Справа № 541/1722/21
Номер провадження3/541/571/2021
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року м. Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області О. В. Ситник, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миргород матеріали, які надійшлив з Управління Держпраці у Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Братське Нижньосірогоського району Херсонської області, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , фізична особа-підприємець, паспорт № НОМЕР_1 , виданий 14.03.2019 року, орган що видав 5332, РНОКПП НОМЕР_2 ,

за ч. 3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

Головним державним інспектором праці Гармаш С. М. з метою проведення заходу державного контролю на предмет дотримання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин було здійснено вихід за місцем здійснення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та о 15 год. 35 хв. 14.07.2021 року встановлено, що за вказаною адресою в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за відсутності ФОП ОСОБА_1 , здійснювала торгівлю продовольчими товарами особа жіночої статі, яка назвалася ОСОБА_2 . Працівник пояснила, що власник магазину ФОП ОСОБА_1 попросила замінити її на нетривалий час. По факту допуску продавця ОСОБА_2 до роботи без належного оформлення, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 письмово пояснила, що в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » знаходилась ОСОБА_2 на її прохання на дві години щоб прийняти хліб. Згідно даних веб-порталу Пенсійного фонду України на 12.07.2021 року в РЗО відсутня інформація щодо жодного актуального звіту страхувальника з РНОКПП НОМЕР_3 за формою Додаток 4 по ЄСВ за останні два роки. Викладене вище, зокрема письмове пояснення, а також те, що документи, які б підтверджували факт оформлення трудових відносин відсутні (під час інспекційного відвідування не надано), свідчить про те, що ОСОБА_2 працювала без оформлення трудових відносин згідно чинного законодавства. Вказаними діями фізична особа-підприємець ОСОБА_1 вчинила порушення вимог законодавства про працю, а саме: ч. 1 ст. 21 КЗпП, ч. 3 ст. 24 КЗпП, абз. 1 постановляючої частини Постанови № 413 за які передбачена відповідальність ч. 3 ст. 41 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину в скоєнні адміністративного правопорушення визнала повністю, щиро розкаялася. Пояснила, що ОСОБА_2 знаходилась в магазині «Холодок» нетривалий час на прохання замінити її на дві години щоб прийняти хліб. В подальшому 21.07.2021 року ФОП ОСОБА_1 уклала безстроковий трудовий договір з ОСОБА_2 щодо виконання роботи продавця продовольчих товарів. ОСОБА_1 пояснила, що за 2020 рік її дохід склав 95 343 грн., або близько 7 945 грн. 25 коп. в місяць. Зазначила, що її місячний дохід менший чим розмір передбаченого законом штрафу за вчинене нею адміністративне правопорушення та просила звільнити її від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого нею правопорушення, оскільки правопорушення нею усунено.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачено законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частина 3 статті 41 КУпАП передбачає відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Приписами ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № ПЛ2859/1327/АВ/П/ПТ від 14.07.2021 року (а. с. 1-2); письмовими поясненнями ФОП ОСОБА_1 від 12.07.2021 року (а. с. 3); актом перевірки № ПЛ2859/1327/АВ від 14.07.2021 року (а. с. 4-7), копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 06.06.1995 року серія В00 № 891203 (а. с. 8), фото (а. с. 10).

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 будучи фізичною особою-підприємцем допустила працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту). Вина ОСОБА_1 доведена в судовому засіданні.

Разом з тим, суд зазначає, що згідно ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративній відповідальності. Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року у справі «Ізмайлов проти Росії»).

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

Згідно ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи характер та обставини вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , той факт, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 раніше притягувалася до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого, зокрема, ч. 3 ст. 41 КУпАП, на даний час порушення усунуто (з ОСОБА_2 21.07.2021 року укладено безстроковий трудовий договір), будь-яких негативних наслідків та шкоди від її дій державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян не завдано, тому вчинене правопорушення необхідно вважати малозначним.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 22 КУпАП, ОСОБА_1 підлягає звільненню від адміністративної відповідальності, а справа відносно неї закриттю, з оголошенням усного зауваження, яке, на думку суду, буде достатнім для досягнення мети, визначеної ст. 23 КУпАП, щодо виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП передбачено, що при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття справи.

У зв`язку із звільненням від адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись статтями 22, 41, 221, 245, 268, 283, 284, 291, 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 41 КУпАП на підставі ст. 22 КУпАП обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 41 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на оскарження.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду О. В. Ситник