Справа № 740/1514/21
Провадження № 3/740/667/21
П О С Т А Н О В А

18 березня 2021 року м. Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Карпусь І.М., ознайомившись з матеріалами, які надійшли з Ніжинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, проживає по АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

16.03.2021 до суду надійшов протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов`язаного з забезпеченням безпеки дорожнього руху, за ч.1 ст.130 КУпАП, який згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями переданий на розгляд судді Карпусь І.М.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , є чоловіком ОСОБА_2 , яка працює помічником судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області.

У зв"язку із цим суддя керується наступним.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 1 частини сьомої статті 56 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» на суддю покладено обов`язок, з-поміж іншого, справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Принцип об`єктивності судді визначено у Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23. Так, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й у всіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів передбачено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді, зокрема якщо у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається.

Аналогічний принцип відображено в статті 15 Кодексу суддівської етики.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, зокрема в рішенні «Мироненко і Мартиненко проти України» від 10 березня 2010 року, що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Ураховуючи наведене, для недопущення сумнівів в об"єктивності, безсторонності та неупередженості судді наявні підстави для самовідводу судді Карпуся І.М. у розгляді даної справи, оскільки суддя Карпусь І.М. працює в одному колективі з дружиною особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і є помічником іншого судді цього ж суду, що у стороннього спостерігача може викликати сумнів у неупередженості і об"єктивності судді Карпуся І.М.

Підстави самовідводу судді і порядок його вирішення не врегульовано нормами КУпАП.

Однак, діючі КПК, ЦПК та КАС України регламентують право вирішення питання про відвід (самовідвід) судді.

З метою додержання принципу законності виникла необхідність у застосуванні принципу аналогії закону - найбільш близької галузі права - кримінального процесуального кодексу та керуванні при вирішенні питання про самовідвід судді статтями 75, 80 - 82 КПК України.

Згідно п.4 ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у розгляді провадження за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Частиною першою статті 80 КПК України передбачено, що за наявності передбачених статтями 75-79 цього Кодексу суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Враховуючи вищевикладене суддя дійшов висновку про необхідність заявлення самовідводу.

Керуючись ст.75, 80 КПК України, ст.283 КУпАП, суддя

постановив:

Заявити самовідвід щодо участі у розгляді адміністративної справи відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Справу передати до канцелярії Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області для визначення судді в порядку ст. 35 КПК України.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Карпусь