справа № 208/1282/21
№ провадження 3/208/998/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 березня 2021 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Похваліта С.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , працюючого на посаді начальника управління державної архітектурно-будівельного контролю Кам`янської міської ради, місце реєстрації АДРЕСА_1 , місце роботи -управління Державного архітектурно -будівельного контролю Кам`янської міської ради, юридична адреса вул. Москворецька, № 14 м. Кам`янське, Дніпропетровської області, за ч. 9 ст.212-3 КУпАП,

встановив:

Склад адміністративного правопорушення.

Адвокат Осика Сергій Валентинович, надаючи правову допомогу ТОВ «КИ.МОД» (), в порядку ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» звернувся до Управління Державного архітектурно - будівельного контролю Кам`янської міської ради, шляхом подання адвокатського запиту № 9831 від 17 грудня 2020, адресованого на ім`я начальника Управління державного архітектурно - будівельного контролю Кам`янської міської ради В.В. Воздвиженського, який був отриманий Управлінням 11.12.2020 (вх. № 477- 07).

17.12.2020 року начальник управління державного архітектурно - будівельного контролю Кам`янської міської ради в порушення вимог п.1 ч.1 ст. 20 та ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», листом за № 01-07/402 від 17.12.2020 року повторно протягом року, за що його вже було піддано адміністративному стягненню неправомірно відмовив у наданні інформації на адвокатський запит, що згідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» тягне за собою відповідальність встановлену законом, а саме ч. 9 ст. 212-3 КУпАП.

Норма закону яка передбачає відповідальність за скоєне адміністративне правопорушення.

Так, згідно до ч. 9 ст. 212-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - восьмою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Ч. 5 ст. 212-3 КУпАП визначено, що неправомірна відмова в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, у відповідь на адвокатський запит, запит кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, її палати або члена відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" -

Відповідно до вимог статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року № 5076-VI.

Адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.

Адвокатський запит не може стосуватися надання консультацій і роз`яснень положень законодавства.

Надання адвокату інформації та копій документів, отриманих під час здійснення кримінального провадження, здійснюється в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом.

Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

У разі якщо адвокатський запит стосується надання значного обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, строк розгляду адвокатського запиту може бути продовжено до двадцяти робочих днів з обґрунтуванням причин такого продовження, про що адвокату письмово повідомляється не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання адвокатського запиту.

У разі якщо задоволення адвокатського запиту передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як десять сторінок, адвокат зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Розмір таких витрат не може перевищувати граничні норми витрат на копіювання та друк, встановлені Кабінетом Міністрів України відповідно доЗакону України "Про доступ до публічної інформації".

Відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.

Позиція особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_1 , прибувши до суду свою вину у скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 9 ст. 212-3 КУпАП не визнав у повному обсязі, до справи долучив письмові пояснення та суду пояснив, що дійсно від адвоката Осика С.В. до управління державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янської міської ради 11.12.2020 року надійшов адвокатський запит від 07.12.2020 року вих. № 9831, який був зареєстрований за вхідною кореспонденцією управління. Вважає, що даний запит не містив інформації, яка підпадала б під вимоги змісту та форми запиту, і в тому числі охоплювала інформацію що стосується як фізичних так і юридичних осіб, відносно яких адвокатом Осика С.В. не надавалася правова допомога, так як договір у адвоката був з ТОВ «КИ.МОД». А тому враховуючи зазначене, адвокату було відмовлено у наданні інформації на його запит.

Але враховуючи відсутність у його діях будь-якого складу адміністративного правопорушення, просить закрити провадження.

Суд, вивчивши протокол про адміністративне правопорушення, додані до нього матеріали, заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, приходжу до наступного висновку.

Щодо повноважень особи, визначення територіальності при складений протоколу.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДН № 0055 від 16.02.2021 року, протокол складений уповноваженим Радою адвокатів Донецької області, членом Ради адвокатів Донецької області Бутко Олександром Олексійовичем, який діяв на підставі Довіреності № 2 від 04.01.2021 року виданою Радою адвокатів Донецької області, що підтверджено копією довіреності долученою до протоколу, Витягом із Положення про Раду адвокатів Донецької області (, що узгоджується із п. 2 р. ІІ Порядку оформлення головою ради адвокатів Автономної Республіки Крим, областей, міста Києва і Севастополя або уповноваженим радою членом ради адвокатів матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженого Рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 року № 27.

Як встановлено, ОСОБА_2 має статус адвоката та здійснює адвокатську діяльність (свідоцтво № 1113, видане Донецькою обласною КДКА від 29.10.1998року), та адресою його робочого місця є- АДРЕСА_2 .

Враховуючи наявність альтернативності вибору особи на звернення із відповідною заявою,та враховуючи що робочим місцем адвоката Осика С.В. є адреса - АДРЕСА_2 , а тому звернення адвоката Осика С.В. із заявою про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 212-3 КУпАП, узгоджується із приписами п. 3 р. ІІ Порядку оформлення головою ради адвокатів Автономної Республіки Крим, областей, міста Києва і Севастополя або уповноваженим радою членом ради адвокатів матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженого Рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 року № 27 (із змінами, внесеними згідно з Рішенням Ради адвокатів № 238 від 19.11.2013).

Щодо порядку оформлення матеріалів.

Так, згідно до Порядку оформлення головою ради адвокатів Автономної Республіки Крим, областей, міста Києва і Севастополя або уповноваженим радою членом ради адвокатів матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженого Рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 року № 27 (із змінами, внесеними згідно з Рішенням Ради адвокатів № 238 від 19.11.2013), вимоги до оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, викладені у р. ІІІ Порядку.

Як вбачається із протоколу та доданих до нього документів, в тому числі з пояснень щодо суті заяви адвоката Осика С.В. про скоєння ОСОБА_1 , як начальником управління Державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янської міської ради підтверджено обізнаність останнього з заявленими обставинами, що передували зверненню адвоката Осика С.В. до Ради адвокатів Донецької області із відповідною заявою, але пояснень обставин врахованих ОСОБА_1 , як керівником управління, до якого був скерований адвокатський запит від 07.12.2020 року за № 9831.

Таким чином встановлено, що розгляд заяви адвоката Осика С.В., порядок і процедура складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ДН № 0055 від 16.02.2021 року уповноваженим Радою адвокатів Донецької області, членом Ради адвокатів Донецької області ОСОБА_3 дотримано вимоги Порядку оформлення головою ради адвокатів Автономної Республіки Крим, областей, міста Києва і Севастополя або уповноваженим радою членом ради адвокатів матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженим Рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 року № 27.

Щодо складу адміністративного правопорушення, та його наявності у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він містить: об`єкт; об`єктивну сторону; суб`єкт; суб`єктивну сторону.

Об`єкт адміністративного правопорушення це сукупність суспільних відносин, що охороняються адміністративним правом, а також регулюються нормами трудового, цивільного, земельного, фінансового права, за порушення яких накладаються адміністративні стягнення.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом. У багатьох випадках вона залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності. Законодавство про адміністративні правопорушення охоплює саме ці елементи змісту об`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Суб`єктами адміністративних правопорушень виступають громадяни чи посадові особи.

Посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за правопорушення, пов`язані з недотриманням установлених правил у сфері порядку управління, громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, норм законодавства, виконання яких входить до їхніх службових обов`язків. Це означає, що посадові особи несуть відповідальність не тільки за порушення певних правил своїми діями, а й за неналежне забезпечення виконання їх іншими особами, насамперед підлеглими.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника.

Адміністративне правопорушення може бути вчинене як умисно, так і з необережності.

Як встановлено в ході розгляду адміністративної справи за протоколом про адміністративне правопорушення серії ДН № 0055 від 16.02.2021 року відносно ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 212-3 КУпАП, то зазначена особа ОСОБА_1 , як начальник Управління державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янської міської ради, здійснюючи діяльність керівника органу до якого скеровано адвокатський запит, є суб`єктом адміністративного правопорушення, що узгоджується із п. 4 р. ІІІ Положення.

Так, згідно до п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється (п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону).

А тому, адвокатський запит від 07.12.2020 року вих. № 9831 сформований адвокатом ОСОБА_2 , поданий із долученням документів, які передбачені п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону.

Також, як встановлено в ході розгляду матеріалів, ОСОБА_1 , діючи як начальник Управління державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янської міської ради, був обізнаний про отримання управлінням адвокатського запиту від 07.12.2020 року вих. № 9831 від адвоката Осики С.В., із долученими до нього копією свідоцтва про право на зайняття адвокатської діяльності, та оригіналу ордеру, а тому був зобов`язаний діяти у відповідності до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Щодо змісту адвокатського запиту, враховується, що згідно до п. 3 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатський запит не може стосуватися надання консультацій і роз`яснень положень законодавства.

Тому вирішуючи щодо суті та змісту адвокатського запиту у порядку п. 3 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», встановлено що у адвокатському запиті питання викладені у п. 1 не охоплюються приписами зазначеної норми, так як вони стосуються надання консультацій і роз`яснень положень законодавства.

В той же час п. п.2,3,4 запиту оформлений у відповідності до вимоги ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», та не віднесений до обмежень передбачених п. 3 ч. 1 ст. 24 даного Закону, і запитувана інформація не містить обмежень які б узгоджувалися зі ст. 21 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 року за № 2657-ХІІ.

Але, як встановлено під час розгляду адміністративного матеріалу за протоколом про адміністративне правопорушення серії ДН № 0055 від 16.02.2021 року, ОСОБА_1 , як начальником Управління державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янської міської ради, не враховав вимоги ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Закону України «Про інформацію», що стало наслідком порушень вимог ч. 2 ст. ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», що підтверджено листом за № 01-07/402 від 17.12.2020 року, яким адвокату Осика С.В. було відмовлено у наданні інформації на адвокатський запит вцілому, в тому числі і за п.п. 2,3,4 запиту, що стосувалося запиту на отримання інформації щодо осіб, яким вирішено прийняти в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, повернення на доопрацювання документів та про скасування та анулювання документів.

Посилання ОСОБА_1 , що така запитувана інформація містить особисті данні осіб та має ознаки інформації, що стосується фізичних та юридичних осіб, як такі, що підпадає під вимог ст.21 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 року є безпідставним з огляду на наступне.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Відповідно до статті 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення статті 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі статтею 32 Конституції України передбачено, що не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Статтею 34 Конституції України встановлено право кожного вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Згідно з положеннями статті 5 Закону України "Про інформацію", кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про інформацію", за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації".

Згідно з положеннями статті 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації", право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 4 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлено, що доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень, вільного отримання та поширення інформації, крім обмежень, встановлених законом, рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Згідно зі статтею 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації", доступ до інформації забезпечується шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації в офіційних друкованих виданнях, на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет, на інформаційних стендах, будь-яким іншим способом, надання інформації за запитами на інформацію.

Частиною 1 статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлено, що інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.

Стаття 7 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначає, що конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону.

Згідно з частиною другою статті 21 Закону України "Про інформацію", конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

За змістом частин першої та другої статті 11 Закону України "Про інформацію" інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

Відповідно до положень статті 5 Закону України "Про захист персональних даних", персональні дані можуть бути віднесені до конфіденційної інформації про особу законом або відповідною особою.

Конституційний Суд України в пункті 3.3 рішення від 20 січня 2012 року в справі № 2-рп/2012 даючи офіційне тлумачення частин першої, другої статті 32 Конституції України, зазначив, що інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) - це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім`ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов`язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування. Така інформація про фізичну особу та членів її сім`ї є конфіденційною і може бути поширена тільки за їх згодою, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно з статтею 2 (а) Директиви 95/46/ЄС Європейського Парламенту і Ради "Про захист фізичних осіб при обробці персональних даних і про вільне переміщення таких даних" від 24 жовтня 1995 року "персональні дані" означають будь-яку інформацію, що стосується встановленої фізичної особи чи фізичної особи, яку можна встановити ("суб`єкт даних"); особою, яку можна встановити, є така, яка може бути встановленою прямо чи непрямо, зокрема, за допомогою ідентифікаційного коду або одного чи більше факторів, притаманних фізичним, фізіологічним, розумовим, економічним, культурним чи соціальним аспектам її особистості.

Згідно з частиною 2 статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Відповідно до частини 7 статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Пунктом 2 частини 2 статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках, зокрема якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

При цьому відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації (частина друга статті 22).

Крім того відповідно до частини 4 статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено:

1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації;

2) дату відмови;

3) мотивовану підставу відмови;

4) порядок оскарження відмови;

5) підпис.

Як зазначалося адвокат Осика С.В. звернувся із адвокатським запитом, в якому просив надати йому перелік юридиних та фізичних осіб щодо яких прийнято рішення про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, рішення про повернення на доопрацювання документів, рішення про сасування та анулювання документів.

Отже, вирішення питання права на отримання запитуваної інформації знаходиться в площині двох законів - Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" і Закону України "Про доступ до публічної інформації". Перший визначає право адвоката на внесення і розгляд адвокатського запиту, а другий врегульовує режим доступу до інформації, яку просить надати адвокат.

Відмова у наданні інформації є обґрунтованою у разі, якщо розпорядник в листі вказує, якому саме з інтересів загрожує розголошення запитуваної інформації, в чому полягає істотність шкоди цим інтересам від її розголошення, чому шкода від оприлюднення такої інформації переважає право на цю інформацію в інтересах національної безпеки, економічного добробуту чи прав людини.

Згідно наданої за результатами розгляду запиту відповіді, в останній зазначено про неможливість надання запитуваної інформації, оскільки вона відноситься до конфіденційної та наведено положення статей Закону України "Про інформацію" і Конституції України.

Тобто підставою для відмови у наданні запитуваної інформації визначено конфіденційність останньої, однак обґрунтування такої відмови, на виконання положень частини 4 статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", із зазначенням яка саме запитувана інформація є конфіденційною не наведено.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 25 лютого 2021 року у справі № 160/9274/18, провадження № К/9901/6276/20 та від 29 листопада 2019 р. у справі № 807/178/18, провадження № К/9901/60758/18.

Як вбачається з копії постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 листопада 2020 року та постанови Дніпровського Апеляційного суду від 03 грудня 2020 року у справі № 208/7130/20 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень 00 копійок.

Висновки суду.

Враховуючи приписи ст. 280 КУпАП, у діях ОСОБА_1 , як начальника Управління державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янської міської ради, встановлено порушення вимоги ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», та склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 9 ст. 212-3 КУпАП.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, який вірно кваліфікований за ч. 9 ст. 212-3 КУпАП, а саме як повторна неправомірна відмова в наданні інформації, у відповідь на адвокатський запит, відповідно доЗакону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за що передбачено адміністративну відповідальність, як накладення штрафу на посадових осіб від шістдесяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до тридцяти годин.

При визначені виду і розміру стягнення враховую характер скоєного правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його вини, майновий стан і обставини, що обставин які пом`якшують та обтяжують його відповідальність в ході розгляду справи не встановлено.

З урахуванням викладеного вважаю за необхідне накласти на правопорушника адміністративне стягнення за правилами передбаченимист. 36 КУпАП, тобто, в межах санкції ч. 9 статті 212-3 КУпАП, у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП. судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Тому, оскільки ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушенні та притягнуто до адміністративної відповідальності, вважаю необхідним стягнути з нього на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Керуючись ст.ст. 124, 283, 284 КУпАП, суддя -

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , працюючого на посаді начальника управління державної архітектурно-будівельного контролю Кам`янської міської ради визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.9 ст.212-3 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 020 (одна тисяча двадцять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , працюючого на посаді начальника управління державної архітектурно-будівельного контролю Кам`янської міської ради місце реєстрації АДРЕСА_1 , місце роботи -управління Державного архітектурно -будівельного контролю Кам`янської міської ради, юридична адреса вул. Москворецька, № 14 м. Кам`янське, Дніпропетровської області, на користь держави судовий збір, у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Роз`яснити, що на підставі ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення правопорушнику постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова буде направлена до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання.

Згідно до ч.4 ст.307 КУпАП документ, що підтверджує його сплату, або його копій не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною цієї статті, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладання цього штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Суддя Похваліта С. М.