Єдиний унікальний номер 341/1172/21
Номер провадження 3/341/663/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2021 року місто Галич

Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Мергель М. Р. розглянув справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 41 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 вчинив порушення вимог законодавства про працю та про охорону праці за наступних встановлених обставинах.

18.06.2021 при проведенні позапланового заходу державного нагляду (контролю) у ПП «Галицька друкарня плюс» ОСОБА_1 , який є директором цього підприємства, вчинив адміністративне правопорушення, а саме: машиністу різальних машин ОСОБА_2 за його заявою була надана відпустка з 10.12.2020 до 03.01.2021 терміном 24 дні за відпрацьований період з 01.04.2020 до 31.03.2021, відповідно до наказу від 04.12.2020 № 10. Однак, наказом від 19.04.2021 № 5 ОСОБА_2 звільнено з роботи відповідно до ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням з 19.04.2021. Оскільки, за період з 01.04.2020 до 31.03.2021 ОСОБА_2 відпустка була використана, йому належала компенсація за один день невикористаної щорічної відпустки. Проте, у день звільнення компенсація за один день основної щорічної відпустки вказаному працівнику, не була нарахована і не виплачена, чим порушив вимоги частини 1 статті 83 КЗпП України.

Перевіркою установлено, що компенсацію за один день невикористаної основної відпустки особі було нараховано і виплачено 16.06.2021 у розмірі 166,95 грн.

Також, порушено абзац перший пункту 2 розділу II постанови Кабінету Міністрів України «Про обчислення середньої заробітної плати», а саме, при розрахунку середньої заробітної плати для нарахування заробітної плати за весь час відпустки ОСОБА_2 наданої з 10.12.2020, було враховано допомогу по частковому безробіттю на період карантину, що призвело до зменшення суми нарахованої заробітної плати за час відпустки. Однак, з документів, які були надані, установлено, що 16.06.2021 вказана помилка розрахунку виправлена. ОСОБА_2 , цього ж дня, нараховано і виплачено кошти у сумі 828,60 грн заробітної плати за час відпустки, яка була надана 10.12.2020, відповідно до наказу від 04.12.2020 № 10.

Крім цього, відповідно до абзацу першого частини першої статті 32 КЗпП України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» працівник ОСОБА_2 у грудні 2020 року знаходився у тимчасовій непрацездатності. Листок непрацездатності для оплати коштів подав у березні 2021 року. Однак, у порушення вимог «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», підприємство розглянуло документи для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності у червні 2021 року. Водночас, оплату перших п`ять днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця проведено 16.06.2021 у сумі 546,35 грн.

Розгляд справи призначено на 16.07.2021 з викликом особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, шляхом направлення поштової повістки рекомендованим листом з повідомленням на адресу, яка указана у протоколі № ІФ 1749/526/АВ/П/ПТ.

У судове засідання 17.07.2021 ОСОБА_1 не з`явився. 15.07.2021 до суду повернулось поштове відправлення з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою.

Засобами поштового зв`язку не вдалося вручити судову повістку особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. При цьому, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять телефону ОСОБА_1 або інших засобів його зв`язку.

Особливу увагу звертаю на те, що поштове повідомлення повернулось через відсутність адресата за вказаною адресою, а не через неправильну адресу проживання адресата.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Недотримання строків розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на не виправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

У цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально, використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що розумність тривалості розгляду справи повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформованих у практиці Суду, зокрема складності справи, поведінки сторін та відповідних державних органів (рішення Європейського суду з прав людини від 29.05.2008 «Якименко проти України»; рішення Європейського суду з прав людини від 21.12.2006 «Мороз та інші проти України» та інші).

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» в п. 41 наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

До того ж у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України» Суд наголосив, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя насамперед покладається на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка сторони. Сторони самостійно повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Констатую, що у протоколі про адміністративне правопорушення № ІФ 1749/526/АВ/П/ПТ міститься підпис ОСОБА_1 , який свідчить про ознайомлення зі змістом цього документа, особі оголошено, що справа буде розглядатись судом у місті Галичі. Крім цього, відомості про час розгляду цієї справи оприлюднено на офіційному сайті Галицького районного суду Івано-Франківської області, який є загальнодоступним.

Крім цього, ОСОБА_1 у вказаному протоколі зазначив, що у зв`язку з карантинними обмеженнями виникли непорозуміння щодо оплати праці працівнику підприємства. Водночас, ОСОБА_1 з 18.06.2021 до моменту направлення судової повістки про виклик у суд жодних дій, спрямованих на участь у цій справі не вчиняв, поводив себе пасивно, жодних клопотань чи заяв до суду не подавав.

Правопорушення, передбачене статтею 41 КУпАП не входить до переліку справ, передбачених частиною 2 статті 268 КУпАП, розгляд яких необхідно проводити з обов`язковою присутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому суд, враховуючи неявку ОСОБА_1 без поважної причини у судове засідання, вважає за можливе справу розглядати без його участі.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 41 КУпАП як адміністративне правопорушення визначено порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, вчиненому за вище викладених обставин, доведена дослідженими доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення цього рішення, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення від 16.06.2021 № ІФ 1749/526/АВ/П/ПТ;

-актом від 18.06.2021 № ІФ 1749/526/АВ складений за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю).

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наявність усіх вищевикладених порушень доведено матеріалами справи та визнанням особою у протоколі.

Відповідно до статті 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Ураховуючи характер вчиненого правопорушення та обставини його вчинення, доведення вини особи і її ставлення до вчиненого правопорушення, вважаю, що на ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення у межах, встановлених санкцією частини 1 статті 41 КУпАП, у вигляді штрафу.

У статті 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2021 встановлено у розмірі 2270,0 грн.

На підставі ст. 221 КУпАП, керуючись ст. ст. 41, 283, 284, 285, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 41 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,0 (п`ятсот десять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до змісту статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Галицький районний суд Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

СуддяМ. Р. Мергель