Справа № 461/8753/20 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 33/811/1860/20 Доповідач в 2-й інстанції: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді - Стельмаха І.О.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Станька Ю.П.,

представника Галицької митниці Держмитслужби Дунаса М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 472 МК України про порушення митних правил за апеляційною скаргою Галицької митниці Держмитслужби на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 03 грудня 2020 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 03 грудня 2020 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Грошові кошти, вилучені згідно з протоколом про порушення митних правил №1995/209000/20 від 06.10.2020 - повернуто ОСОБА_1 .

Згідно з протоколом про порушення митних правил №1995/209000/20, 06.10.2020 близько 07 год 28 хв. ОСОБА_1 слідував з Англії через Республіку Польщу в Україну, з приватної поїздки, через митний пост «Мостиська» Галицької митниці Держмитслужби, по смузі руху «червоний коридор», в якості водія автомобіля марки «MERCEDES-BENZ 316CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Під час проведення візуального огляду даного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів та предметів які є обов`язкові для письмового декларування або товарів та предметів заборонених чи обмежених до переміщення через митний кордон України.

Для здійснення митного оформлення ОСОБА_1 подав власноручно заповнену митну декларацію, в якій вказав, що переміщує через митний кордон України товар: - диван 2 шт, б/в; велосипед - 3 шт, б/в; фарба - 4 банки; апельсини - 3 кг; мікрохвильова піч - 1 шт, б/в; газова плита - 1 шт, б/в; одяг для власного вживання. Після завірення декларацій штампом «Під митним контролем № 271», в процесі проведення митного огляду транспортного засобу, в багажному відділені автомобіля (без ознак приховування) серед задекларованого товару, а саме в двох картонних коробках (передача, посилка), було виявлено незадекларовані за встановленою формою грошові кошти, а саме: фунти стерлінги на загальну суму 127 430 (сто двадцять сім тисяч чотириста тридцять фунтів стерлінгів), що згідно з курсом Національного банку України станом на 06.10.2020 становить 4 686 773,46 грн. Виявлені грошові кошти в кількості, що перевищують 10000 Євро для переміщення через митний кордон України підлягають обов`язковому декларуванню.

Документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах) на ту суму, що перевищує 10000 євро, ОСОБА_1 не надав.

Про наявність вказаних грошових коштів ОСОБА_1 в процесі декларування та усного опитування не заявив, у митній декларації не вказав, тобто порушив вимоги ст. 257 Митного кодексу України.

Таким чином, ОСОБА_1 переміщував через митний кордон України валютні кошти шляхом недекларування, тобто, незаявлення за встановленою формою точних відомостей про них, а саме - про їх наявність та кількість.

Дії ОСОБА_1 органом митниці кваліфіковані, як порушення митних правил, відповідальність за вчинення яких передбачена ст. 472 МК України.

На постанову судді представник Галицької митниці Держмитслужби Хома Т. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та винести нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, та накласти на нього стягнення передбачене санкцією статті. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що зазначення ОСОБА_1 у своїх поясненнях, що не задекларовані ним валютні кошти належать йому особисто і ним було пред`явлено до митного контролю виписку з банку про їх зняття не відповідає дійсності. Під час складання протоколу ОСОБА_1 надав письмові пояснення, де вказав, що кошти він не декларував, тому що не знав про них, так як такі знаходились в посилці, яку передали заробітчани з Англії в Україну, і тому жодні документи, які б свідчили про факт зняття ним валюти не надавались. Жодних клопотань про неправомірність складання протоколу від ОСОБА_1 до митниці не надходило.

При апеляційному перегляді представник Галицької митниці ДФС Дунас М.О. просить апеляційну скаргу задоволити, покликаючись на викладені в ній мотиви.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 , його захисник Станько Ю.П. апеляційну скаргу заперечили, просили постанову суду залишити без змін. ОСОБА_1 пояснив, що 06.10.2020 повертався в Україну з Англії, кордон перетинав через митний пост «Мостиська». Працівник митниці надав йому декларацію для заповнення, в якій він, через втому у зв`язку із перебуванням за кермом близько двох діб, та не роз`яснення працівником митниці декларування грошових коштів не вказав про їх наявність у декларації. Під час огляду автомобіля, він усно повідомив інспектору про наявність готівки 127430 фунтів стерлінгів та на підтвердження належності йому зазначених коштів, надав працівнику митниці виписку із банківського рахунку, яка була в нього на мобільному телефоні. На його слова інспектор не реагував, та склав протокол про порушення митних правил. Дані кошти належать йому, такі він зняв із банківського рахунку з метою купівлі квартири.

Заслухавши представника митниці Дунаса М.О. на підтримку апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_1 , виступ захисника Станька Ю.П. щодо законності судового рішення, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Органом митниці дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 472 МК України як недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Висновок судді про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність та необгрунтованість постанови судді, невідповідність висновку суду фактичним обставинам справи, оскільки викладений у судовому рішенні висновок підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Постановляючи оскаржену постанову суддею встановлено, що валютні кошти у розмірі 127 430 фунтів стерлінгів належать ОСОБА_1 на праві власності, що стверджується банківською випискою № 5 із ЛЛОЙДС БАНК у якому він має відкритий банківський рахунок, та кредитним договором укладеним між ОСОБА_1 та Відкритою публічною компанією з обмеженою відповідальністю «ЛЛОЙДС БАНК», згідно з яким він отримав позику на житло.

Своє рішення про закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, суддя мотивував тим, що шкода, яку ОСОБА_1 потенційно міг завдати державі була б незначною: він не ухилявся від сплати мита та інших зборів і не завдав державі іншої шкоди, якби ввозив гроші не задекларувавши їх, органи влади лише не отримали б інформацію про те, що ці кошти були ввезені на території держави. При цьому, в ході розгляду справи суду надані докази легального призначення цих коштів. Таким чином, метою ймовірної конфіскації було не відшкодування майнової шкоди, завданої державі, оскільки вона не зазнала ніяких матеріальних збитків, внаслідок невнесення заявником відомостей до митної декларації. Крім того, застосування конфіскації в даному випадку є не компенсаційною, а стримуючою та карною мірою.

Суддя зазначив, що вилучена у ОСОБА_1 валюта є його власністю, яка призначена для легального використання. Конфіскація цих коштів, поставить його в скрутне матеріальне становище, а тому це порушить право на повагу до його власності, так як є не пропорційним, оскільки покладає на нього «індивідуальний надмірний тягар». Також, суддею враховано, що у осіб, що переміщують кошти, розмір яких перевищує 10000 євро існує лише обов`язок щодо декларування таких коштів.

З врахуванням наведено суддя дійшов висновку, що ОСОБА_1 умислу на вчинення адміністративного правопорушення, тобто на недекларування валютних коштів, здобутих легальним, законним шляхом, не мав, та врахувавши, що у матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достовірні докази, які у своїй сукупності, поза розумним сумнівом, доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, закрив провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

З таким висновком погоджується апеляційний суд.

Статтею 472 МК України, передбачена відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України

За змістом п. 57 ч. 1 ст.4 МК України, валютні цінності є товаром.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 282 МК України у випадках, встановлених цим Кодексом та іншими законами з питань оподаткування, при ввезенні на митну територію України або вивезенні за її межі від оподаткування митом звільняються: валюта України, іноземна валюта, цінні папери та банківські метали.

Національне законодавство не містить будь-якого нормативного документа, який би забороняв переміщення валютних цінностей у виді готівкових коштів через митний кордон України.

Разом з тим порядок ввезення на митну територію України фізичними особами готівкової валюти і банківських металів встановлюється «Положенням про транскордонне переміщення валютних цінностей» затвердженого Постановою Національного банку України №3 від 02.01.2019.

Вказане Положення не забороняє ввезення на територію України валютних цінностей та не обмежує їх максимальний розмір. Обмежена лише сума 10000 євро, яка може бути ввезена без письмового декларування.

Як вбачається з матеріалів справи валютні кошти у розмірі 127430 фунтів стерлінгів належать ОСОБА_1 , що стверджується наявним в матеріалах справи банківським рахунком та кредитним договором (а.с. 85-104).

З урахуванням наведеного закриваючи провадженні у справі відносно ОСОБА_1 суддя першої інстанції правильно врахував, що порушення митних правил полягає лише в тому, що грошові кошти не було письмово задекларовано ОСОБА_1 , і жодних інших негативних наслідків порушення не настало, державі не завдано майнової шкоди, збитків у вигляді несплати митних платежів тощо; ОСОБА_1 перемістив грошові кошти для власного використання і ці кошти мають законне походження та загалом можуть бути законно переміщені через митний кордон України за умови їх письмового декларуванн; грошова сума настільки значна, що конфіскація може істотно вплинути на майновий стан ОСОБА_1 та його сім`ї.

Враховуючи наведене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Підстав для її скасування та винесення нової постанови, апеляційний суд не вбачає.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необгрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 03 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби - без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах