БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1235/2021
Провадження № 3/497/495/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2021 року суддя Болградського районного суду Одеської області Кравцова Алла Валентинівна, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград матеріали про адміністративне правопорушення, що надійшли до суду 14.07.2021 року відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Ак-аул, В.Чирчикського району Ташкентської області, зі слів - не працює, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , особу якого встановлено за паспортом НОМЕР_1 , що виданий 27.11.1997р. Болградським РВ ГУ ДМС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_2 ,

- про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.173-2 ч.2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

09.07.2021 року працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №146517, згідно якого 03.07.2021р., приблизно об 11.00 годині ОСОБА_1 , перебуваючи у своєму домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 - висловлювався нецензурною лайкою на адресу свого брата ОСОБА_2 , чим вчинив психологічне насильство у сім`ї, у зв`язку з чим працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у скоєнні правопорушення визнав частково, пояснивши, що він проживає в одному домоволодінні з мамою, яка після інсульту є лежачою, доглядати за нею приходить його рідний брат - другий мамин син - ОСОБА_3 , і завжди до нього, ОСОБА_1 , чіпляється, провокує на сварки, викликає поліцію, хоча його ніхто не чіпає. В той день він дійсно посварився з братом, та висловився на його адресу нецензурною лайкою, та вони відразу й примирилися, просить не призначати надто суворого стягнення.

Відповідно до ст. 278 КУпАП під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя має перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення. А, згідно із вимогами ст.ст.245, 252 КУпАП, - під час провадження у справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин справи, суд має своєчасно, повно, всебічно та об`єктивно з`ясовувати обставини справи. Для правильного вирішення справи необхідно, щоб були дотримані вимоги щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачені ст.256 КУпАП.

Тому, вивчивши надані суду матеріали та дослідивши докази, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про наявність в його діях ознаків правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП - вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто, умисне вчинення діяння психологічного характеру (застосування образи), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого, - оскільки це підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями до нього, що містяться в матеріалах справи, іншими доказами, що були надані суду та досліджені в ході судового засідання, проте, з огляду на те, що тяжких наслідків від скоєного не настало, дії обвинуваченого не спричинили будь-яких наслідків, свідки правопорушення відсутні, тому визнати ступінь тяжкості правопорушення як значну відсутня можливість, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про малозначність скоєного правопорушення.

Щодо кваліфікації дій гр. ОСОБА_1 за ч.2 статті 173-2 КУпАП - то доказів того, що його протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті - суду н6е надано, оскільки постанова суду від 25.03.2021р. щодо притягнення до відповідальності особи за ст.173-2ч.1 КУпАП - ухвалена стосовно ОСОБА_1 , що є іншою особою в юридичному сенсі, і відомостей про виправлення описки у цьому рішенні суду також не надано, тому суд дійшов висновку, що кваліфікація дій особи, стосовно рознлядається вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення - не може бути за ч.2 статті КУпАП, за якою його визнано винним, тому його дії підлягають кваліфікації саме за ч.1ст.173-2 КУпАП з наступних підстав.

Разом з тим, у КУпАП, відсутня норма, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі OZTURK v. GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, та набрала чинності для України 11.09.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

Ця стаття не є перешкодою для судового розгляду, а також для покарання будь-якої особи за будь-яку дію чи бездіяльність, яка на час її вчинення становила кримінальне правопорушення відповідно до загальних принципів права, визнаних цивілізованими націями.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, оскыльки суд дыйшов висновку, що кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду даної справи, тому дії ОСОБА_1 пыдлягають перекваліфікацыъ на ч.1 ст.173-2 КУпАП, - що не порушує прав ОСОБА_1 та не змінює оцынку обставин правопорушення, зафіксованих в протоколі.

Відповідно до ст.22 КУпАП України, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Тому, враховуючи вищевикладене, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника, те, що він скоїв правопорушення невеликої тяжкості, наслідків від якого не настало, у скоєному розкаюється, стверджує, що є прихильником законослухняності і не вживає спиртні напої, суд дійшов висновку про наявність підстав визнати малозначним вчинене правопорушення, та звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, та враховуючи відсутність тяжких наслідків від скоєного і доказів щодо наявності намірів у ОСОБА_1 , направлених на скоєння правопорушення.

Стягнення судового збору у випадку закриття провадження у справі - законом не передбачено.

Керуючись ст.ст. 9-11, 22, 33, 173-2 ч.1, 221, 268, 283-285,294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та відповідно до ст.22 КУпАП, звільнити його від адміністративної відповідальності мерез малозначнысть скоэного, оголосивши йому усне зауваження у судовому засіданні.

Провадження у справі закрити на підставі ст.284 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником або іншою зацікавленою особою протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя А.В. Кравцова