КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 359/594/21 Апеляційне провадження № 33/824/2102/2021Головуючий у суді першої інстанції - Вознюк С.М. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2021 року суддя Київського апеляційного суду Нежура В.А. розглянув матеріали справи про адміністративне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Мозолевською Вікторією Вікторівною, яка діє на підставі договору, на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2021 року, якою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10.03.2021 ОСОБА_1 визнано винним у скоєні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП (а.с. 127-138).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 , через свого представника, оскаржив її в апеляційному порядку, в якій просить скасувати постанову та ухвалити нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 на ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, яка постановлена на підставі протоколу, який складено з порушенням норм діючого законодавства.

Також, а ні в оскаржуваній постанові, а ні в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення не зазначено чи була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілій ОСОБА_2 , чи проводилось безпосереднє обстеження лікарем-психіатром, яка саме шкода психічному здоров`ю потерпілої могла бути спричинена, яка психічна хвороба у неї могла розвинутись внаслідок дій ОСОБА_1 , тобто апелянт вважає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б містили ознаки, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, вважає, що суддею безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про допит потерпілих, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Протокол психоконсультативного дослідження від 27.01.20201 не має будь-якої наукової або практичної цінності та не може розглядатись як достовірне джерело психологічної інформації, тому це не є належним та допустимим доказом по справі.

Звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на негативну репутацію ОСОБА_1 , відсутні зафіксовані у встановленому порядку факти застосування ним насильства, психологічного та морального тиску, факти та підтвердження вчинення ним приниження та образ до його дружини ОСОБА_2 (а.с. 139-150).

08.06.2021 від ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення, в яких зазначається, що апелянт не погоджується з протоколом про адміністративне правопорушення, оскільки протокол складений з порушенням норм чинного законодавства, є незаконним, необґрунтованим та безпідставним. Апелянт не вчиняв домашнє насильство морального та психологічного характеру, не принижував та не ображав ОСОБА_2 .

Такі обставини не зазначені у протоколі, який фактично встановлює дані, на підставі яких у визначеному законом порядку посадові особи встановлюють наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, вину особи в його вчиненні та інші обставини, що зазначені в ст. 280 КУпАП, крім того, протокол було складено 09.01.2021, в той час як сама подія мала місце 07.01.2021, тому даний протокол не може братись судом до уваги, як належний та допустимий доказ.

В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено настання конкретних наслідків вчинення адміністративного правопорушення, хоча за змістом диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, встановлення і відображення у протоколі наслідків, які утворюють об`єктивну сторону змісту правопорушення, є обов`язковим.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник Мозолевська В.В. підтримали подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

ОСОБА_2 та її представник Дузь Ю.М. заперечували проти апеляційної скарги та просили її відхилити.

Перевіривши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

За змістом статей 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Висновок суду першоїї інстанції про вчинення ОСОБА_1 діяння, яке містило в собі усі юридичні і об`єктивні ознаки, що характеризують правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП є обґрунтованим.

Вчинення ОСОБА_1 вищевказаного правопорушення підтверджується наступними доказами та обставинами встановленими судом першої інстанції на їх підставі.

Протокол про адміністративне правопорушення серії АПР № 208468 від 09.01.2021, який складений уповноваженою на те особою, та його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, з яким ОСОБА_1 ознайомлений, але відмовився від його підпису, та який підписаний особою, яка його склала та двома понятими (а.с. 2).

З рапорту ДОП Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ст. лейтенанта поліції Затокового В. від 13.01.2021 та даними, що зафіксовані у копії витягу з інтегрованої інформаційно-пошукової системи МВС України за № 65627086 від 07.01.2021 вбачається, що об 11:58 год. надійшло на спеціальну лінію 102 повідомлення від ОСОБА_2 про те, що в АДРЕСА_1 , батько ОСОБА_1 вчиняє домашнє насильство, поводить себе агресивно в присутності неповнолітньої дитини, зареєстрованого в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інфоримаційний портал НП України» (журналі єдиного обліку) Бориспільського ВП за № 483 (а.с. 3, 4);

У копії протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 07.01.2021, яка надійшла від ОСОБА_2 , згідно якого 07.01.2021 близько 10:30 год. виник словесний конфлікт з її чоловіком ОСОБА_1 , який перейшов у домашнє насильство, у формі психологічно насильства по відношенню до неї та малолітньої дочки, яка була при цьому присутня (а.с. 5).

У своїх поясненнях ОСОБА_2 зазначила, що 07.01.2021 її чоловік ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство по відношенню до неї у формі психологічно тиску, намагаючись виясняти з нею відносини з приводу місця проживання дитини, при цьому поводив себе агресивно, виражаючись в її адресу нецензурною лайкою, ображав та принижував її, в присутності їхньої малолітньої дочки ОСОБА_3 , які вона підтвердила у судовому засіданні, будучи допитаною у якості потерпілої під час розгляду справи в суді першої інстанції, та які до деталей узгоджуються між собою (а.с.6).

Копією письмових пояснень малолітньої ОСОБА_3 , яка зазначила, що 07.01.2021 близько 10:30 год. її батько вчинив словесний конфлікт із мамою з приводу будинку та місця її проживання, в ході якого тато грубо виражався на адресу мами, ображав та принижував її, чинив на неї психологічний тиск, внаслідок чого мама плакала та боялась його. Вона боячись за маму покликала охоронця та саме вона зателефонувала до поліції (а.с. 7).

У своєму рапорті ДОП Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ст. лейтенанта поліції Затоковий В. від 09.01.2021 зафіксував, що в ході виконання матеріалів за зверненням ОСОБА_2 з приводу вчинення неправомірних дій з боку її чоловіка ОСОБА_1 , які зареєстровані в ЖЄО за № 483 від 07.01.2021, ОСОБА_1 згідно ст. 63 Конституції України від дачі письмових пояснень відмовився (а.с.8).

Також подій, які відбулись 07.01.2021, та не заперечувались учасниками справи, містяться на диску CD-R 52x, якими явно підтверджуються обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, та зафіксовано факт морального та психологічно насильства, вчиненого ОСОБА_1 по відношенню до дружини ОСОБА_2 . Так, на даному аудіозаписі зафіксовано неодноразове звернення ОСОБА_2 до свого чоловіка з приводу того, щоб він заспокоївся та не чіпав її, в якої стривожений та занепокоєний голос, в якому явно прослуховується страх, що свідчить про те, що вона боялась ОСОБА_1 , а також істеричний, знервований плач дитини, яка не може заспокоїтись, та голос чоловічої статті - охоронця, що не заперечувалося учасниками судового розгляду, який також просить заспокоїтись ОСОБА_1 , що свідчить про вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 по відношенню до дружини (а.с. 9).

Також протоколом психоконсультативного дослідження ID пацієнта: 1215338 від 27.01.2021, складеного практичним лікарем-психологом Гольцберг К.О. ТОВ «Медичний центр «Добробут-Поліклініка», зазначено, що ОСОБА_2 перебуває в тривожному стані, відчуває постійний страх за своє життя та здоров`я дитини, пригнічення, сором, погіршення самочуття, розпач, роздратування, безнадійність, внаслідок вчинення відносно неї домашнього насильства з боку її чоловіка і тому ОСОБА_2 звернулась до лікаря після 07.01.2021 за кваліфікованою допомогою, в ході спілкування та її лікування, в неї були всі ознаки газлайтингу - форма психологічної маніпуляції, що мало місце внаслідок домашнього насильства з боку її чоловіка.

Посилання апелянта на те, що даний висновок не має будь-якої наукової або практичної цінності та не може розглядатись як достовірне джерело психологічної інформації, апеляційним судом не береться до уваги, оскільки вказаний протокол складений нею як лікарем клініки «Добробут», в яких зазначені ознаки захворювання, особливості його перебігу та лікування, а не як експертний висновок.

Усі вищезазначені дані, що містяться в матеріалах справи, повністю відповідають фактичним обставинам справи та вказують на вину ОСОБА_1 у вчиненні, інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин по справі не вбачається.

Апеляційна скарга не містить доводів на спростування вищевказаних обставин справи, які підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 передбачає вчинення насильства в сім`ї, тобто, умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дитина, яка постраждала від домашнього насильства, - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.

Згідно п. 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції дійшов вірно висновку про визнання винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, та його ставлення до вчиненого.

Тому, твердження захисника про недопустимість доказів у справі не ґрунтується на матеріалах провадження та не знайшло свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10.03.2021 є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для закриття провадження по справі, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову - без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Мозолевською Вікторією Вікторівною, яка діє на підставі договору залишити без задоволення.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2021 року, якою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду В.А. Нежура