Справа № 304/884/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.07.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/917/20, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 05. 10. 2020.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 ( десять тисяч двісті ) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 388377 від 10. 07. 2020 та постанови судді від 05. 10. 2020 вбачається, що 10. 07. 2020 о 19 год. 10 хв. в с. Сімер на вул. Будівельників, Перечинського району, Закарпатської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ 21093 р. н. з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування постанови судді від 05. 10. 2020 та закриття провадження у справі за відсутністю події й складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 вказує про незаконність постанови суду першої інстанції та проведений розгляд без належного з`ясування фактичних обставин справи, в тому числі у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та без належного повідомлення про час та місце розгляду справи, що не відповідає вимогам ст. 268 КУпАП. Також зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено точного місця вчинення правопорушення, а також у протоколі вказано про наявність в додатках до протоколу пояснень свідків, однак не вказано їхню кількість і ким вони надані та не зазначено про відео з нагрудної камери поліцейського, хоча таке наявне в матеріалах справи. Також зазначає, що прилад, за допомогою якого у нього встановлено стан алкогольного сп`яніння, востаннє проходив калібрування 01. 10. 2019, до нього не додано сертифікату про проходження приладом

-2-

відповідної повірки та калібрування, що свідчить про неправомірність використання даного приладу при проведенні огляду на стан сп`яніння. Крім іншого, зазначає про те, що до протоколу долучено однакові друковані бланки пояснень свідків, більш того, від моменту огляду до моменту складення протоколу пройшло лише 7 хвилин, що унеможливлює відібрання пояснень у свідків за такий нетривалий проміжок часу та ставить під сумнів законність оформлення процедури складення протоколу.

Будучи неодноразово належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Моругов В.О. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися. Останні рухом справи не цікавились, судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07. 07. 1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Моругова В.О., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. ст. 268, 271 КУпАП. Крім тго апеляційний суд враховує заяву адвоката Моругова В.С. про розгляд апеляційної скарги у його відсутності.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст. ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Ці вимоги закону, всупереч доводів апеляційної скарги, судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

-3-

У відповідності до пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09. 11.0 2015 огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 388377 від 10. 07. 2020, зміст якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 388377 від 10. 07. 2020, водій ОСОБА_1 10. 07. 2020 о 19 год. 10 хв. в с. Сімер на вул. Булівельників, Перечинського району, Закарпатської області, керував транспортним засобом марки ВАЗ 21093 р. н. з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, стверджується: актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківкою тесту № 1873 від 10. 07. 2020, відповідно до яких ОСОБА_1 о 19 год. 23 хв. 10. 07. 2020 знаходився в стані алкогольного сп`яніння, проміле 2,48 %; поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які засвідчили свою присутність при проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер-6810», належним чином завіреною копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 2805399 від 10. 07. 2020, відповідно до якої водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з не пристебнутим ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 121 КУпАП, а також даними, що вбачаються з відеофайлів, які містяться на наданому відділом поліції компакт-диску «DVD»

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необгрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про допущення працівниками поліції при оформленні матеріалів ряду порушень, в тому числі не зазначення у ньому даних про додатки, також є безпідставними.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 388377 від 10. 07. 2020, зазначено: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до

-4-

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; а також зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, чим скористався і останній, відмовившись від надання пояснень на підставі ст. 63 Конституції України та відмовившись від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення, про що в ньому наявні відповідні відмітки.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейським СРПП Перечинського ВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області Ярчичем Р.В. законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейським дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 388377 від 10. 07. 2020 складено у відповідності до вимог, встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин справи.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставилось йому за провину.

Також поліцейськими складено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та долучено його примірник до матеріалів справи. З акту вбачається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». Результат огляду на стан сп`яніння 2,48 проміле. Від підпису в даному акті ОСОБА_1 відмовився, також обставини огляду, викладені у акті, своїми підписами засвідчили свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ..

Апеляційний суд врахоує, що результат тесту ОСОБА_1 , проведеного працівниками поліції, а саме 2,48 % проміле, більш ніж у 12 разів перевищує гранично допустиму норму (0,2% проміле) та беззаперечно вказує на перебування особи в стані алкогольного сп`яніння, виключаючи можливу технічну похибку.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що показники технічного приладу не можуть прийматись до уваги, оскільки даний прилад не пройшов повірку у визначені його сертифікатом строки, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з пунктами першим та третім розділу ІІ Інструкції передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Перелік спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом для проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння міститься в Державному реєстрі затверджених типів засобів вимірювальної техніки, Газоаналізатор Drager Alcotest, в тому числі 6810, включений до вказаного переліку.

-5-

Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01. 01. 2016, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі

вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. Пунктом 1 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01. 01. 2016.

Відповідно до листа (який є публічно доступним) заступника директора Українського медичного центру сертифікації МОЗ України № 45 від 18. 01. 2018 на запит Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, використання медичних виробів «Газоаналізатори Alcotest Drager», які були завезені та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії Свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10. 02. 2010 по 10. 02. 2015, є можливим, за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування), що підтверджує вірність результатів вимірювання.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не наведено переконливих доводів щодо неможливості застосування приладу Драгер 6810, або заборони використання його на території України, за умови правомірності введення такого в експлуатацію на час дії дозвільних документів та своєчасного проходження відповідного калібрування.

При цьому із роздруківки результату технічного приладу Drager Alcotest 6810, застосованого працівниками поліції для перевірки стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 вбачається, що вказаний технічний засіб пройшов повірку 01. 10. 2019.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13. 10. 2016 № 1747, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01. 11. 2016 за № 1417/29547 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» встановлені міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями, а саме для Газоаналізаторів - один рік.

За наведених обставин, поліцейськими правомірно був застосований під час огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 газоаналізатор Drager Alcotest 6810 та його показники є належним доказом, тому жодних порушень Інструкцій, в тому числі і серед зазначених в апеляційній скарзі, поліцейським допущено не було.

Доводи апеляційної скарги про ідентичність пояснень свідків та сумнівність проведення процедури запровадження справи про адміністративне правопорушення апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки з відеозапису з боді-камер поліцейських вбачається, що вказані у протоколі свідки були присутні під час проходження на місці ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, останній у їх присутності здійснив продування приладу «Drager» та їм було пред`явлено результати такого огляду.

Посилання ОСОБА_1 у поданій апеляційній скарзі на те, що судом при прийнятті рішення порушено право на захист та інші процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки із матеріалів судової справи та постанови суду вбачається, що вимоги закону щодо дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.

-6-

Стосовно інших доводів апеляційної скарги, то вони також не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у нез`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Також судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП України і накладено стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що хоч і є суворим, проте безальтернативним видом стягнення.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, а саме, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, таке порушення Правил дорожнього руху України, є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 відповідає характеру вчиненого правопорушення, встановлене у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для його зміни не вбачається.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі про витребування доказів, не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 05.10.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя