Справа №521/1696/21
Номер провадження 3/521/2206/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Леонова О.С.,

за участю секретаря судового засідання Філозофенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

27.01.2021 року інспектором 5 роти, 2 батальйону, 1 взводу полку УПП в Одеській обл. Кучер О.В. у відношенні ОСОБА_1 був складений протокол серії ДПР18 № 065170 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1, ст. 130 КУпАП.

З даного протоколу вбачається, що 27.01.2021 року о 19 годині 56 хвилин в м. Одеса, по вул. Ак. Корольова, 5, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Renault Kangoo», державний номерний знак « НОМЕР_1 » в стані алкогольного сп`яніння, згідно висновку №000111, чим порушив п. 2.9 а «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, викликався відповідно до вимог чинного законодавства, однак 24.03.2021 року від ОСОБА_1 через канцелярію Малиновського районного суду м. Одеси надійшло заперечення до протоколу про адміністративне правопорушення (вхід. № 12887). В обґрунтування даного заперечення зазначив, що категорично не погоджується з зазначеним протоколом та заперечує факт, що керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. З протоколу вбачається, підставою для його складання є висновок №000111. Однак, даний висновок не є належним та допустимим доказом, та має грубі порушення, а тому не може бути прийнятий судом як доказ його вини.

Особа звертає увагу суду, що у зазначеному висновку вказано, що він складений на підставі даних акту медичного огляду особи №000111, однак такий акт до матеріалів справи не доданий, хоча в протоколі вказано, що він додається до протоколу (він також не зазначений у описі справи). Тобто, акт медичного огляду особи, на підставі якого було складено висновок, відсутній, що є грубим порушенням Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № ПОЗ від 17.12.2008 року, при складанні висновку щодо результатів медичного огляду.

Крім цього, в п. 10 наданого висновку вказано, що ОСОБА_1 , перебував у стані алкогольного сп`яніння. Однак, жодних даних стосовно ступеня такого сп`яніння не вказано. Немає даних і про те, яким саме способом було встановлено таке сп`яніння.

Так, законодавством України передбачено допустимий рівень алкоголю у повітрі, що видихається, при якому особа буде вважатися такою, що не перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно п. 7 розділу II «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка була затверджена спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року, визначено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

25 квітня 1974 року Україна в складі СРСР ратифікувала Конвенцію про дорожній рух від 08.11.68 року. Згідно національного законодавства даний нормативний акт є невід`ємною частиною законодавства країни, яка ратифікувала таку Конвенцію (міжнародний договір). При цьому, норми міжнародного договору є пріоритетними по відношенню до норм законодавства України.

Відповідно до п. 5 ст. 8 Конвенції, в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках - у видихуваному повітрі, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом.

У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю в крові у відповідності з національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г. чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

Тобто, мінімальна межа вмісту алкоголю, для визначення стану алкогольного сп`яніння відповідно до норм міжнародного права повинна становити 0,25 мг на літр повітря, що видихається, а саме - 0,5 % (проміле).

Таким чином, як внутрішнім законодавством, так і міжнародним встановлений допустимий рівень алкоголю, при якому особа буде вважатися такою, що не перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 ствержує, що не вживав алкогольні напої ані у день складання протоколу, ані напередодні, а тому в нього виникають сумніви щодо допустимості наданого висновку. Також зазначив, що при складані протоколу поняті та свідки не залучалися, тобто, обвинувачення ґрунтується виключно на вищезазначеному висновку.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Бсіітаї^ег) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

На підставі вищевикладеного ОСОБА_1 просить суд провадження у справі про притягнення його до відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 2 ст.7 КУпАП).

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Зі змісту ст. 251 КУпАП вбачається, що обов`язок по збиранню доказів покладається на особу (органи), які складають протокол про адміністративне правопорушення і оформляють відповідний матеріал. Суд лише оцінює докази з точки зору їх достатності, достовірності, допустимості і належності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі- Інструкція), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (далі-Порядок).

Аналіз положень вищевказаних актів законодавства, дає підстави прийти до висновку, що установлення наявності у особи ознак алкогольного сп`яніння встановлюється виключно двома способами, а саме за допомогою спеціальних технічних засобів або лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, вищезазначеної Інструкції та Порядку, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я (ч. 3, 4 ст. 266 КУпАП).

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення (розділ 2, частина 9 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735)

Порядок проходження огляд на стан сп`яніння, що проводиться лікарем закладу охорони здоров`я регламентується Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція).

Цією Інструкцією передбачено два варіанти огляду на стан алкогольного сп`яніння: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби) та лікарем закладу охорони здоров`я.

При цьому інструкцією передбачено можливість відмови водія від проходження огляду поліцейським, а також не погодитися з результатами огляду, проведеного поліцейським. У цих випадках водій зобов`язаний пройти огляд лікарем закладу охорони здоров`я.

Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

В матеріалах справи відсутні докази відмови водія від проходження особою огляду поліцейським (за допомогою «Драгера»), а також не згодди з результатами огляду, проведеного поліцейським.

Зазначені п.п. 15, 16 Інструкції визначають, що за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) видається на підставі акта медичного огляду.

Згідно з вказаним актом лікар повинен здійснити певні дослідження для встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

В матеріалах справи відсутній акт медичного огляду, який є підставою для прийняття висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння.

З урахуванням наведеного суддя вважає, що у відповідності до п. 22. Інструкції Висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, складений з порушенням вимог цієї Інструкції, тобто вважається недійсним.

За таких обставин, з урахуванням встановлення суддею недійсності висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння № 000111 від 27.01.2021 року, в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, суддя дійшов до висновку, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази того, що ОСОБА_1 керував 27.01.2021 року о 19 годині 56 хвилин в м. Одеса, по вул. Ак. Корольова, 5, автомобілем «Renault Kangoo», державний номерний знак « НОМЕР_1 », в стані алкогольного сп`яніння, а висновок медичного закладу про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння складений з гурбими порушеннями, що тягнуть його недійсність, не може бути достатні доказом вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КуПАП.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у Постанові від 08 липня 2020 року по справі №463/1352/16-ц у п.39 Постанови зазначив, що «у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи».

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За вищевказаних обставин суд приходить до висновку, що справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 необхідно закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 130, 247, 283-285, 289 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.С. Леонов