Номер провадження 3/754/3694/21
Справа №754/9387/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 липня 2021 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду м. Києва КЛОЧКО І.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

проживаючого:

АДРЕСА_1

РНОКПП - НОМЕР_1

за ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

17.06.2021р. до Деснянського районного суду м. Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

18.06.2021р. та 22.06.2021р. до суду надійшли клопотання адвоката Соника В.В. з проханням про направлення адміністративної справи за підсудністю за місцем проживання ОСОБА_1 .

В судовому засіданні ОСОБА_2 заперечував проти направлення справи за підсудністю.

Дослідивши дані протоколу про адміністративне правопорушення встановлено наступне.

З протоколу про адміністративне правопорушення серія ААБ №202330 від 09.06.2021 року, вбачається, що місцем проживання (перебування) ОСОБА_1 зазначено АДРЕСА_2 , однак, згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, вказана адреса є місцем обліку транспортного засобу.

Відповідно до копії паспорту ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання останнього - АДРЕСА_1 . що за територіальною підсудністю відноситься до Глибоцького районного суду Чернівецької області.

Частиною 1 ст. 276 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Місце вчинення адміністративного правопорушення - АДРЕСА_3 , що відноситься за територіальною підсудністю до Деснянського районного суду м. Києва..

Відповідно до вимог ч.2 ст. 276 КУпАП передбачена і альтернативна підсудність розгляду справ про адміністративне правопорушення, зокрема, для категорії справ за ст.124 КУпАП, згідно яких вказана категорія справ може також розглядатись за місцем обліку транспортного засобу або за місцем проживання порушника.

Слід зазначити, що передбачена ч.2 ст. 276 КУпАП альтернативна підсудність розгляду справ про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, надається уповноваженому органу на складання протоколу про адміністративне правопорушення при направленні справи для вирішення до суду.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено обов`язок суду направляти справу за підсудністю, враховуючи ч.2 ст. 276 КУпАП, а тому суд відмовляє в задоволенні клопотання про направління протоколу за підсудністю до Глибоцького районного суду Чернівецької області.

В судові засідання, призначені на 05.07.2021р. та 21.07.2021р. ОСОБА_1 та його адвокат не з`явились, про розгляд справи були належим чином повідомлені.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 §1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою. Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці , зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Каракуця проти України" Європейський суд прийшов до висновку про те, що права скаржників на справедливий розгляд справи не були порушені у зв`язку з тим, що вони не проявляли належної зацікавленості у результатах розгляду їх справи протягом тривалого строку, не звертаючись до суду за інформацією щодо стану розгляду їх скарги, незважаючи на те, що суд не повідомив їх про винесене рішення, що й унеможливило їх звернення зі скаргою у встановлені законом строки. Неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків.

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його адвоката Соника В.В.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 09.06.2021 року приблизно о 17-45год. в м. Києві по вул. Попудренка, 50/8 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volvo FHB д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом KRONE SD д.н.з. НОМЕР_3 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з транспортним засобом Ford Mondeo д.н.з. НОМЕР_4 , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, що відповідає приписам ст. 245 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини,що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до п.13.1 ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Окрім клопотання про направлення протоколу за підсудністю, ОСОБА_1 не висловив в письмовому вигляді своєї позиції щодо ДТП.

Враховуючи на отримані в судовому засіданні пояснення ОСОБА_2 , схему ДТП та наявність видимих пошкоджень транспортних засобів, які зафіксовані працівниками поліції в схемі місця ДТП, та оцінивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_1 , у зв`язку з порушенням ПДР України, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доведена зібраними по справі доказами.

Враховуючи обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, суд вважає доцільним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 283, 284, 294 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850грн. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454,00 грн.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя