Справа № 203/2383/21
Провадження № 3/0203/1754/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року м. Дніпро

Суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Вусик Є.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представника адвоката Кононенко О.Р., справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 129276 від 13 червня 2021 року, водій ОСОБА_1 13 червня 2021 року о 03 год. 30 хв., у м. Дніпрі, вул. Ю.Савченка, 24, керував транспортним засобом ЗАЗ 110206-21, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей не реагують на світло, поведінка, що не відповідає дійсності, неприроднє почервоніння обличчя. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину у скоєному не визнав, зазначивши, що поліцейські його зупинили безпідставно, причина зупинки повідомлена не була, огляд на виявлення ознак наркотичного сп`яніння не проводився.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Кононенко О.Р. просила суд закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування зазначила про грубе порушення працівниками поліції норм чинного законодавства. Зокрема, звернула увагу на те, що інспектори порушили правила зупинки транспортного засобу, норми відповідної інструкції щодо направлення водія на медичний огляд, також, ОСОБА_1 не було роз`яснено його права та наслідки відмови від проходження огляду. Крім того, зазначила, що вказаних у протоколі обставин не відображає і відеозапис, який долучений до матеріалів справи, який, також, оформлено з порушеннями та не можна вважати належним доказом.

Суд, вислухавши ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Кононенко О.Р., розглянувши матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП повинен, зокрема, з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно ст.35 ЗУ Про Національну поліцію поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху України;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

2. Поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені органами доходів і зборів відповідно до МКУ, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;

2) якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

3. Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

До матеріалів справи долучено рапорт працівника поліції, згідно якого вказано, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 35, однак посилання на нормативний акт рапорт не містить, у зв`язку з чим, вказаний рапорт не може бути належним та об`єктивним доказом у справі. Крім того, інспектор поліції є представником суб`єкта владних повноважень, що повністю узгоджується із правовою позицію, висловленою у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року №489/4827/16а.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху, порушення якого інкримінується ОСОБА_1 визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Встановлення стану наркотичного сп`яніння потребує застосування спеціальних процедур та може бути підтверджений виключно належними доказами відповідним медичним висновком.

У випадку ж відмови від проходження огляду на стан сп`яніння доказами на підтвердження стану сп`яніння особи є протокол про адміністративне правопорушення, який є основним джерелом доказів, на підставі якого суд встановлює наявність чи відсутність у діянні особи правопорушення.

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи. У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

Протокол про адміністративне правопорушення складається з дотриманням вимог щодо форми і змісту, встановлених статтею 256 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Згідно зазначених норм закону, особу можливо притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення.

Під час розгляду справи судом встановлено, що вказаних вимог закону при складанні протоколу працівниками поліції враховано та дотримано не було.

Так, протокол про адміністративне правопорушення ААБ №129276, складений щодо ОСОБА_1 , не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки складений з порушенням вимог ст. 251 КУпАП, зокрема, у ньому не зазначені пояснення ОСОБА_1 , оскільки особа яка притягається до адміністративної відповідальності не надавала зовсім ніяких пояснень, що не узгоджується з правом на захист та є істотним порушенням прав людини.

Також, протокол не містить даних про роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків, зокрема, права на захист.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей не реагують на світло, поведінка, що не відповідає дійсності, неприроднє почервоніння обличчя, які стали підставою для вимоги про проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Так, відповідно до п. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх Справ України та Міністерством охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі, Інструкція) визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 4 розділу 1 Інструкції, ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Аналіз відеозапису з нагрудної камери поліцейського, проведений судом, не дає обґрунтованих підстав для підтвердження викладених у протоколі фактів, оскільки містить лише два коротких відеофайла, де інспектор поліції питає при свідках чи згоден ОСОБА_1 пройти медичний огляд. Інший відеофайл показує, що водія попереджають про відсторонення від керування надалі автомобілем та надають тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 чітко та адекватно відповідає на запитання поліцейських, а його поведінка та координація рухів повністю відповідають обстановці, за якої відбувається його спілкування з поліцейськими.

Крім того, на відеозаписі не зафіксовано, яким чином встановлювалися у водія ОСОБА_1 ознаки сп`яніння на місці зупинки його транспортного засобу, які б давали підстави для проведення огляду останнього, враховуючи й те, що працівники поліції навіть не повідомили про зазначені ознаки свідків та про те, який саме медичний огляд було запропоновано пройти ОСОБА_1 .

Згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вони зазначали, що у їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. При цьому, з них не зрозуміло, на стан якого сп`яніння відмовився пройти медичний огляд ОСОБА_1 .

При наданні свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пояснень, жодної з ознак наркотичного сп`яніння, які нібито були виявлені у ОСОБА_1 , взагалі не зазначалося.

Крім того, особу свідків ОСОБА_2 не було встановлено відповідними документами, що посвідчують особу, про що свідчить відсутність запису у відповідній графі їх письмових пояснень.

Отже, суд приходить до висновку, що з таких пояснень свідків неможливо встановити чи були підстави вважати, що водій ОСОБА_1 взагалі перебував у тому чи іншому стані сп`яніння, при цьому через відсутність даних відомостей, їх також неможливо зіставити з тими ознаками сп`яніння, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки у поясненнях свідків про ознаки мова не йде, та таким чином перевірити обґрунтованість вимог співробітників патрульної поліції для проходження правопорушником відповідного огляду на стан сп`яніння.

Зважаючи на викладені обставини, які дають підстави для сумніву на предмет наявності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, про що свідчить запис із відеокамери поліцейського, ставить під сумнів законність вимог поліцейських щодо проходження огляду на стан сп`яніння останнього.

При цьому, закон пов`язує відповідальність за відмову від проходження водія від освідчення на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, встановлену ст.130 КУпАП, лише за керуванням такою особою транспортним засобом і лише за наявності ознак такого сп`яніння, що в даному випадку встановлено не було.

Отже, сама по собі відмова від проходження огляду на стан сп`яніння за відсутності його ознак, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Крім того, згідно п. 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Як встановлено судом, зазначені вимоги порядку проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння щодо ОСОБА_1 працівниками поліції були порушені, що відповідно до усталеної практики ЄСПЛ є порушенням права на захист.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що вони взагалі не містять, ані акту огляду ОСОБА_1 на стан будь-якого сп`яніння, ані направлення його до закладу охорони здоров`я для його проходження.

Також, суд вважає слушними доводи адвоката з приводу наявних виправлень у протоколі, що надійшов до суду разом з матеріалами справи.

Так, протокол відносно ОСОБА_1 містить виправлення і дописи, а саме: виправлення щодо номерного знаку машини ОСОБА_1 , частини статті за якою складено протокол, та допис в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності», яких не міститься у копії протоколу, яка видана ОСОБА_1 під час його складання, та, яка була надана останнім у судовому засіданні.

Отже, як вбачається з вищевказаного, протокол містить додаткові визначення, тобто має виправлення, що суперечить приписами п. 7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затв. Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 від 06.11.2015 р. де вказано, що не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

За таких обставин, протокол про адміністративне правопорушення не можна визнати допустимим доказом, що унеможливлює притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі цього протоколу.

Тому, на основі даних таких документів, в розумінні ст. 251 КпАП України, суд не може встановлювати наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд розглядає справу в межах складу адміністративного правопорушення, який зазначений в протоколі.

Отже, суд вважає, що порушення, допущені поліцейським при складанні протоколу та матеріалів справи, є істотними та доходить висновку, що за їх наявності дійти до беззаперечного твердження про наявність вини ОСОБА_1 не вбачається за можливе.

Приймаючи до уваги суворість можливого стягнення у виді штрафу з обов`язковим позбавленням права керування транспортними засобами, у разі визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, посадова особа, що склала протокол, повинна була забезпечити відповідне доказування факту вчинення останнім адміністративного правопорушення.

Дані, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджені в повній мірі належними і допустимими доказами, що виключає адміністративну відповідальність за вказаною правовою кваліфікацією, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Сукупність вказаних обставин свідчить про відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зважаючи на те, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в цій справі докази, приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та відповідно, наявності в його діях складу цього правопорушення, у зв`язку з чим, справа щодо нього підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Є.О. Вусик