Справа № 161/2944/21
Провадження № 3/161/1599/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2021 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М., за участі захисника адвоката Леміщака Д.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луцьку Волинської обл., громадянки України, освіта вища, розлучена, раніше до адміністративної відповідальності притягалася:10.02.2021 року постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч. 1 ст. 163-4 КУпАП визнано винною та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 грн., зареєстрованої у якості фізичної особи-підприємця, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 41 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

В період з 01.12.2020 року по 14.01.2021 року ФОП ОСОБА_1 порушила вимоги законодавства про працю та про охорону праці, а саме: заробітна плата ОСОБА_2 за виконану роботу за грудень 2020 року нарахована не в повному обсязі, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 94 КЗпП України, що вплинуло на суму, яка належить до виплати останній при звільненні; нарахування компенсації за невикористані дні щорічної відпустки ОСОБА_2 були проведені у відповідності до ст. 83 КЗпП України, проте кошти не виплачені; при звільненні ОСОБА_2 виплата всіх сум, що належать працівниці у день звільнення здійснена не була, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 116 КЗпП України.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення також зазначено, що в період з 01.12.2020 року по 14.01.2021 року ФОП ОСОБА_1 порушила вимоги законодавства про працю та охорону праці, а саме: порушила процедуру звільнення працівниці ОСОБА_2 процедура звільнення відбулася за прогул без належного або яке викликає сумніви з`ясування причин її відсутності на роботі, чим порушила вимоги п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому правопорушенні визнала частково та пояснила суду, що при звільненні ОСОБА_2 вона дійсно неправильно нарахували належні останній до виплати суми та здійснила з нею розрахунок несвоєчасно. Разом з тим, в частині порушення процедури звільнення працівниці ОСОБА_2 , вину не визнає та вважає, що таке правопорушення не мало місця, оскільки звільнення проведено з дотриманням вимог чинного законодавства.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Леміщака Д.М. в судовому засіданні просив звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП за малозначністю вчиненого правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її захисника, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.

Диспозицією ч. 1 ст. 41 КУпАП передбачається адміністративна відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Отже, адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 41 КУпАП наступає у разі порушення хоча б одного із вищенаведених положень КЗпП України.

Суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, підтверджується наступними доказами, дослідженими судом в ході розгляду справи, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення № ВЛ3/550/АВ/П/ПТ від 28.01.2021 року (а.с. 1-2);

-актом інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) фізичної особи, яка використовує найману працю № ВЛ 3/550/АВ від 14.01.2021 року (а.с. 3-11);

-випискою з ЄДР ю/о та ФОП (а.с. 12);

-письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 12.01.2021 року (а.с. 15);

-особовою карткою працівника ОСОБА_2 (а.с. 16);

-наказом ФОП ОСОБА_1 № 1 від 02.01.2018 року про прийняття на роботу ОСОБА_2 (а.с. 17);

-повідомленням про прийняття працівника на роботу (а.с. 18);

-трудовим договором № 1, укладеним 02.01.2018 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 19-22);

-посадовою інструкцією продавця у ФОП ОСОБА_1 від 02.01.2018 року (а.с. 23);

-наказами ФОП ОСОБА_1 № 4К від 01.09.2020 року та № 5К від 02.01.2021 року про затвердження штатного розпису (а.с. 24);

-листами ФОП ОСОБА_1 № 1-1/11-12-20 та № 2-1/11-12-20 від 11.12.2020 року, № 1-2/15-12-20 від 15.12.2020 року, № 1-3/18-12-20 від 18.12.2020 року, № 1-4/29-12-20 від 29.12.2020 року, № 1-5/25-01-21 від 25.01.2021 року, адресованим ОСОБА_2 (а.с. 25, 27, 29, 32, 36, 51);

-рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення та описом вкладення (а.с. 26, 28, 30, 31, 33-35, 37-40);

-розрахунковими відомостями та табелем обліку використаного робочого часу щодо працівника ОСОБА_2 за грудень 2020 року (а.с. 41-42);

-наказом ФОП ОСОБА_1 № 01-к від 29.12.2020 року про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності (а.с. 43);

-наказом ФОП ОСОБА_1 № 02-к від 29.12.2020 року про звільнення ОСОБА_2 (а.с. 44);

-актом № 1 від 18.12.2020 року про відсутність працівника ОСОБА_2 на робочому місці, складеному ФОП ОСОБА_1 за участі двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_3 (а.с. 45).

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Приймаючи рішення у даній справі, суд враховує ту обставину, що до фактичного звільнення ОСОБА_2 , остання будь-яких пояснень чи відомостей про себе упродовж тривалого часу не надала, 29.12.2020 року, тобто через 11 днів після вчиненого працівником прогулу, роботодавцем було прийнято рішення про притягнення порушника трудової дисципліни до дисциплінарної відповідальності та накладено стягнення у вигляді звільнення.

Доказів того, що таке звільнення ОСОБА_2 оскаржувалося у встановленому законом порядку та було визнано незаконним, органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення, суду не надано.

З огляду на зазначене, суд не вбачає підстав вважати, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 41 КУпАП, щодо звільнення ОСОБА_2 за прогул.

Таким чином, на думку суду, правопорушення за ч. 1 ст. 41 КУпАП в частині порушення вимог п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, а саме: порушення процедури звільнення працівниці ОСОБА_2 , яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності за прогул без поважних причин та накладено стягнення у вигляді звільнення без належного або яке викликає сумніви з`ясування причин відсутності на роботі, свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду даної справи не знайшло.

Однак, вищезазначене в жодній мірі не спростовує тієї обставини, що ФОП ОСОБА_1 не в повному обсязі нарахувала ОСОБА_2 заробітну плату за грудень 2020 року, що, у свою чергу, вплинуло на суму, яка належала до виплати, а також, в порушення ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні останньої не здійснила виплату усіх сум, що належали до виплати, у день її звільнення.

Вищевказана обставина була визнана ОСОБА_1 в судовому засіданні, а також підтверджується наданою нею копією чека (а.с. 67), з якого слідує, що належні до виплати при звільненні грошові кошти ОСОБА_1 перерахувала ОСОБА_2 лише 12.02.2021 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП, а саме: не в повному обсязі нарахувала заробітну плату ОСОБА_2 за виконану роботу за грудень 2020 року, що в свою чергу вплинуло на суму, яка належить до виплати останній при звільненні, не виплатила їй нараховану компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки, при звільненні не провела виплату всіх сум, що належали працівниці у день звільнення.

При накладенні стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не вбачаються.

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до ст.ст. 22, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України. При вирішенні питання про накладення стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При цьому, суди, за наявності підстав, повинні обговорювати питання про можливість звільнення таких осіб від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, згідно якої таке звільнення можливе за правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки і не завдає значних збитків державним чи суспільним інтересам.

Малозначне правопорушення це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

Статтею 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Суд вважає, що, у даному випадку, допущене ОСОБА_1 правопорушення, не може вважатися малозначним, оскільки її дії полягали у порушенні конституційно захищеного право на працю, що включало можливість особи заробляти собі на життя працею, яку вона вільно обирає або на яку вільно погоджується, а також на своєчасну та належну оплату праці.

За наведених обставин, суд не вбачає підставдля звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП на підставі ст. 22 КУпАП.

Враховуючи всі обставини справи, особу правопорушника, суд приходить до висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Дана міра адміністративного стягнення буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від скоєння нових адміністративних правопорушень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід також стягнути судовий збір у сумі 454 грн.

Керуючись ст.ст. 41, 283, 284 КУпАП, ЗУ «Про судовий збір», суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська