ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 348/1750/20

12 березня 2021 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Міськевич О.Я., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника-адвоката Микитюка Р.В., потерпілого ОСОБА_2 , представника потерпілого-адвоката Оліградського М.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, жительки АДРЕСА_1 , одруженої, не працюючої, раніше не притягалась до адміністративної відповідальності, громадянки України.

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 127 КУпАП.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , як пішохід, здійснила перехід проїзної частини у невстановленому місці та безпосередньо перед транспортним засобом, що наближається, що спричинило створення аварійної обстановки.

Правопорушення нею вчинено при наступних обставинах.

18.09.2020 о 10 год. 08 хв. ОСОБА_1 в с. Добротів по вул. Українська, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, раптово вийшла на проїзну частину дороги, змусивши іншого учасника дорожнього руху, а саме водія транспортного засобу «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_1 , змінити напрямок руху, в результаті чого автомобіль «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_1 з`їхав в кювет та перекинувся. Своїми діями ОСОБА_1 спичинила створення аварійної обстановки, чим порушила вимоги п. 4.14 (б) ПДР України.

ОСОБА_1 роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП.

Допитана в судовому засіданні в якості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнала, суду пояснила, що 18.09.2020 близько 10.00 год. вона на маршрутному автобусі «Яремче-Коломия» приїхала в с. Добротів. Вона вийшла на зупинці в кінці с. Добротів по вул. Українській, та направилася до задньої частини автобуса, щоб перейти дорогу. Після того, як маршрутний автобус рушив, вона глянула в ліву сторону та у праву сторону. Проїжджу частину дороги не переходила, залишалася на смузі руху в напрямку м. Коломия, та очікувала, щоб проїхали транспортні засоби в напрямку смт. Делятин. В цей час водій транспортного засобу марки «Рено Мастер» темного кольору на великій швидкості, не зорієнтувавшись в ситуації злетів із дороги. За вказаним транспортним автомобілем «Рено Мастер» проїхав скутер (мотоцикл) в попутному із ним напрямку. Після цього вона пересікла проїжджу частину дороги.

Зазначає, що ДТП сталась саме з вини водія ОСОБА_2 , який не обрав безпечну швидкість руху та не врахував дорожню обстановку, в результаті чого не міг безпечно контролювати рух транспортного собу та керувати ним, та його автомобіль перекинувся.

Також вказує, що якби вона дійсно перебігала дорогу перед водієм ОСОБА_2 , тоді на неї повинен був здійснити наїзд мотоцикліст, який рухався у тому ж напрямку, що і автомобіль «Renault Master». Просила провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -адвокат Микитюк Р.В. в судовому засіданні зазначив, що за результатом розгляду справи та всебічним дослідженням доказів по даній справі, з урахуванням фактичних обставин справи, поза всяким розумним сумнівом доведено, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 був складений незаконно, у зв`язку із чим просить провадження справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 127 ч. 4 КУпАП закрити у зв`язку з відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Вважає, що саме не врахування безпечної швидкості та дорожньої обстановки водієм ОСОБА_2 призвело до того, що він не міг безпечно контролювати рух транспортного засобу та керувати ним. Також стверджує, що якби ОСОБА_1 дійсно перебігала дорогу перед рухом автомобіля під керуванням водія ОСОБА_2 , тоді якби не транспортний засіб марки «Рено Мастер», то скутер повинен був здійснити наїзд на пішохода ОСОБА_1 . Вказані обставини підтверджуються із оглянутого відеозапису з місця події на оптичному носії.

Тому водій ОСОБА_2 зобов`язаний був виконати вимоги п. 1.10 ПДР України при виникнення небезпеки для руху, тобто зменшити швидкість руху або зупинити транспортний засіб, а не виконувати інші маневри. Якби водій виконав дану вимогу, тоді він би зупинив транспортний засіб на його смузі для руху, і переконався б в тому, що пішохід знаходиться по ліву сторону від нього на зустрічній смузі для руху і очікує, щоб перейти проїжджу частину дороги. При обранні меншої швидкості руху водій ОСОБА_2 зміг би не тільки безпечно керувати транспортним засобом, але також реальніше оцінювати дорожню обстановку, та зміни в ній. Жодних дорожніх знаків, які б забороняли ОСОБА_1 , переходити у даному місці проїжджу частину дороги в ході розгляду справи не встановлено.

Крім того ОСОБА_1 як учасник дорожнього руху мала право розраховувати, що транспортні засоби на даній ділянці дороги також виконують Правила дорожнього руху України, та рухаються із безпечної та дозволеною швидкістю.

Проте, як вбачається із висновку експертного дослідження від 11.12.2020, швидкість транспортного засобу марки «Рено Мастер» перед гальмуванням становила величину більшу ніж 74 км/год. При цьому зазначає, що дорожньо-транспортна пригода відбулася в населеному пункті, в якому забороняється рухатися зі швидкістю понад 50 км/год.

В даній ситуації, мінімальна погашена швидкість транспортного засобу була об`єктивно більша ніж 74 км/год., оскільки така погашена швидкість вирахувана тільки по слідах гальмування. Однак, транспортний засіб не зупинився вкінці слідів гальмування.

В дорожній обстановці, яка склалася, зрозумілим є те, шо в діях водія транспортного засобу марки «Рено Мастер» ОСОБА_2 наявні обставини які перебувають у причинному наслідковому зв`язку із настанням даної ДТП.

Водій ОСОБА_2 в суді визнав той факт, що він перевищував швидкість руху в населеному пункті. А його покази щодо обставин події суперечать схемі місця ДТП, зокрема щодо того, що ОСОБА_1 вибігла за 1,5 метра перед рухом його транспортного засобу. ОСОБА_2 не визнав той факт, що за ним їхав скутер (мотоцикл), який не здійснив зіткнення із ОСОБА_1 та не змінював напрям руху чи зменшував швидкість, хоча на оглянутому в суді відео спостерігається скутер.

При швидкості 50 км/год автомобіль долає 13,9 метрів за одну секунду, тому ОСОБА_1 в жодному випадку не могла вийти перед автомобілем на такий малій швидкості. Правим колесом ОСОБА_2 залишив слід 13 метрів на проїжджій частині, а це була мінімальна відстань до перпендикуляру проїжджої частини дороги, по якій ймовірно могла перетинати дорогу ОСОБА_1 . Початку слідам гальмування повинно було передувати реакція водія, яка не може бути менша ніж 0,4 секунди, а також час спрацювання гальмівної системи. Якщо враховувати, що ОСОБА_2 рухався з мінімальною швидкість 74 км/год, тоді за 0,4 секунди він подолав (74 км/год / 60 хв/ 60 секунд*1000 метрів)*0,4 секунди = 8,22 метра (мінімальна відстань на якій міг знаходитися ОСОБА_3 до початку слідів гальмування в момент коли помітив небезпеку).

Допитаний в суді свідок ОСОБА_4 в суді також дав розбіжні покази із фактичними обставинами справи, зокрема вказав, що за ОСОБА_2 жодних транспортних засобів не рухалося, в тому числі двохколісних.

Також ОСОБА_2 та свідок ОСОБА_4 не змогли чітко вказати, де знаходилася ОСОБА_1 на проїжджій частині дороги, коли вони її вперше побачили, та де вона знаходилася, коли вони із нею розминулися.

ОСОБА_2 наддав суду відео, нібито із місця ДТП, яким він хоче спростувати перевищення ним швидкості в момент ДТП. Однак не має жодних документів, які б підтверджували достовірність таких даних, проходження сертифікацій та повірок технічного засобу, його технічні характеристики.

При цьому на записі відображено: 10:04:52 год. - швидкість 68 км/год, пробіг 18654,628 км.; 10:05:31 год. - швидкість 64 км/год., пробіг 18655,239 км.; 10:07:08 год. швидкість 0 км/год., пробіг 18655,239 км.

Тобто чіткої по секундної тарифікації не має. Швидкість в одну секунду не може зменшити кардинально із 64 км/год до 0 км/год. Інтервал записів майже 2 хвилини, за цей час швидкість та обстановка може кардинально мінятися.

На підставі наведеного вважає, що будь-яких доказів, передбачених ст. 251 КУпАП щодо того, що ОСОБА_1 порушила п.4.14 б) ПДР України, не має. Отже в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.127 ч.4 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні в якості потерпілого ОСОБА_2 суду пояснив, що 18.09.2020 він на автомобілі «Рено Мастер», д.н.з. НОМЕР_1 , їхав з м. Коломия до смт. Делятин. В автомобілі також перебував ОСОБА_4 . Добротів перед його транспортним засобом на проїжджу частину вибігла жінка. Вказану жінку він не бачив, оскільки вона вибігла з-за маршрутного автобуса, який зупинився на зустрічній смузі руху, на проїжджій частині, і здійснив висадку пасажирів. Жінка перебігала дорогу у невстановленому місці. Жінку він вперше побачив, коли його транспортний засіб розминувся з автобусом, а жінка вже була біля роздільної смуги та не зупиняючись бігла через дорогу. А тому не міг продовжувати рух по даній смузі, оскільки вжиті заходи для зупинки транспортного засобу були неефективними. Якщо б продовжив просто гальмувати, то збив би цю жінку. Тому він вивернув кермо для того, щоб з`їхати на обочину, але через те, що обочина була не підсипана не впорався з керуванням і транспортний засіб перевернувся. У боковому дзеркалі він побачив, що жінці шкоди не було завдано, оскільки він не зачепив її транспортним засобом. Жінка з місця події втекла. Також зазначив, що рухався зі швидкістю не більше 60 км/год., однак, точно назвати швидкість руху не може, оскільки все відбулося дуже швидко і він не думав про те, щоб запам`ятати ці дані. Наявність довогого гальмівного шляху пояснив тим, що його автомобіль був завантажений, що перешкодило зупинити транспортний засіб раніше. Також зазначив, що має посвідчення про право керування транспортним засобом з 1995 року, розуміє, що у нього виникла небезпека для руху, однак, якщо б він тільки гальмував до повної зупинки, то збив би цю жінку, тому він мусів з`їхати у кювет, щоб не завдати шкоди людині.

Представник потерпілого-адвоката Оліградський М.В. в судовому засіданні зазначив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 127 КУпАП доводиться зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_4 , та письмовими матеріалами справи. Зазначає, що ДТП сталася саме з вини ОСОБА_1 , яка вибігла на проїжджу частину у невстановленому місці, де немає ні знаку для зупинки автобуса, ані пішохідного переходу, чим створила аварійну обстановку для водія ОСОБА_2 , та порушила 4.14 (б) ПДР України. Крім цього вона переходила дорогу на Т-подібному перехресті, що заборонено ПДР. ОСОБА_2 не міг її бачити, оскільки йому видимість заступав автобус, який у цей момент від`їжджав з місця, де висадив ОСОБА_1 . Зазначив, що автомобіль ОСОБА_2 не був перевантажений, а отже його можна було експлуатувати. Однак, після вивернення керма вправо ОСОБА_2 втратив контроль та з`їхав з дороги. Крім того при вирішенні даної справи просить врахувати обставини, встановлені в постанові судді Надвірнянського районного суду віж 19.11.2020, якою провадження по справі щодо ОСОБА_2 закрито на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Згідно вказаної постанови суд прийшов до висновку, що ОСОБА_2 вчинив вказані у протоколі про адміністративне правопорушення дії в стані крайньої необхідності з метою усунення небезпеки, яка загрожувала життю та здоров`ю ОСОБА_1 (що є її особистими немайновими правами).

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 суду пояснив, що працює разом з ОСОБА_2 18.09.2020 близько 09.30 в м. Коломия вони разом з ОСОБА_2 загрузили вікна в автомобіль «Рено Мастер», д.н.з. НОМЕР_1 , та поїхали в смт. Делятин на монтаж. За кермом знаходився ОСОБА_2 , а він сидів на місці пасажира. вони двоє їхали та везли вікна. В с. Добротів він побачив, як на зустрічній смузі руху, не з`їжджаючи на обочину, зупинився автобус, з-за якого на дорогу вибігла жінка. Вперше він жінку побачив на смузі по якій рухався їх транспортний засіб, на відстані приблизно до 5 м. від їх автомобіля. Щоб уникнути зіткнення ОСОБА_2 спробував зупинитися, однак він невстигав зупинитися, тому вивернув кермо, щоб з`їхати з дороги, однак втратив контроль над автомобілем та з`їхав з дороги в кювет. Швидкість автомобіля була приблизно 60 км/год., точно сказати не може. Якщо б ОСОБА_2 не вивернув кермо, то збив би жінку.

В подальшому ОСОБА_1 та її захисник Микитюк Р.В. в судове засідання не з`явились, від захисника Микитюка Р.В. поступило письмове клопотання, в якому просить завершувати розгляд справи у їх відсутності, оскільки через запровадження та території Івано-Франкіської області карантинних заходів вони не мають змоги прибути в судове засідання.

Враховуючи, що ОСОБА_1 була своєчасно та належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не подала клопотання про відкладення розгляду справи, та від захисника поступило клопотання про розггялд справи у її відсутності, суддя прийшов до висновку, що розгляд справи можливо завершити в її відсутність.

З`ясувавши фактичні обставини справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, які узгоджуються між собою, та оцінивши їх у сукупності, суддя дійшов наступного висновку.

Згідно із вимогами ст. ст. 245, 252 КУпАП під час провадження у справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та обєктивне дослідження всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог КУпАП розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Суддя, розглядаючи справу, повинен, дослідивши докази у справі, переконатися шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться конкретній особі у вину згідно з протоколом про адмінправопорушення та з диспозицією ч. 4 ст. 127 КУпАП, і прийти до висновку чи містять її дії ознаки саме такого правопорушення.

Диспозиція ч. 4 ст. 127 КУпАП встановлює відповідальність пішоходів у разі переходу ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, що спричинило створення аварійної обстановки.

Відповідно до вимог п. 4.14 (б) ПДР України, пішоходам забороняється: раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід.

Не зважаючи на заперечення ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 127 КУпАП, її винуватість у вчиненні правпорушення доводиться наявними в матеріалах справи доказами, зокрема даними: протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 231419 від 18.09.2020 (а.с. 1), пояснень потерпілого ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , наданих ними в судовому засіданні.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 231419 від 18.09.2020, пішохід ОСОБА_1 18.09.2020 о 10 год. 08 хв. в с. Добротів по вул. Українська, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, раптово вийшла на проїзну частину дороги, змусивши іншого учасника дорожнього руху, а саме водія транспортного засобу «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_1 , змінити напрямок руху, в результаті чого автомобіль «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_1 з`їхав в кювет та перекинувся. Своїми діями ОСОБА_1 спичинила створення аварійної обстановки, чим порушила вимоги п. 4.14 (б) ПДР України.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений на бланку відповідного зразка, уповноваженою на те особою поліцейським СРПП № 4 Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, сержантом поліції Хоптою Юрієм Юрійовичем, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення адміністративного правопорушення.

Даний протокол підписаний як працівником поліції, так і ОСОБА_1 .

Як вбачається пояснень потерпілого ОСОБА_2 , наданих безпосередньо в судовому засіданні, коли він рухався автомобілем в с. Добротів, перед його транспортним засобом на проїжджу частину у невстановленому місці вибігла ОСОБА_1 , яку він не бачив, оскільки вона вибігла з-за маршрутного автобуса, який зупинився на зустрічній смузі руху, на проїжджій частині. ОСОБА_1 він вперше побачив, коли його транспортний засіб розминувся з автобусом, а жінка вже була біля роздільної смуги та не зупиняючись бігла через дорогу. З метою уникнення зіткнення з ОСОБА_1 він почав гальмувати та вивернув кермо автомобіля вправо, однак не впорався з керуванням та автомобіль злетів в кювет.

Вказані обставини підтвердив допитаний безпосередньо в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 .

Факт переходу проїзної частини у невстановленому місці підтвердила допитана в судовому засіданні ОСОБА_1 , яка зазначила, що вона вийшла на зупинці с. Добротів, та направилася до задньої частини автобуса, щоб перейти дорогу. На зупинці пішохідних переходів не було. Після того, як маршрутний автобус рушив, вона глянула в ліву сторону та у праву сторону, щоб пересвідчитись у відсутності автомобілів.

Права та обов`язки пасажирів визначаються Розділом 4 ПДР України .

Зокрема відповідно до вимог п. 4.1. ПДР України пішоходи повинні рухатися по тротуарах і пішохідних доріжках, тримаючись правого боку.

Якщо немає тротуарів, пішохідних доріжок або пересуватися по них неможливо, пішоходи можуть рухатися велосипедними доріжками, тримаючись правого боку і не утруднюючи рух на велосипедах, або в один ряд узбіччям, тримаючись якомога правіше, а у разі його відсутності або неможливості рухатися по ньому - по краю проїзної частини назустріч руху транспортних засобів. При цьому треба бути обережним і не заважати іншим учасникам дорожнього руху.

Згідно вимог п.п. 4.7., 4.8. ПДР України пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.

Якщо в зоні видимості немає переходу або перехрестя, а дорога має не більше трьох смуг руху для обох його напрямків, дозволяється переходити її під прямим кутом до краю проїзної частини в місцях, де дорогу добре видно в обидва боки, і лише після того, як пішохід упевниться у відсутності небезпеки.

У відповідності до вимог 4.10. ПДР України перед виходом на проїзну частину з-за транспортних засобів, що стоять, та будь-яких об`єктів, що обмежують оглядовість, пішоходи повинні впевнитись у відсутності транспортних засобів, що наближаються.

Як вбачається зі змісту долученої до матеріалів справи копії постанови судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19.02.2020 (справа № 348/1745/20), провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із вчиненням дій особою в стані крайньої необхідності. Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_2 не вибрав безпечної швидкості руху з урахуванням дорожньої обстановики, яка склалася, оскільки ділянка дороги по якій він рухався була прямою, оглядовість не була ускладнена. Він бачив автобус, що зупинився для висадки пасажирів, однак, не відреагував на зміну дорожніх умов завчасно, а саме на зміну видимості у напрямку руху та не знизив швидкості з якою рухався до безпечної з урахуванням характеристики його транспортного засобу та вантажу який він перевозив, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

При цьому допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_1 зазначила, що на ділянці дороги, де відбулася ДТП не підсипані обочини. Машини їдуть швидко. Зупинки немає. Пішохідного переходу теж немає. Зупинки транспорту є як за місцем її висадки з автобуса, так і після, однак, від зупинок їй далеко йти, тому автобуси завжди там зупиняються. У тому місці вона вийшла з автобуса одна. Автобус зупинився на проїжджій частині на перехресті, не з`їжджаючи на обочину, бо там немає місця. Інші пасажири не виходили. Автобус від`їхав. Вона подивилася чи зліва не їде машина, коли переконалася, що не їде почала переходити. Потім подивилася направо, побачила, що їде чорна машина, але вона була далеко. Тому вона продовжила переходити дорогу.

Суд дійшов висновку, що у ОСОБА_2 виникла небезпека для руху, коли він побачив ОСОБА_1 , яка переходить дорогу. Згідно з вимогами ПДР він повинен був вжити заходів до повної зупинки транспортного засобу. При цьому суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 вчинив вказані у протоколі про адміністративне правопорушення дії в стані крайньої необхідності з метою усунення небезпеки, яка загрожувала життю та здоров`ю ОСОБА_1 (що є її особистими немайновими правами), а отже відповідно до ст. 17 КУпАП не підлягає адміністративній відповідальності (а.с. 53-55).

Вказані в даному судовому рішенні обставини, на переконання суду, є вже встановленими судом та не потребують доказування.

Згідно висновку експертного дослідження № 2813/20-28 від 11.12.2020, складеного експертом Івано-Франківського відділення Київського НДІСЕ МЮ України Рудим В., на вирішення дослідження експерту було поставлене питання, яка буде мінімальна можлива швидкість транспортного засобу марки «Рено Мастер», д.н.з. НОМЕР_1 перед ДТП виходячи з довжини гальмівного сліду.

За результами проведеного дослідження експерт дійшов висновку, що при заданих вихідних даних, та зафіксованому більшому сліду гальмування довжиною 39,8 м., швидкість автомобіля «Рено Мастер», д.н.з. НОМЕР_1 , перед гальмуванням становила величину більшу ніж 74 км/год. Більш точно швидкість автомобіля «Рено Мастер», д.н.з. НОМЕР_1 перед гальмуванням в розрізі цього дослідження не надається можливим (а.с. 43-47).

При цьому суд зазначає, що даний висновок вказує лише на дії водія ОСОБА_2 під час ДТП, однак жодним чином не вказує на дії пішохода ОСОБА_1 щодо дотримання нею вимог ПДР України під час даної дорожньо-транспортної ситуації. Тому даний висновок не може бути належним доказом наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого їй правопорушення.

Також в судовому засіданні досліджено відеозапис з камер відеоспостереження, який міститься на компак-диску "DVD+R". Загальна тривалість відеозапису 30 секунд. Події ДТП не видно, оскільки оглядовість затуляють дерева. Згідно з відеозаписом: 00:00:06 під`їхав голубий автобус, зупинився на проїжджій частині, на Т-побібному перехресті, з автобуса вийшла жінка, яка пройшла вздовж автобуса і продовжила рух паралельно дорозі до зелених насаджень; 00:00:08 автобус знову почав рух; розминувся за перехрестям зі срібним легковим автомобілем; 00:00:13 автобус розминувся за перехрестям з автомобілем темно-синього кольору, який о 00:00:14 доїхав до зелених насаджень; за автомобілем ОСОБА_2 поїхав скутер; 00:00:17 на записі з`явилася жінка, яка бігла від проїзної частини дороги (зі сторони руху автомобіля темно-синього кольору) в невідомому напрямку.

З аналізу даного запису можна зробити висновок, що з моменту, як автомобіль темно-синього кольору (автомобіль ОСОБА_2 ), доїхав до зелених насаджень, до моменту, як на записі з`явилася жінка ( ОСОБА_1 ), яка бігла від проїзної частини дороги, пройшло не більше трьох секунд, в момент, коли ОСОБА_1 з`явилась на відео, вона перебувала вже за межами проїзної частини дороги (зі сторони руху автомобіля ОСОБА_2 ) та бігла в сторону від дороги. Тому на переконання суду вказані обставини свідчать, що в момент руху автомобіля ОСОБА_3 . ОСОБА_1 перетинала проїзну частину дороги перед його автомобілем, а після з`їзду автомобіля ОСОБА_2 в кювет побігла від місця зіткнення.

Стосовно тверджень сторони захисту про те, що ДТП сталась з вини водія автомобіля «Рено Мастер» ОСОБА_2 , який перевищив допустиму швидкість руху, суд зазначає, що оцінка дій ОСОБА_2 не є предметом даного судового розгляду. Крім того діям водія ОСОБА_2 вже було надано належну оцінку судом при розгляді справи щодо нього за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Аналіз норм КУпАП дає підстави для висновку, що Протокол, який складено відповідальною особою, повинен містити відомості про обставини, що характеризують суть адміністративного правопорушення у відповідності до диспозиції інкримінованої статті із визначенням: суб`єкта, суб`єктивної сторони, об`єкта, об`єктивної сторони, оскільки протокол за своєю суттю та призначенням, крім доказового значення, представляє собою обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення (проступку) в межах якого суд здійснює розгляд справи.

При цьому суд не може вийти за межі такого обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

Суд лише перевіряє чи є в діях або бездіяльності особи склад інкримінованого правопорушення чи ні. Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи, оскільки це становить порушення частини першої статті б Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Такі самі висновки надані Європейським судом з прав людини у справі «Карелін проти Росії» («Кагеїіп V. Киззіа», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), «Малофєєва проти Росії» («Маїоґеуеуа V. Киззіа», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04).

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 18.09.2020 о 10 год. 08 хв. ОСОБА_1 в с. Добротів по вул. Українська, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, раптово вийшла на проїзну частину дороги, змусивши іншого учасника дорожнього руху, а саме водія транспортного засобу «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_1 , змінити напрямок руху, в результаті чого автомобіль «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_1 з`їхав в кювет та перекинувся. Своїми діями ОСОБА_1 спичинила створення аварійної обстановки, чим порушила вимоги п. 4.14 (б) ПДР України, та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 127 КУпАП.

Отже в даному випадку дослідженню підлягає склад інкримінованого правопорушення, а саме чи порушено ОСОБА_1 п. 4.14 ПДР України, і чи її вина підтверджена належними доказами.

Враховуючи досліджені в судовому засіданні докази суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 в порушення вимог Розділу 4 ПДР України переходила проїзну частину дороги у невстановленому місці, перед виходом на проїзну частину не впевнилась у відсутності транспортних засобів, що наближаються, та раптово вийшла на проїзну частину дороги, змусивши водія транспортного засобу «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_1 , змінити напрямок руху, в результаті чого автомобіль «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_1 з`їхав в кювет та перекинувся.

Таким чином з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, які узгоджуються між собою, оцінивши їх у сукупності, суддя приходить висновку про порушення ОСОБА_1 п. 4.14 (б) ПДР України.

Тому в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 127 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті.

Як вбачається зі змісту протоколу, днем вчинення правопорушення є 18.09.2020. Таким чином, строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 закінчився 18.12.2020.

Враховуючи вище наведене, а також те, що строк притягнення до адміністративної відповідальності закінчився, суд вважає, що при таких обставинах ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності, провадження по справі слід закрити.

Оскільки адміністративне стягнення на ОСОБА_1 не накладається, то судовий збір по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до приписів ст. 40-1 КУпАП не сплачується.

Керуючись ст.ст. 38, 221, 247, 283 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 127 КУпАП закрити на підставі ст. 38 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга на постанову подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Міськевич О.Я.