1Справа № 335/1932/21 3/335/622/2021
ПОСТАНОВА
11 березня 2021 року м. Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., за участю представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Мухіна А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, що надійшли з Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:
- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Токмак Запорізької області, громадянки України, ФОП, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ 027912, 06.02.2021 року о 16 год. 30 хв., ОСОБА_1 не виконувала свої батьківські обов`язки щодо неповнолітнього сина ОСОБА_2 , 2005 року народження, що призвело до адміністративного правопорушення останнім, а саме розпивав спиртні напої та палив тютюнові вироби на території дитячого майданчика по вул. Незалежної України, 42 у м. Запоріжжі.
В судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Мухін А.А. просив направити матеріали справи за протоколом ВАБ 027912 що складені відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП до Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області для усунення встановлених недоліків та належного оформлення.
Вислухавши адвоката, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що складений відносно ОСОБА_1 матеріал про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП підлягає поверненню до Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області для належного оформлення, оскільки при складанні інспектором ювенальної превенції протоколу про адміністративне правопорушення допущено ряд порушень КУпАП.
Стаття 245 КУпАП визначає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, в тому числі в ході складення протоколу, збору необхідних доказів, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що зобов`язує працівників поліції належно виясняти необхідні для притягнення особи до відповідальності обставини, збирати про це докази.
Частина 1 статті 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.
Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.
Згідно Рішення Конституційного Суду України від 09.07.1998 року у справі про тлумачення терміну «законодавство» визначено, що під законодавством слід розуміти (охоплюється) закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.
Тобто, якщо вказані акти передбачають обов`язки батьків відносно дітей, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання останніх, то за порушення таких батьків мають притягувати до відповідальності згідно диспозицій норм ст. 184 КУпАП.
Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Разом з тим, згідно ст. 150 Сімейного кодексу України:
1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.
2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
4. Батьки зобов`язані поважати дитину.
5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини.
7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Статтею 256 КУпАП встановлено вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, а саме: у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
З огляду на викладене, виходячи з аналізу вказаного вище законодавства, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ 027912 від 09.02.2021 року, інспектором СЮП ВП ЗРУУП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Ковальовою А.О., вказана норма матеріального права застосована не була, оскільки у складеному протоколі чітко не зазначено в чому саме виразилося ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків, не наведено норму чинного законодавства, якою саме передбачено дотримання та належне виконання покладених на неї обов`язків щодо виховання та/або навчання, чи утримання (умов проживання) неповнолітньої дитини, який перебуває під її опікою та до яких саме певних негативних наслідків призвело вчинене правопорушення та в чому вони виразилися.
Також не зазначено суб`єктивну сторону правопорушення (ставлення до наслідків), яка характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а також мотиви та мета вчинення правопорушення, не конкретизовано суть вчиненого правопорушення як закінчений склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.
В протоколі про адміністративне правопорушення відсутні будь-які відомості щодо того, якими саме доказами, передбаченими в ст. 251 КУпАП, підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП. Також у складеному протоколі не відображено жодних свідків-очевидців, за обставинами подій, які безпосередньо інкримінуються ОСОБА_1 , також додані до матеріалів справи копії паспортів осіб - непридатні для читання.
Крім того, пояснення, отримані від неповнолітніх ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 від 09.02.2021 року, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення, зафіксовано з порушенням чинних норм законодавства, а саме, пояснення відібрані без присутності педагога, а також представника.
Також суд звертає увагу, що до початку допиту ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матері неповнолітнього ОСОБА_1 , як її законному представнику, не роз`яснювався обов`язок бути присутньою при допиті, а також право заперечувати проти запитань та ставити запитання.
Крім того, з долучених до протоколу про адміністративне правопорушення матеріалів вбачається, що відповідно до часу відібрання пояснень обидві неповнолітні особи давали пояснення одночасно та одній посадовій особі капітану поліції ОСОБА_4 . Так, ОСОБА_3 опитаний 09.02.201 року з 14-30 год. до 14-50 год., а ОСОБА_2 09.02.2021 року з 14-30 год. до 15-59 год.
Проте одночасний допит двох осіб свідків не відповідає загальним принципам законодавства щодо безпосереднього збирання та дослідження доказів.
Суд не зобов`язаний та не має права сам особисто звинувачувати особу у вчиненні неправомірних дій. Компетенція суду полягає в тому, щоб перевірити обґрунтованість складеного протоколу шляхом дослідження доказів та надання їм оцінки.
Верховним Судом України визнано правильну практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного дооформлення (п. 24 постанови пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14).
Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція) передбачає, що «…кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення…». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «…кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку…». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ або Суд) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.
При цьому, в рішенні ЄСПЛ «Карелін проти Російської Федерації» (KARELIN v. RUSSIA), заява № 926/08, остаточне від 06.03.2017 року, Суд дійшов висновку, що суддя не може самостійно відшукувати докази винуватості особи, адже це становитиме порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).
Відповідно до рішення ЄСПЛ «Карелін проти Російської Федерації» така практика, коли суддя є одночасно і стороною обвинувачення, і представником судової влади чинить (i) негативний вплив на неупередженість суддів (the adverse effect on the impartiality of the trial and appeal courts); та (ii) практичну реалізацію принципу рівності і змагальності сторін.
Відповідно до статті 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
В зв`язку з викладеним, вважаю за необхідне повернути справу за протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ 027912 від 09.02.2021 року відносно ОСОБА_1 до Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області для доопрацювання та усунення зазначених недоліків, з метою приведення у відповідність протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи згідно з діючим законодавством, так як вказані питання не можуть бути вирішені в судовому засіданні.
Керуючись ст.ст. 9-11, 184, 221, 256, 768, 277, 278, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,
Матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 статтею 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення повернути до Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області для додаткової перевірки та доопрацювання з метою усунення зазначених у мотивувальній частині недоліків.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Макаров