ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/668/21 Номер провадження 33/814/352/21Головуючий у 1-й інстанції Куцин В. М. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
Категорія ч.3 ст.41 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Панченко О.О.,

при секретарі Філоненко О.В.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Яковенка Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції з Миргородським міськрайонним судом Полтавської області, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 квітня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , фізична особа-підприємець, паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот гривень) грн. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 притягнута до адміністративної відповідальності за те, що 23 березня 2021 року об 11:11 год. інспектором праці Гармаш С.М., з метою проведення заходу державного контролю на предмет дотримання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин, було здійснено вихід за місцем здійснення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». У свою чергу, за адресою: АДРЕСА_3 , у павільйоні « ІНФОРМАЦІЯ_3 » знаходилася особа жіночої статі, яка здійснювала продаж хлібобулочних виробів, демонструвала їх покупцям, називаючи при цьому ціни на них, тобто виконувала функції продавця. Покупці зверталися до продавця, називаючи її при цьому ОСОБА_2 . Стосовно перебування зазначеного продавця хлібобулочних виробів у павільйоні « ІНФОРМАЦІЯ_3 » фізична особа - підприємець ОСОБА_1 усно пояснила, що прізвища її вона не знає, вказаний працівник працює перший день і трудовий договір з нею не укладався.

Зазначеними діями ОСОБА_1 порушила вимоги ч.1 ст.21 та ч.3 ст.24 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), внаслідок чого вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.41 КУпАП, фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 квітня 2021 року, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга обґрунтовується тим, що інспектором з охорони праці не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення порушника та його захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачено законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Відповідно до ч.3 ст.24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Положеннями ч.3 ст.41 КУпАП передбачено відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст.268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами ст.255 КУпАП, та відповідає вимогам ст.256 цього Кодексу.

З протоколу про адміністративне правопорушення №ПЛ876/574/АВ/П/ПТ від 26 березня 2021 року вбачається, що 23 березня 2021 року об 11:11 год. інспектором праці під час здійснення виходу за місцем здійснення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 (Центральний ринок), у павільйоні « ІНФОРМАЦІЯ_3 » знаходилася особа жіночої статі, яка виконувала функції продавця без оформлення відповідного трудового договору.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вказані вимоги закону суддею місцевого суду були виконані в повному обсязі.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП, суддя суду першої інстанції послалася на сукупність доказів, які були досліджені у повному обсязі, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення №ПЛ876/574/АВ/П/ПТ від 26 березня 2021 року (а.с.1-2); акт перевірки №ПЛ876/574/АВ від 26 березня 2021 року (а.с.5-8), копію витягу з реєстру платників єдиного податку від 21 травня 2015 року №395 (а.с.4), копію письмових пояснень ФОП ОСОБА_1 від 24 березня 2021 року (а.с.3), фото (а.с.9-10).

Отже, твердження апелянта стосовно того, що суд першої інстанції встановив факт вчинення адміністративного правопорушення на основі неналежних та недопустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП, є хибним.

Оцінивши в сукупності зазначені докази, суддя прийшла до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП.

Із вказаним висновком судді місцевого суду погоджується і апеляційний суд.

Натомість, твердження апелянта про те, що вона написала пояснення під диктовку інспектора праці Гармаш С.В., а обставини справи, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, виникли внаслідок провокаційних дій щодо неї з боку останньої, є неспроможними та таким, що направлені на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки спростовуються особистими поясненнями ОСОБА_1 (а.с.3) та поясненнями, зафіксованими в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.1, на звороті), в яких вона визнає факт допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору.

Отже, жодних об`єктивних даних, які б свідчили про не надання інспектором праці належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП, та спростовували б висновки суду першої інстанції, матеріали справи не містять і в апеляційній скарзі не наведені.

Враховуючи викладене, з огляду на дотримання приписів закону інспектором праці при складанні протоколу та суддею під час розгляду справи, вважаю обґрунтованим висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильною кваліфікацію її дій за ч.3 ст.41 КУпАП.

Стягнення накладене у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у межах мінімального розміру, встановленого санкцією ч.3 ст.41 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.

Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді не встановлено.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючисьст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 квітня 2021 року щодо визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а її апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.О. Панченко