ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 316/679/21 Головуючий в 1 інст. Бульба О.М.
Провадження № 33/807/454/21 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 липня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу, за участі ОСОБА_1 , його захисника адвоката Сухенко Ю.М. (в режимі відеоконференції) за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Сухенко Юлії Миколаївни на постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 11 травня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 21.03.2021 р. о 03 години 30 хвилин у м. Енергодарі по вул. Воїнів-Інтернаціоналістів, 18 керував транспортним засобом - автомобілем марки ВАЗ 21130 номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, не стійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини роту, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисник адвокат Сухенко Ю.М. вважають постанову суду першої інстанції незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування своїх доводів вказують, що суд першої інстанції всупереч вимогам ст.ст. 247, 280, 283 КУпАП не встановив в судовому засіданні, а лише прийняв факт порушення ОСОБА_1 вимог правил ПДР України.

При цьому, зазначають, що суд першої інстанції не взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 та його захисника про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять розбіжності у часі.

Так, в протоколі вказано, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем о 3 годині 30 хвилин, а в постанові про накладення стягнення час та місце скоєння зазначено, як 21.03.2021 року о 4 годині 24 хвилини, направлення на огляд до медичного закладу має зазначений час 21.03.2021 року о 21 годині 45 хвилин, у відеозаписі моменту зупинки транспортного засобу вказується дата 21.03.2021 року та час 3 годині 20 хвилин.

Зазначають, що в судовому засіданні вказані обставини стороною захисту наголошувалися, з метою усунення протиріч було подано клопотання про допит свідка пасажира автомобіля ОСОБА_2 . В судове засідання, 11.05.2021 року вказаний свідок з`явився, але не був допитаний судом.

Таким чином, апелянти вважають, що суд першої інстанції фактично не встановив дійсний час скоєння адміністративного правопорушення, протиріччя наявні в матеріалах справи не було усунуто в процесі судового розгляду.

Окрім того, в судовому засіданні ОСОБА_1 дав пояснення, що пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі йому запропоновано не було, під час складання документів він зрозумів, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за непрацюючий габарит. Від керування транспортним засобом його відсторонено не було, що підтверджує факт відсутності підозри на перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння.

Зазначають, що в самому протоколі не зазначено порушення саме ОСОБА_1 пункту ПДР України, за порушення якого передбачена відповідальність, а лише вказано, що водій керував автомобілем.

Також зазначають, що в основу судового рішення, суд поклав відеозапис тривалістю 3 хвилини 48 секунд.

При ознайомлені з матеріалами справи встановлено, що справа має два диска. Перший диск не має записів події. Другий диск, який долучено вже після надходження справи до суду, має два записи.

При цьому апелянти зазначають, що будь-яких документів стосовно витребування додаткових матеріалів у працівників поліції матеріали справи не містять, на яких підставах в якості доказів долучено диск з наявними записами невідомо.

На відеозаписі через коротку тривалість та звуко-шумові ефекти заважає зрозуміти, чи дійсно ОСОБА_1 в установленому законом порядку запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння та чи розуміє за 48 секунд він свої права проїхати до медичного закладу, пройти огляд за допомогою «Драгер», чи розуміє взагалі, що таке пристрій та як відбувається огляд.

Крім того, в протоколі відносно ОСОБА_1 зазначено, що він має ознаки алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. В направлені на огляд, крім іншого вказано також почервоніння очей.

Відеозапис, який є в матеріалах справи не фіксує заходи з боку працівників поліції, скеровані на перевірку вказаних ознак, перевірку очей на предмет почервоніння.

Крім того, апелянти зазначають, що відеозапис навпаки фіксує, що у ОСОБА_1 відсутні будь-які ознаки алкогольного сп`яніння.

Наголошують, що наявність обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Просять суд апеляційної інстанції постанову суду першої інстанції від 11.05.2021 року скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Сухенко Ю.М., які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили постанову судді скасувати та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 , та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 1) відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається не дійсним.

В протоколі про адміністративне правопорушення (а. с. 1) працівником поліції зазначено, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом, а тому має оцінюватись у сукупності з усіма наявними матеріалами справи.

Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.

а) направленням на огляд водія у медичний заклад (а.с.2), направленням водія (а.с.3), якими вказано, що у ОСОБА_1 маються ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння очей та хитка хода. Від огляду на місці та в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився.

б) актом огляду водія (а.с.4), яким вказано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

в) постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 21.03.2021 року серія ЕАН №3948038 (а.с.5), якою вказано, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 21130» вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП, а саме керував автомобілем з непрацюючим лівим габаритним вогнем.

г) оптичний носій інформації у вигляді СД- диску на якому містяться файли під назвою під назвою « ОСОБА_3 » та « ОСОБА_4 » (а.с.16), вбачається обставини події, які інкриміновані ОСОБА_1 .

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції або свідків було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо), ОСОБА_1 чи його захисник до суду не надали.

Протокол про адміністративне правопорушення, не містить істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги, оскільки вони є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Зокрема, доводи щодо суперечності часу в матеріалах справи, не можуть виключати винуватість ОСОБА_1 , адже на відеозаписі чітко вбачається, що водія ОСОБА_1 було зупинено за порушення п. 31.4.3. ПДР України, після чого були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, правову підставу зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , а саме порушення вказаних вимог ПДР України, ні ОСОБА_1 , а ні стороною захисту не було оскаржено в установлено порядку, що підтверджується відсутністю вмотивованого судового чи адміністративного рішення про скасування постанови за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Таким чином, зупинення ОСОБА_1 за вказаною в матеріалах справи причиною, апеляційний суд вважає законною, а отже виявлення того, що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння та пропозиція пройти огляд на місці та в закладі охорони здоров`я, суд вважає обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам національного законодавства.

Суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що відеозапис, який міститься в матеріалах справи не відтворює перебіг усіх подій та має порушення вимог наказу МВС України №1026 від 18.12.2018 року.

Однак, суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що на відеозаписі тривалістю 48 секунд, вбачається, що ОСОБА_1 під час огляду і складання протоколу про адміністративне правопорушення не заперечував факту керування транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не повідомлено наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на думку апеляційного суду є непереконливими, оскільки він під час складання матеріалу про адміністративне правопорушення не заперечував дій працівників поліції, не надав письмових пояснень про порушення проведення огляду або вчинення неправомірних дій зі сторони працівників поліції.

Щодо доводів про те, що ОСОБА_1 не мав ознак алкогольного сп`яніння та перебував в нормальному стані, суд апеляційної інстанції вважає такі доводи не переконливими і не можуть бути підставами, які виключають відповідальність за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Адже, виходячи пред`явленого обвинувачення ОСОБА_1 в скоєні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, визначено, що водій порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, де одним з основних елементів складу вказаного правопорушення слугує його об`єктивна сторона, яка має формальний склад - відмова водія від проходження огляду для визначення стану сп`яніння.

Таким чином, перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, не ставиться до його вини, оскільки диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП містить окремий склад адміністративного правопорушення у вигляді відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Щодо недопиту судом першої інстанції ймовірного свідка справи, суд апеляційної інстанції вважає, що матеріалами справи повністю підтверджується винуватість ОСОБА_1 , а тому потреба в допиті певних свідків не є необхідною.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги захисника зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у поверхневому з`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ст. 130 КУпАП є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням.

Таким чином, вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ст. ст. 33 35, 38, ч.1 ст.130 КУпАП, урахувавши характер вчиненого правопорушення, особи правопорушника, пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставини, вважає, що адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керуванням всіма видами транспортних засобів, є тим стягненням, що відповідно до ст. 23 КупАП, буде сприяти запобіганню вчинення ним нових правопорушень і розумінням на психологічному рівні, рівня тяжкості скоєного протиправного діяння.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Сухенко Ю.М.., залишити без задоволення.

Постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 11 травня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 316/679/21