Провадження №3/748/647/21
Єдиний унікальний № 748/1251/21
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2021 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді Майбороди С.М.,

з участю секретаря судового засідання Оніщенко Ю.В.,

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Блохіної Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навідника в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 ,

РНОКПП НОМЕР_2

за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до складеного протоколу військовослужбовець солдат ОСОБА_1 19 травня 2021 року вибув на консультацію до хірурга у військовий госпіталь м. Чернігів з подальшою госпіталізацією для проведення хірургічної операції, 20 травня 2021 року було виявлено його відсутність на ранковому шикуванні у в/ч НОМЕР_1 , на телефонні дзвінки не відповідав, 21.05.2021 року повідомив, що повернеться до військової частини. В протоколі зазначається, що ОСОБА_1 був відсутній у в/ч НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд у період з 20.05.2021 по 24.05.2021 року, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, тобто самовільно залишив військову частину в умовах особливого періоду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що він є військовослужбовцем за контрактом та дійсно його направили на консультацію до хірурга, який запропонував йому госпіталізацію. 20 травня 2021 року він їздив до м. Києва з метою звернення до прокуратри щодо протиправних дій, що відбуваються у військовій частині, при цьому він був звільнений від фізичної стройової підготовки. 22 травня2021 року він прибув до військової частини та пройшов через турнікет. На даний час він досі перебуває на лікуванні. Вважає, що складання стосовно нього протоколу пов`язане з конфліктною ситуцією, що виникла між ним та керівництвом військової частини.

Захисник вважала, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення та звернула увагу на неналежне оформлення протоколу, відсутність належних доказів, а також не зазначення в протоколі формулювання щодо підстав застосування особливого періоду, який обмежується строком проведення мобілізації.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що 19.05.2021 ОСОБА_1 був направлений на консультацію до хірурга, а 20.05.2021 мав повернутись до військової частини. Протокол ним був складений на підставі наданих довідок про невихід військовслужбовця та повернення до військової частини. В протоколі він вказав помилково місце його складання м.Чернігів та останній складено в смт.Гончарівське, свідок ОСОБА_3 зазначений як свідок під час складання протоколу, свідком вчинення правопорушення він не був.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 278 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Готуючись до розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, підлягають вирішенню питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Разом з тим, за змістом п. 42 рішення Європейського суду з прав людини Бендерський проти України від 15.11.2007 року зазначається, що право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді заслухані, тобто належним чином вивчені.

При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ Коробов проти України №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

У п. 4.1 рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 КСУ дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до п.3,6 розділу ІІ Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про вчинення військових адміністративних правопорушень, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 18 липня 2017 року №374, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 10 серпня 2017 року №982/30850 протокол складається з дотриманням вимог щодо форми та змісту, установлених статтею 256 КУпАП. Під час викладення обставин правопорушення у Протоколі вказуються місце та час його вчинення, суть правопорушення, які саме протиправні дії чи бездіяльність вчинила особа, щодо якої складається Протокол, які норми законодавства порушено, та робиться посилання на нормативний акт, який передбачає відповідальність за це правопорушення.

Як слідує з ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Як встановлено в ході судового розгляду при складенні протоколу порушено вимоги ч.1 ст.256 КУпАП, невірно вказано місце його складання, не зазначено час вчинення адміністративного правопорушення та місце його вчинення, а саме населений пункт розташування військової частини.

До цього ж, протокол про адміністративне правопорушення всупереч вимогам ч. 1 ст. 256 КУпАП, не містять належного опису обставин, встановлених під час складення протоколу, відповідно з диспозицією ч. 4 ст. 172-11 КпАП України.

Відповідно до диспозиції ч.4 ст.172-11 КУпАП відповідальність настає за діяння, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

Так, диспозиціями ч. 1, ч. 3 ст. 172-11 КпАП України, зокрема, визначено самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби та військовслужбовцем (крім строкової служби), про що конкретні обставини та причини вчинення ОСОБА_1 зазначених дій в протоколі не встановлені, а об`єктивна сторона не відповідає диспозиції ч.4 ст.172-11 КУпАП.

З об`єктивної сторони правопорушення здійснюється у формі самовільного виходу військовослужбовця за межі військової частини чи іншого конкретного місця служби тощо.

Як слідує з суті викладеного правопорушення ОСОБА_1 отримав направлення на консультацію до хірурга 19.05.2021 та з поважних причини вибув з військової частини, в подальшому, як встановлено в ході судового розгляду, ОСОБА_1 був звільнений від фізичної стройової підготовки у зв`язку з його госпіталізацією до лікувального закладу. За повідомленням військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_1 проведена операція та він перебуває на стаціонарному лікуванні.

Додані до протоколу довідки про невихід на службу без поважних причин ОСОБА_1 та повернення на службу не підписані особою, що їх склала.

Відповідно до повідомлення Чернігівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, що надано ОСОБА_1 , з мобільного телефону останнього були здійснені два дзвінки 21.05.2021 та 25.05.2021, під час яких абоненту надавались юридичні консультації.

Також, в протоколі не викладено обставин вчинення самовільного залишення військової частини в умовах особливого періоду.

Між тим, спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику ЄСПЛ у справах Лучанінова проти України, Малофєєва проти Росії, суд, повинен виходити з того, що, як і у кримінальному провадженні, суддя у цій справі має бути неупередженим і безстороннім та не вправі самостійно змінювати на шкоду особи формулювання адміністративного правопорушення. Відповідне формулювання слід вважити по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у вчиненні якого має бути доведеною не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд, суддя також не має право самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачення, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 62 Конституції України, зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Згідно положень ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 року за №3477-ІV, є джерелом права в Україні.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі Кобець проти України (з урахуванням первісного визначення принципу поза розумним сумнівом у справі Авшар проти Туреччини) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу правопорушення.
Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 172-11 КпАП слід закрити за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 247, 283,284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 172-11 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя С.М. Майборода