печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2021 року суддя Печерського районного суду м. Києва Константінова К.Е., розглянувши матеріали, які надійшли з Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , директора Директорату соціального захисту Міністерства у справах ветеранів України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
за ч. 7 ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
встановив:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , будучи директором Директорату соціального захисту Міністерства у справах ветеранів України, за адресою: м. Київ, провул. Музейний, 12, незаконно відмовив у прийнятті та розгляді звернень ОСОБА_2 від 26.11.2020 та від 06.12.2020, за наступних обставин.
Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини відкрито провадження за заявами ОСОБА_3 від 28.12.2020 та від 09.01.2021 щодо стверджуваного порушення посадовими особами Міністерства у справах ветеранів України вимог Закону України «Про звернення громадян» при розгляді її заяв від 26.11.2020 та від 06.12.2020.
Аналізуючи зміст заяв Потерпілої встановлено, що вона зверталась до Міністерства із заявами від 26.11.2020 та від 06.12.2020. Водночас, при розгляді зазначених заяв посадові особи Міністерства порушили права Потерпілої, передбачені статтею 18 Закону, а саме: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву, та брати участь у перевірці поданої заяви; знайомитися з матеріалами перевірки (не було повідомлення щодо виконавця заяв, часу та місця перевірки заяви); подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву; бути присутнім при розгляді заяв; користуватися послугами представника.
Крім того, як вбачається із заяви від 06.12.2020, відповіді на заяву, адресовану Міністерству Потерпіла не отримала, що є порушенням вимог абзацу шостого частини першої статті 18, абзацу шостого частини першої статті 19 Закону.
В рамках здійснення парламентського контролю до Міністерства було надіслано лист від 27.01.2021 № 2169.4/К-20713.3/20/30.2 щодо надання пояснень стосовно стверджуваного Потерпілою порушення та забезпечення реалізацію її прав, визначених статтею 18 Закону, запросивши Потерпілу до громадської приймальні Міністерства та надавши їй можливість взяти особисту участь у розгляді вказаних вище заяв.
Міністерством листом від 10.02.2021 № 1276/02/09.1-21 поінформовано Секретаріат Уповноваженого, що за результатами розгляду заяви від 06.12.2020 Потерпілій надана письмова відповідь листом від 11.01.2021.
З аналізу змісту вказаного листа Міністерства вбачається, що права Потерпілої, визначені статтею 18 Закону не були реалізовані через запровадження Кабінетом Міністрів України на усій території України карантину.
У зв`язку з цим необхідно зазначити, що запровадження Кабінетом Міністрів України на всій території України карантину не є підставою для обмеження конституційних прав громадян, зокрема, на звернення до суб`єктів владних повноважень та отримання відповіді. Серед прийнятих Верховною Радою України та Кабінетом Міністрів України законодавчих та підзаконних нормативно-правових актів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), немає таких, які обмежували б право громадян на звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів.
Відповідно до положень статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина можуть бути обмежені лише в умовах воєнного або надзвичайного стану із зазначенням строку дії таких обмежень. При цьому, обмеження права на звернення (стаття 40) в усіх без винятку випадках заборонено частиною другою статті 64 Конституції України.
У контексті цього слід зауважити, що Законом передбачено інструменти щодо продовження строків розгляду звернень, яких достатньо для протидії викликам, пов`язаним із запровадженням карантинних заходів щодо протидії епідемії.
Водночас, стосовно можливості реалізації прав Потерпілої, передбачених статтею 18 Закону, у період дії карантину, таке право може бути реалізовано нею в інший спосіб з дотриманням рекомендованих Міністерством охорони здоров`я України заходів захисту від коронавірусної хвороби.
Керівник відповідного органу повинен забезпечити можливість реалізації прав Потерпілої, визначених вказаним Законом, зокрема, в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів, перебуваючи за межами приміщення, якщо порушені ним питання насамперед стосуються життя, здоров`я, свободи або безпеки.
Таким чином, у діях директора Директорату соціального захисту Міністерства Мальцева І. вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною сьомою статті 2123 Кодексу України про адміністративні правопорушення (інше порушення Закону України «Про звернення громадян»).
Об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення полягає у невиконанні вимог, визначених статтею 18 Закону у частині обов`язкового забезпечення реалізації прав Потерпілої особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву, та брати участь у перевірці поданої заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву; бути присутнім при розгляді заяв.
Вказане правопорушення виявлено 15.03.2021.
ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому адміністративному правопорушенні не визнав, надав письмові пояснення, аналогічні до його пояснень в матеріалах справи, за змістом яких ОСОБА_4 звернувся до Міністерства у справах ветеранів із заявою від 09.04.2020 щодо надання йому статусу учасника бойових дій. Міжвідомчою комісією під час розгляду даного питання були розглянуті документи, надані ОСОБА_4 і прийнято рішення про відмову у наданні йому статусу учасника бойових дій у зв`язку з відсутністю правових підстав. Саме після даної відмови громадяни ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 надіслали більше 120 звернень до народних депутатів України та органів державної влади, в тому числі й безпосередньо до Мінветеранів від 26.11.2020 та від 06.12.2020, які є предметом даного протоколу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини. Відповідь на азяву від 26.11.2020 була надана листом від 14.12.2020 за підписом ОСОБА_9 , а на заяву від 06.12.2020 було надано відповідно 11.01.2021 за підписом ОСОБА_10 не погодився з тим, що права заявників відповідно до ст.18 Закону України «Про звернення громадян» були порушені, оскільки ОСОБА_4 та представники добровольчого батальйону ОУН особисто приходили до кабінету №415 Мінветеранів та телефонували з питань розгляду звернень як на робочі так і на особисті телефони працівників Мінветеранів, а тому право вказаних громадян, і в тому числі ОСОБА_3 особисто викладати аргументи не обмежувалось. Крім того, додаткових клопотань про ознайомлення з матеріалами перевірки не надходило, у зв`язку з чим це право заявників ніяким чином порушено не було. Також, військовою частиною НОМЕР_2 Міністерства оборони України листом від 22.02.2021 №116/9/5/62 дск повідомлено Мінветеранів, що за результатами службового розслідування встановлено, що довідку від 11.03.2020№1208 про участь ОСОБА_4 в антитерористичній операції видано без наявності для цього підстав. А тому, виходячи із зазначеного, Мінветеранів та ОСОБА_1 особисто права заявників, визначених Законом України «Про звернення громадян» були дотримані в повному обсязі, про жодні карантинні обмеження у відповіді не зазначалося, тому права з`явитися і дати письмові пояснення у заявників були і ніким не обмежувались. З огляду на це, просив закрити справу за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши позицію ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, додатково долучені ним пояснення, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язані з`ясувати зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.
Так, згідно ч. 7 ст. 212-3 КУпАП, особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності у випадку порушення нею Закону України "Про доступ до публічної інформації", а саме: за незаконну відмову у прийнятті та розгляді звернення.
Пункт 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до статті 18 Закону громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право:
особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки;
подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу;
бути присутнім при розгляді заяви чи скарги;
користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку;
одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги;
вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.
Так, письмові в матеріалах справи на усні в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 судом перевірялись і визнані такими, що підтверджені наявними у матеріалах справи листами відповідями Міністерства від 14.12.2020 та від 11.01.2021 на відповідні звернення ОСОБА_11 , змістом яких судом не встановлено жодних порушень ст. 18 Закону України «Про звернення громадян» , які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення. Текст вказаних відповідей є детальним, змістовним, не містить посилань на будь-які обмеження ОСОБА_3 в частині можливості з`явитись і реалізувати свої права, передбачені вказаною нормою Закону, а відтак, об`єктивної сторони вказаного правопорушення в діях ОСОБА_1 судом не встановлено.
За таких обставин, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням та з точки зору належності, допустимості та достатності, з огляду на пояснення ОСОБА_1 , суддя вважає відсутнім в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 212-3 КУпАП, у зв`язку з чим справа відносно нього підлягає закриттю.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, ч.5 ст.212-3, п.1 ст. 247, 252, 266, 280 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В :
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.7 ст.212-3 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.
Суддя К.Е.Константінова