ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/1208/20 Номер провадження 33/814/166/21Головуючий у 1-й інстанції Хіневич В.І. Доповідач ап. інст. Костенко В. Г.
Категорія: ч.1 ст.130 КпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.,

з секретарем Гнітько А.М.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

його захисника Коваля С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 09 червня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, одружений, працюючий слюсарем в ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод»,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 10200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420,40 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 09 квітня 2020 року близько 22 години керував транспортним засобом «Soul ZS», днз НОМЕР_1 , по проїзду 3-й Кохнівський, 14, в м. Кременчук Полтавської області з ознаками алкогольного сп`яніння та, в порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України, відмовився в присутності двох свідків від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді, а провадження закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, оскільки не керував мотоциклом.

Також зазначає про порушення права на захист, оскільки не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Не заперечує, що є власником мотоцикла «Soul ZS», проте стверджує, що за кермом був його брат, а він їхав позаду в якості пасажира.

Перед заїздом до помешкання він встав з мотоцикла та пішов пішки, а брат продовжив рух.

Звертає увагу, що ці обставини підтверджуються відеозаписом із відеореєстратора патрульного автомобіля працівників поліції.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків працівників патрульної поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , переглянувши відеозапис події, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до такого.

Право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, брати участь у розгляді справи та користуватися юридичною допомогою адвоката забезпечене судом апеляційної інстанції.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду, суди мають здійснювати розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КпАП України, які було вчинено до 01 липня 2020 року, відповідно до цієї статті у редакції, чинній на час вчинення таких діянь.

Підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена п.6 ст.247 КпАП України, в даному випадку відсутня, оскільки згідно з цим пунктом провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Тобто, в цьому пункті йдеться про випадки скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність, натомість у результаті внесення змін до статті 130 КпАП України юридична відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені з цієї статті Кодексу, була не скасована, а навпаки посилена.

У свою чергу, стаття 8 КпАП України передбачає, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Аналогічні положення містяться у частині другій статті 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Виходячи із зазначених положень вказані особи не можуть бути притягнуті до кримінальної відповідальності за статтею 286-1 КК України, адже Законом було посилено юридичну відповідальність і замість адміністративної відповідальності було передбачено кримінальну відповідальність, яка є найбільш суворою за змістом державного примусу та правовими наслідками.

Твердження в апеляційній скарзі про необхідність закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, є слушними.

Відповідно до вимог ст.245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Наведені вимоги закону суддею не дотримані, а висновки постанови не ґрунтуються на належних і допустимих доказах.

Згідно зі ст.280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обґрунтовуючи винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, суддя послався на протокол про адміністративне правопорушення, рапорт поліцейського Котвицького О.С., який його складав, та пояснення свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 .

При цьому, суддя належним чином не оцінив сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.27 постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності за ст.130 КпАП України є, зокрема, ухилення водія від огляду відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 , не оспорюючи обставини, за яких він відмовився проходити огляд на стан сп`яніння, пояснював, що не керував мотоциклом «Soul ZS», а пересувався на ньому в якості пасажира.

Такі його показання підтверджуються даними відеореєстратора патрульного автомобіля.

З відеозапису видно, що поліцейський автомобіль рухався назустріч мотоциклу, який повертав у провулок.

При цьому, наближаючись до проїзду 3-й Коханівський, в м. Кременчук Полтавської області, відеореєстратор зафіксував, що мотоциклом керував водій, одягнений в куртку чорного кольору та темні брюки.

В цей час позаду мотоцикла рухався пішохід худорлявої статури в одязі світлого кольору, який за зовнішніми ознаками суттєво відрізнявся від водія мотоцикла. При цьому, пішохід зайшов на територію домоволодіння перед водієм мотоцикла, який після цього ще намагався заїхати до двору.

Саме цьому пішоходу ( ОСОБА_1 ) в подальшому працівники поліції і запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він відмовився, після чого був складений протокол про адміністративне правопорушення.

Допитані в засіданні суду апеляційної інстанції працівники патрульної поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які були на місці події, також пояснили, що не бачили, щоб ОСОБА_1 керував мотоциклом, а запропонували йому пройти огляд, як власнику транспортного засобу.

Диспозицією ч.1 ст.130 КпАП України встановлена, зокрема, відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом доводили, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, що є обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Частиною 3 статті 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суддею під час розгляду справи наведеним обставинам не дано належної оцінки, а тому постанова судді підлягає скасуванню з закриттям провадження по справі на підставі п.1 ст.247 КпАП України у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 09 червня 2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду В.Г. Костенко