Справа № 277/660/21
П О С Т А Н О В А

іменем України

15 липня 2021 року смт Ємільчине

Суддя Ємільчинського районного суду Житомирської області Заполовський В.В., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 Новоград-Волинського РВП ГУНП України в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працює

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 669564 від 27.05.2021 року, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 протягом травня 2021 року в с. Підлуби Ємільчинського району Житомирської області в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » зберігала та збувала ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прозору рідину з явним запахом алкоголю, тобто займалася забороненим видом господарської діяльності, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164-16 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, надала до суду заву в якій просила справу розглянути без її участі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 статті 164-16 КУпАП («Зайняття забороненими видами господарської діяльності») передбачена відповідальність за зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері господарської діяльності.

Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається у зайнятті видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона.

Крім того, вказана норма КУпАП є бланкетною й передбачає відповідальність за зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Разом з тим, в порушення вимог ст. 256 КУпАП, у протоколі серії ВАБ № 669564 від 27.05.2021 року не зазначено конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи. Тобто уповноваженою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, у вину ОСОБА_1 не ставиться порушення жодного нормативного акту.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи, зокрема, про місце, час вчинення та суть правопорушення, спричинену матеріальну шкоду, а також про свідків і потерпілих.

Тобто, предмет судового розгляду обмежений обставинами, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та які визначають його суть.

Слід також зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 12 ГК України обмеження щодо здійснення підприємницької діяльності, а також перелік видів діяльності, в яких забороняється підприємництво, встановлюються Конституцією України та законом.

Закон України «Про підприємництво» (з наступними змінами) не містить переліку і взагалі не дає поняття заборонених видів підприємницької діяльності. У ньому є перелік видів діяльності, які можуть здійснюватись тільки державними підприємствами і організаціями, чи підприємствами і організаціями, перелік яких визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку, або поряд з державними також і підприємствами певних організаційно-правових форм.

Згідно ч. 1, 3 ст. 2 Закону України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами» виробництво спирту етилового може здійснюватися лише на державних підприємствах за наявності у них спеціальних дозволів (ліцензій). Виробництво алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється суб`єктами підприємницької діяльності незалежно від форм власності за умови одержання спеціального дозволу (ліцензії).

Виробництво алкогольних напоїв здійснюється тільки з використанням спирту етилового ректифікованого, коньячного і плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового та виноградного дистиляту спиртового і зернового дистиляту та які мають статус українських товарів відповідно до Митного кодексу України. Використання інших видів спирту для виробництва алкогольних напоїв і харчових продуктів забороняється (ст. 12 вищевказаного закону).

Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю (ст. 15 вищевказаного закону).

Тобто в разі ототожнення самогоноваріння з виробництвом етилових спиртів, які не заборонені законом, і їх виробництво та продаж алкогольних напоїв, виготовлених на їх основі, підлягає ліцензуванню, то дії особи слід кваліфікувати за іншими нормами КУпАП.

Слід також звернути увагу на те, що чинним КУпАП встановлена адміністративна відповідальність тільки за виготовлення, зберігання самогону та апаратів для його виготовлення без мети збуту (ст. 176 КУпАП), за придбання самогону та інших спиртних напоїв домашнього виготовлення (ст. 177 КУпАП). В зазначених статтях Кодексу самогоноваріння не визначено видом господарської діяльності, щодо якої встановлена спеціальна заборона. З Кримінального кодексу України стаття 203, якою була передбачена кримінальна відповідальність за зайняття забороненими видами господарської діяльності виключена.

Крім того, важливим елементом, який має бути встановлений в даній категорії справ - це наявність у рідині, яку продає особа, вмісту спирту, проте в матеріалах справи відсутнє експертне дослідження рідини (висновок спеціаліста тощо), яку, за версією працівників поліцію, збувала ОСОБА_1 , а відтак у суду відсутні достатні дані аби вважати таку діяльність забороненою.

Отже, надаючи оцінку кожному доказу, наявному в матеріалах справи як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, вважаю, що наданими матеріалами не доведено наявність складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-16 КУпАП в діях ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за обставини відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд вважає необхідним провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-16 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КпАП України

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-16 КпАП України закрити за відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя:В. В. Заполовський