Провадження № 3/643/264/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2021 м.Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Московського ВП ГУНП в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Московського районного суду м. Харкова надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії серії ВАБ № 156481 від 13.10.2020, згідно якого ОСОБА_1 13.10.2020 о 13-05 год., перебуваючи за адресою: м. Харків, вул. Дружби Народів, 238-д, в кафе «Капрі Піцца», знаходилась без засобів індивідуального захисту, а саме знаходилась без захисної маски, чим порушила правила карантину на території України та постанову Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020.

Вказані дії кваліфіковані особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, за ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 в судові засідання, що неодноразово призначались у вказаній справі, не з`явилась, про місце, час та дату судового розгляду повідомлялась належним чином шляхом направлення судових повісток.

Вказані повістки направлялись на адресу ОСОБА_1 , зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення.

Незважаючи на неодноразові виклики ОСОБА_1 до суду та надіслання їй судових повісток за адресою, зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 станом судового провадження не цікавилась, в судові засідання не з`являлась.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зміст стандарту доведення поза розумним сумнівом надано, зокрема, в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі № 688/788/15-к, згідно якої вказаний стандарт означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Аналогічні положення фактично висловлені Європейським судом з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 року у справі «Михайлова проти України», який зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Як вбачається з ч.1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Статтею ст. 44-3 КУпАП в редакції, що діяла станом на час складення протоколу, було передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами .

Норма ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, а тому серед ознак такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюється відповідні правила поведінки та приписів якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В протоколі про адміністративне правопорушення від 13.10.2020 зазначено, що ОСОБА_1 порушила вимоги постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020.

Між тим вказана постанова КМУ № 11 від 11.03.2020 в редакції, що діяла станом на 13.10.2020, містить лише один пункт, згідно якого установлено з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України карантин.

Будь-яких інших норм, в тому числі тих, що регулюють використання масок, постанова КМУ № 11 від 11.03.2020 станом на час складення протоколу не містила, оскільки всі інші пункти станом на час складення протоколу були виключені.

Таким чином, в протоколі про адміністративне правопорушення фактично не зазначено суть адміністративного правопорушення.

Суд, розглядаючи вказану справу на конституційних засадах рівності та змагальності, керуючись вказаною вище практикою Європейського суду з прав людини, позбавлений можливості виходити за межі обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, та за власною ініціативою змінювати дані щодо суті адміністративного правопорушення та кваліфікації дій особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема за власною ініціативою визначати інші акти чинного законодавства, які могли бути порушені ОСОБА_1 , ніж ті, що вказані в протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, суд враховує, що будь-яких доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 здійснювала приймання відвідувачів, суду не надано.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено про приймання ОСОБА_1 відвідувачів. Дані щодо будь-яких свідків правопорушення в протоколі відсутні.

Крім протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту співробітника поліції, будь-яких інших доказів матеріали справи не містять. Рапорт співробітника поліції, виходячи з висновків Верховного Суду щодо застосування норм права, суд не може визнати достатнім доказом, який підтверджує факт прийому відвідувачів.

Для надання пояснень до суду в якості свідка викликався працівник поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення. Незважаючи на отримання судової повістки, вказаний працівник поліції до суду не з`явився.

Враховуючи наведене вище та розглядаючи справу на засадах рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, які є конституційними засадами судочинства, суд приходить до висновку, що особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не доведено поза розумним сумнівом наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, в тому числі порушення ним вимог постанови КМУ № 11 від 11.03.2020.

У відповідності до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене вище, суд закриває провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 44-3, п. 1 ч. 1 ст. 247, 248-249, 279, 283-284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Д.А. Крівцов