П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року м.Волноваха

Суддя Волноваського районного суду Донецької області Овчиннікова О.С., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.187 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністрантивне правопорушення серії ВАБ 615814 від 30.04.2021 року, 30.04.2021 року о 20.50 год під час перевірки встановлено, що ОСОБА_1 був відсутній за місцем проживання, у АДРЕСА_2 , без поважних причин, чим порушив вимоги обмеження адміныстративного нагляду, визначених ухвалою Волноваського районного суду. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.2 ст.187 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подав, тому на підставі ст.268 КУпАП справу було розглянуто без його участі.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження у справі слід закрити за відсутністю складу правопорушення в діях ОСОБА_1 з таких підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Як встановлено ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За вимогами ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно вимог ч.1 ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до положень ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За загальними положеннями адміністративного права, особа вважається винуватою у скоєнні правопорушення за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18.07.2019 р. у справі № 216/5226/16-а (2-а/216/33/17), притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 536/1703/17, адміністративне провадження № К/9901/3839/17 (ЄДРСРУ № 82707106).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Згідно ч.1 ст.187 КУпАП, відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду особами, щодо яких він встановлений, настає, зокрема, у разі нереєстрації в органах внутрішніх справ та порушення заборони виходу з будинку у визначений час. Вчинені повторно протягом року дії, передбачені частиною 1 ст.187 КУпАП, після накладення адміністративного стягнення, тягнуть за собою адміністративну відповідальність за ч.2 ст.187 КУпАП.

З протоколу встановлено, що ОСОБА_1 інкримінується порушення правил адміністративного нагляду, однак матеріали справи не містять доказів застосування до ОСОБА_1 будь-яких обмежень. У протоколі особа, що склалала протокол, послалася на ухвалу Волноваського районного суду про застосування адміннагляду, однак ані дати її постановлення (залишено не заповнене місце), ані самої ухвали як доказу вини ОСОБА_1 , не надала, не повідомила та не надала інформації про попереднє притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, що підтверджувало б правильність кваліфіікації його дій за ч.1 ст.187 КУпАП.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) для кримінального провадження поширюється Європейським судом з прав людини й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративного правопорушення (справа «Лучанінова проти України», рішення від 09.06.2011 року, заява №16347/02).

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до ст. 6 Конвенції.

При цьому, у справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, вказував, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Таким чином, встановлено, що матеріали справи не містять будь - яких доказів застосування до ОСОБА_1 адміністративного нагляду (обов`язок надання яких покладається на особу, що склала протокол про адміністративне парвопорушення), що зобов`язувало б ОСОБА_1 знаходится вдома у вказаний у протоколі день та час, тому вважаю, що докази його вини у матеріалах справи відсутні, що не надає можливості суду перевірити наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КУпАП, тому, враховуючи встановлену Конституцією України презумпцію невинуватості, вважаю, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідно, на підставі п.1 ст.247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю через відсутність події та складу адміністративного правопорушення

Керуючись ст.ст. 247, 251 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч.2 ст.187 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Волноваський районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя О.С.Овчиннікова