Справа № 489/7081/18
Номер провадження 3-в/489/1/21
Постанова

Іменем України

19 березня 2021 року місто Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва Кокорєв Вячеслав Валентинович, розглянувши подання начальника Інгульського районного відділу філії ДУ "Центр пробації" в Миколаївській області Іванко В. Г. про вирішення питання пов`язаного з давністю виконання судового рішення, відносно ОСОБА_1

встановив

Начальник Інгульського районного відділу філії ДУ "Центр пробації" в Миколаївській області Іванко В. Г. звернувся до суду з поданням щодо вирішення питання про давність виконання постанови, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді виконання суспільно корисних робіт на строк 150 год.

Подання обґрунтоване тим, що 21.01.2019 постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 було визнано винним за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та на нього покладено адміністративне стягнення у вигляді виконання суспільно корисних робіт на строк 150 год.

З метою ознайомлення порушника з порядком та умовами відбування стягнення 04.02.2019 та 14.02.2019 були надіслані виклики за місцем проживання. За викликами до відділу ніхто не з`явився.

З матеріалів особової справи вбачається, що відповідно до довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області від 11.01.2021 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до рапорту капітана поліції Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області за адресою: АДРЕСА_1 , ніхто не відчиняє двері та сусіди повідомили, що ОСОБА_1 за вказаною адресою на протязі двох років не проживає.

Статтею 325-4 КУпАП передбачені наслідки ухилення особи від відбування суспільно корисних робіт, де зазначено, що у разі ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності. У разі злісного ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до кримінальної відповідальності в порядку, встановленому законом.

З огляду на наведене орган пробації, зазначає, що на теперішній час з`ясувати місце знаходження ОСОБА_1 неможливо, тому неможливо виконати постанову про суспільно корисні роботи.

У зв`язку з цим орган пробації просить вирішити питання про звільнення ОСОБА_1 від призначеного стягнення у зв`язку з закінченням строку давності виконання судового рішення.

До даного подання додані матеріали особової справи правопорушника, які були досліджені у судовому засіданні та повністю підтверджують вказані у поданні відомості.

Дослідивши матеріали особової справи а також оглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення встановлено таке.

Відповідно до ст. 304 КУпАП, питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не був присутній під час проголошення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності та призначення йому адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, крім того, повернувся конверт з копією постанови у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Зібрані органом пробації матеріали свідчать про тривале не проживання ОСОБА_1 за місцем реєстрації.

Зупинення провадження у справі, а також оголошення у розшук особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, нормами КУпАП не передбачено.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України" та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 р. зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У п.3.4 і 3.6. свого рішення від 11.10.2011 р. (справа № 10-рп/2011) Конституційний Суд України, аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить регулювання певної частини питань, пов`язаних з примусовим виконанням адміністративного стягнення, зокрема строків давності виконання судового рішення.

З врахуванням вказаного, є необхідним застосувати аналогію закону, а саме норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку. Так, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Таким чином, системний аналіз положень КУпАП у поєднанні із вказаним законодавством і судовою практикою, дає підстави вважати, що строк давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення повинен розпочинатися з дня набрання цим судовим рішенням законної сили і в усякому разі не перевищувати двох років.

Отже, оскільки постанова Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21.01.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП набрала законної сили та вчасно направлена до Інгульського РВ філії ДУ "Центр пробації" в Миколаївській області до виконання, однак через об`єктивні причини згадана постанова не була виконана протягом двох років з дня набрання нею чинності, в той де час дана постанова не може знаходитися на виконанні безстроково, що суперечить Європейським принципам, а тому строк для її виконання з об`єктивних причин закінчився, за такого ОСОБА_1 слід звільнити від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 304, 305 КУпАП України, ст. 80 КК України, суд,

постановив

Подання начальника Інгульського районного відділу філії ДУ "Центр пробації" в Миколаївській області Іванко В. Г. задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, накладеного постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21.01.2019, у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Миколаєва.

Суддя В. В. Кокорєв