Провадження № 33/801/217/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковальчук Л. В.
Доповідач: Якименко М. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Якименко М.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвоката Бегейми М.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 08 грудня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 08 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на 1 рік, та стягнуто судовий збір в розмірі 420,40 гривень на користь держави.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи його тим, що справа була розглянута в його відсутність. Постанову суду він отримав 16.02.2021, а тому вважає, що строк пропущений ним з поважних причин.

В апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі. Вказує, що суд допустив порушення норм процесуального права, не повно з`ясував усі обставини справи, не дав належної оцінки доказам.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що при складанні протоколу поліцейським УПП було грубо порушено порядок встановлення особи водія, так як 23.10.2020 о 03 год. 44 хв. в м. Вінниці по вул. Сергія Зулінського, ОСОБА_1 не був за кермом автомобіля марки «VW Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , а інша невідома особа, що підтверджується відеозаписом поліцейського, який склав протокол. Зазначає, що в протоколі вказано адресу за якою проживає ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , що не відповідає дійсності, так як він зареєстрований за адресою; АДРЕСА_2 , а на даний час проживає з дружиною та їх батьками у АДРЕСА_3 .

ОСОБА_1 вказує, що він більше двох років потому втратив посвідчення водія, у зв`язку з чим отримав нове, яким і наразі користується. Крім того, в протоколі чітко вбачається, що підпис, який було виконано від імені ОСОБА_1 не співпадає із справжнім підписом в паспорті та у новому водійському посвідченні водія.

При зупинені правопорушник пред`являв працівникам поліції водійське посвідчення, яке було втрачене ОСОБА_1 , в результаті чого незаконно складено протокол з даними скаржника, що є не припустимим. Тому постанова суду ґрунтується на припущеннях.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його адвокат Бегейма М.О. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, посилаючись на викладені у ній доводи.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, відеозапис, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який апеляційну скаргу підтримав та просив поновити пропущений йому строк на апеляційне оскарження, суддя апеляційного суду вважає, що клопотання слід задовольнити - поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови, апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду скасувати з огляду на таке.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи, суд розглянув її у відсутність правопорушника, копію постанови ОСОБА_1 отримав 16.02.2021, що підтверджується розпискою (а.с. 17), а апеляційну скаргу подав до суду конвертом 25.02.2021 (а.с. 32).

Вказані обставини вказують на об`єктивну неможливість своєчасного оскарження постанови суду та поважність пропуску строку на апеляційне оскарження, а тому цей строк підлягає поновленню.

Відповідно до положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлене неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення вказаних вище вимог не дотримано.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

П. 2.9 (а) передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 521163 від 23.10.2020 зазначено, що ОСОБА_1 , 23.10.2020 о 03 год. 44 хв. в м. Вінниця по вул. Сергія Зулінського, керував т/з «VW Passat», д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в КП ВОНД «Соціотерапія» в присутності лікаря-нарколога та висновком № 3393 зафіксовано результат на мультитест: амфетамін, метамфетамін-позитивно, чим порушив вимоги п.2.9 А Правил дорожнього руху (а.с.2), за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції встановив та виходив з того, що його вина доведена матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення від 23.10.2020; рапортом працівника поліції, а також висновком медичного огляду № 3393 від 23.10.2020 року, відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлено стан наркотичного сп`яніння, внаслідок вживання амфетаміну, метамфетаміну.

Однак з таким висновком суду не можна погодитись.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі.

Аналізуючи під час апеляційного розгляду наявні в матеріалах справи докази, суддя приходить до переконання, що висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбачені ч.1 ст.130 КУпАП не підтверджуються зібраними по справі доказами.

Згідно з ч.2 ст.255 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення вказаних вище вимог не дотримано.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу скаржник зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 521163 від 23.10.2020 складений відносно іншої невідомої особи, що пред`явив посвідчення водія ОСОБА_1 , яке в нього було викрадено.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 14.11.2018 звертався до територіального сервісного центру №0541 РСЦ МВС у Вінницькій області із заявою щодо обміну посвідчення водія, у зв`язку з втратою посвідчення водія серії НОМЕР_2 . За результатами розгляду заяви було видано посвідчення водія серії НОМЕР_3 , що підтверджується копією відповіді Територіального сервісного центру МВС №0541 від 23.02.2021 (а.с.29).

З переглянутого відеозапису працівників поліції видно, що втраченим водійським посвідченням ОСОБА_1 скористалася інша особа, яка має інший зовнішній вигляд, іншу статуру та зріст.

Тобто, працівники патрульної поліції перевіряючи документи не пересвідчились в особі, яку притягують до адміністративної відповідальності, а саме належним чином не встановили особу правопорушника, не звірили його обличчя із фотографією на водійському посвідченні.

На підставі вказаних обставин ОСОБА_1 звернувся до СД Відділу поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області із письмовою заявою про використання невідомою особою викрадених документів, що підтверджується копією протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію (а.с. 30).

Сукупність досліджених судом апеляційної інстанції даних, в тому числі особистих пояснень скаржника, приводить до висновку, що працівниками поліції не було належним чином встановлено особу винного, що потягло за собою незаконне притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, висновки суду про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, ґрунтуються на даних протоколу про адміністративні правопорушення, який особисто підписаний особою, яка притягується до адміністративної відповідальності. Разом з тим, у судовому засіданні ОСОБА_1 , допитаний не був.

Матеріали справи не містять доказів належного повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що є порушенням ст. 268 КУпАП.

Суд першої інстанції формально послався в постанові на протокол про адміністративне правопорушення та на наявний в матеріалах справи рапорт та висновок медичного огляду, проте залишив поза увагою питання щодо дотримання поліцейськими при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 вимог ст. 266 КУпАП, та вимоги ст. 256 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення - процесуальний документ, який є підставою для розгляду та вирішення справи про адміністративне правопорушення. Протокол є підставою для складання постанови. При оскарженні постанови протокол необхідний для того, щоб відновити обставини вчиненого правопорушення, цей документ є одним з найважливіших доказів по справі.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення поліцейськими не було перевірено чи дійсно водійське посвідчення належить тій особі, яка керує транспортним засобом.

Відтак протокол був складений з грубим порушенням норм чинного законодавства, а тому є недопустимим доказом та не може бути взято до уваги при встановленні наявності чи відсутності вини ОСОБА_1 .

Отже належних доказів на підтвердження керування ОСОБА_1 23.10.2020 о 03 год. 44 хв. в м. Вінниця по вул. Сергія Зулінського, автомобілем марки «VW Passat», д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння матеріали справи не містять.

На допущені порушення працівником поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення суд першої інстанції уваги не звернув, та розглянувши справу про адміністративне правопорушення належним чином не перевірив обставини справи, які мають суттєве значення для її повного та об`єктивного розгляду.

Оскільки винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та«Барбера, Мессегеі Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 заперечував наявність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

На вказане суд першої інстанції увагу не звернув і не дав цьому належної правової оцінки.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу безпідставного притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими, і такими, що підтверджуються дослідженими в судовому засіданні апеляційного суду доказами, яким суд першої інстанції не надав належної та об`єктивної оцінки.

Ч.1 до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Застосовуючи закріплений в ст.62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, суддя дійшла висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не доведена.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

З урахуванням наведеного, враховуючи порушення, які були допущені судом при розгляді адміністративної справи, суддя вважає, що постанову суду слід скасувати, а провадження закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого с ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 08 грудня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 08 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Якименко