Житомирський апеляційний суд
Справа №274/8352/20 Головуючий у 1-й інст. Базюк Ю. П.
Категорія ч. 1 ст.130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Кусковської Т.А., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 (згідно протоколу), АДРЕСА_2 , (згідно його заяви), непрацюючого,

в с т а н о в и в :

Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.

Відповідно до постанови, 23.11.2020 року в 00:43 год. в м. Бердичеві по вул. Одеська, 12, ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

На постанову суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 оспорює фактичні обставини справи та вказує, що він не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. В той день він був зупинений працівниками поліції, які повідомили, що у нього є ознаки сп`яніння, тремтять руки, нерозбірлива мова, однак це було спричинене його хвилюванням у зв`язку з даною ситуацією.

Ці обставини судом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не були враховані.

Також, вказує, що суд не вчинив жодних дій, спрямованих на встановлення фактичних обставин справи, оскільки не витребував докази на їх підтвердження, відеозаписи з нагрудних камер патрульних поліцейських, а також не допитав свідків, які зазначені в протоколі.

Суд, також порушив вимоги ст.ст. 221, 276 КУпАП, оскільки відмовив у задоволенні його клопотання про передачу справи за підсудністю до Вінницького міського суду Вінницької області, за місцем його проживання.

Вважає, що суддею при винесенні постанови не в повній мірі з`ясовані всі обставини справи, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтвердження доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків, або в закладі охорони здоров`я.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Зі змісту п. 2.5 ПДР слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджуються, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, в якому зафіксовано обставини відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких вбачається, що ОСОБА_1 у їх присутності було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі, від якого останній відмовився.

З письмових пояснень ОСОБА_1 , які містяться на звороті протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що він зобов`язується не керувати транспортним засобом до повного витверезіння.

Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, працівники поліції мали усі підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки певні ознаки (нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота) свідчили, що останній може перебувати в стані алкогольного сп`яніння, а також керував автомобілем.

Однак, як засвідчують ці ж матеріали, ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку (за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків та у закладі охорони здоров`я) відмовився.

Відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Даних, які б ставили під сумнів рішення суду першої інстанції щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в матеріалах справи не має, не надані такі дані і при апеляційному розгляді справи.

Будь-яких сумнівів щодо належності та допустимості доказів, які суд поклав в обґрунтування своїх висновків апеляційний суд не знаходить, докази на які послався суд відповідають ст. 251 КУпАП.

Апеляційний суд не вбачає підстав для скасування судового рішення з підстав відсутності ОСОБА_1 на судовому розгляді.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 , в повній мірі були надані можливості для реалізації своїх прав, передбачених ст. 268 КУпАП, його право на участь у судовому розгляді було відновлено.

Також, апеляційний суд враховує, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи щодо нього Бердичівським міськрайонним судом.

За місцем його проживання, яке він вказав при складанні протоколу, за адресою АДРЕСА_1 , а також за адресою АДРЕСА_2 , (згідно його заяви), судом направлялась судові повістки про необхідність з`явитись на розгляд справи. (а.с. 16, 19)

З матеріалів справи вбачається, що суд сприяв ОСОБА_1 в реалізації права на захист та вживав заходів для повідомлення останнього про час та місце розгляду справи Бердичівським міськрайонним судом, однак секретарю судового засідання не вдалося вручити судову повістку ОСОБА_1 в приміщенні суду, оскільки він відмовився підписувати розписку про отримання судової повістки, що підтверджується актом від 20.01.2021 року (а.с. 24)

Крім цього, в матеріалах справи є дані, про те, що ОСОБА_1 повідомлений про необхідність з`явитись на розгляд справи 27.01.21, 01.02.21 р., що підтверджується довідкою про доставку СМС та телефонограмою суду (а.с. 27, 28)

Апеляційний суд вважає, що особа, яка притягується до відповідальності повинна сумлінно користуватися своїми правами, не зловживати ними з метою затягування розгляду справи для спливу строків визначених ст. 38 КУпАП та уникнення особи від відповідальності.

Висновки суду повністю узгоджуються з практикою Європейського суду, який в своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 р. наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що суд необґрунтовано відмовив у задоволенні його клопотання про передачу справи за підсудністю до Вінницького міського суду, за місцем його проживання, то вони на переконання апеляційного суду є безпідставними, оскільки суд прийняв обґрунтоване та мотивоване рішення про відмову у задоволенні клопотання, згідно положень ст. 276 КУпАП, яка передбачає, що розгляд справ про адміністративні правопорушення здійснюється за місцем вчинення правопорушення.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає правильними та такими, що обґрунтовані належними та допустимими доказами і будь-яких сумнівів щодо цих доказів не вбачає.

Адміністративне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 за своїм характером має велику суспільну небезпеку, оскільки особа яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння створює загрозу життю та здоров`ю, як собі так і наражає на цю небезпеку інших учасників руху, а тому відсутні підстави для незастосування щодо нього адміністративного стягнення.

Стягнення ОСОБА_1 судом першої інстанції призначено у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав вважать його таким, що не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі правопорушника через його суворість апеляційний суд не вбачає.

За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її скасування.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 лютого 2021 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук