Справа № 524/384/21
Провадження 3/524/505/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2021 суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області Олейнікова Г.М., за участю захисника Костуренка Є.М. , особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов із Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого ФОП ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ст.44-3 ч.1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

В протоколі про адміністративне правопорушення №203 зазначено, що 15 грудня 2020 року о 10 годині 00 хвилин в приміщенні магазину фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 розташованого за адресою: АДРЕСА_2 недостатньо засобів індивідуального захисту (в наявності лише 1 маска на 4 працівників), на вході до закладу відсутні інформаційні матеріали щодо профілактики коронавірусної хвороби, адміністрацією закладу не проведено навчання серед працівників щодо правил використання засобів індивідуального захисту, їх утилізації, недостатня кількість антисептиків (в наявності лише 1 пляшка антисептику та «Білизна»), таким чином фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 порушено ст. 11 ч.1, ст. 29 ч.4 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб»; абз. 1,3 ст. 5 ч. 1, ч.2 ст. 22 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення», абз.1, абз.2 п. 13, п. 10, п.17 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-COV-2.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав і пояснив, що ним було дотримано вимоги законодавства у сфері забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення, та просив провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Захисник Костуренко Є.М. в судовому засіданні підтримав надані ним суду письмові пояснення, в яких зазначає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого 44-3 КУпАП, зважаючи на наступне: підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на думку особи, що склала протокол було: «недостатньо засобів індивідуального захисту (наявна лише 1 маска на 4х працівників), на вході до закладу відсутні інформаційні матеріали щодо профілактики коронавірусної хвороби, адміністрацією закладу не проводиться навчання серед працівників щодо правильного використання засобів індивідуального захисту, їх утилізації, не достатня кількість антисептиків, дезінфікуючих засобів (в наявності лише одна бутилка антисептику).» Норма ст.44-3 КУпАП, є бланкетною, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретну норму нормативно-правового акту, яким встановлюється відповідні правила та якої не дотрималася особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи. Але жоден з нормативних актів на які посилається посадова особа в протоколі про адміністративне правопорушення не передбачає відповідальності недотримання норм перелічених вище. Так, в протоколі є посилання на норми наступних нормативних актів: ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», яка передбачає що « Організація та проведення профілактичних і протиепідемічних заходів, зокрема щодо санітарної охорони території України, обмежувальних заходів стосовно хворих на інфекційні хвороби та бактеріоносіїв, виробничого контролю, у тому числі лабораторних досліджень і випробувань при виробництві, зберіганні, транспортуванні та реалізації харчових продуктів і продовольчої сировини та іншої продукції, при виконанні робіт і наданні послуг, а також організація та проведення медичних оглядів і обстежень, профілактичних щеплень, гігієнічного виховання та навчання громадян, інших заходів, передбачених санітарно-гігієнічними та санітарно- протиепідемічними правилами і нормами, у межах встановлених законом повноважень покладаються на органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, органи державної санітарно-епідеміологічної служби, заклади охорони здоров`я, підприємства, установи та організації незалежно від форм власності, а також на громадян.» Тобто, нормою не встановлено відповідальності за порушення, зазначені у протоколі. Згідно ч. 4 ст. 29 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено що «У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів). Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності». Тобто, нормою не встановлено відповідальності за порушення, зазначені у протоколі. Абзац 1,3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» передбачає: «громадяни зобов`язані: піклуватися про своє здоров`я та здоров`я і гігієнічне виховання своїх дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян; проходити обов`язкові медичні огляди та робити щеплення у передбачених законодавством випадках». Тобто, нормою не встановлено відповідальності за порушення, зазначені у протоколі. Частина 1,2 ст. 22 «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» передбачає, що «органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані утримувати надані в користування чи належні їм на праві власності жилі, виробничі, побутові та інші приміщення відповідно до вимог санітарних норм. У процесі експлуатації виробничих, побутових та інших приміщень, споруд, обладнання, устаткування, транспортних засобів, використання технологій їх власник зобов`язаний створити безпечні і здорові умови праці та відпочинку що відповідають вимогам санітарних норм, здійснювати заходи, сприяти на запобігання захворюванням, отруєнням, травмам, забруднення навколишнього середовища.» Тобто, нормою не встановлено відповідальності за порушення, зазначені у протоколі. Постанова КМУ від 22 липня 2020 р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-COV-2», а саме її абз. 1,2 п. 13, п. 10, 17 на час розгляду справи втратили чинність. На час складання протоколу чинним був пункт 17, яким було передбачено, що «Головним державним санітарним лікарем України розробляються та затверджуються протиепідемічні заходи, які визначають особливості провадження діяльності суб`єктами господарювання на період карантину.» В п. 10, який був чинним на час складання протоколу, немає абзаців, а є підпункти 1 і 2, передбачають, що «1) перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно; 2) перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні;». Тобто, нормою навіть на час складання протоколу не встановлено відповідальності за зафіксовані у ньому. До того ж, відповідно до ст. 58 Конституції України «закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи». Стаття 256 КУпАП зазначає, що «у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі». Але, при складанні протоколу він вважає що не дотримані вказані вище норми, адже: не вказано місце складання протоколу. В протоколі там де має бута зазначено адресу його складання, вказано «ФОП ОСОБА_1 ». ФОП ОСОБА_1 не може бути одночасно підприємцем і місцем. Не вказано в протоколі і прізвища, адреси свідків, хоча, як видно з відеозапису - вони є. Відповідно до ст. 19 Конституції України - органи державної влади органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Щодо «порушень» вказаних в протоколі: а) недостатньо засобів індивідуального захисту (наявна лише 1 маска на 4х працівників). Варто сказати, що являються чи ні особи присутні на відео працівниками ФОП ОСОБА_1 взагалі невідомо, адже особа, що складала протокол не перевіряла це. Не було з`ясовано їх посаду та призвіще, ім`я та по батькові. Одна з присутніх осіб взагалі представилась як мати ОСОБА_1 . До того ж, ФОП ОСОБА_1 повідомив, що напроти його закладу є кіоск, де він по мірі необхідності на протязі дня купує маски. На вході до закладу відсутні інформаційні матеріали щодо профілактики коронавірусної хвороби. На відео вказаного порушення не видно. Адміністрацією закладу не проводиться навчання серед працівників щодо правильного використання засобів індивідуального захисту, їх утилізації. Згідно відео запису це питання взагалі ніхто не з`ясовував. Не достатня кількість антисептиків, дезінфікуючих засобів (в наявності лише одна бутилка антисептику). Суть «правопорушення» взагалі не розкрита, адже не вказано скільки повинно бути антисептика. Тим не менш в Акті санітарно-епідеміологічного обстеження від 15.12.2020р. вказано: «на вході до закладу торгівлі обладнано місце для обробки спиртовмісним антисептиком «так»». Тобто такий доказ, як Акт санітарно-епідеміологічного обстеження від 15.12.2020р. спростовує твердження особи, яка склала протокол. Тому, на підставі вищевикладеного захисник просить згідно п. 1 ст. 247 КпАП України, закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КпАП України у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Суд, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Костуренка Є.М., дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків :

Статтею 44-3 ч.1 КУпАП визначено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбаченихЗаконом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Виходячи з аналізу вищевказаних норм, суб`єктивна та об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, полягає в умисному порушенні особою правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбаченихЗаконом України "Про захист населення від інфекційних хвороб".

Ст.44-3 КУпАП є бланкетною правовою нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права. Основна особливість бланкетної диспозиції полягає в тому, що така норма має загальний зміст.

Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Зазначаючи в протоколі фактичні обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 ч.1 КУпАП, ініціатор його складення вказав про порушення ним правил щодо карантину людей, а саме порушено ст. 11 ч.1, ст. 29 ч.4 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб»; абз. 1,3 ст. 5 ч. 1, ч.2 ст. 22 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення», абз.1, абз.2 п. 13, п. 10, п.17 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-COV-2.

Частиною 1 статті 11 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що організація та проведення профілактичних і протиепідемічних заходів, зокрема щодо санітарної охорони території України, обмежувальних заходів стосовно хворих на інфекційні хвороби та бактеріоносіїв, виробничого контролю, у тому числі лабораторних досліджень і випробувань при виробництві, зберіганні, транспортуванні та реалізації харчових продуктів і продовольчої сировини та іншої продукції, при виконанні робіт і наданні послуг, а також організація та проведення медичних оглядів і обстежень, профілактичних щеплень, гігієнічного виховання та навчання громадян, інших заходів, передбачених санітарно-гігієнічними та санітарно-протиепідемічними правилами і нормами, у межах встановлених законом повноважень покладаються на органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, органи державної санітарно-епідеміологічної служби, заклади охорони здоров`я, підприємства, установи та організації незалежно від форм власності, а також на громадян.

Частиною 4 статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що у рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів). Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Відповідно до абзацу 1,3 статті 5 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» громадяни зобов`язані: піклуватися про своє здоров`я та здоров`я і гігієнічне виховання своїх дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян; проходити обов`язкові медичні огляди та робити щеплення у передбачених законодавством випадках.

Відповідно до частини 1,2 статті 2 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані утримувати надані в користування чи належні їм на праві власності жилі, виробничі, побутові та інші приміщення відповідно до вимог санітарних норм. У процесі експлуатації виробничих, побутових та інших приміщень, споруд, обладнання, устаткування, транспортних засобів, використання технологій їх власник зобов`язаний створити безпечні і здорові умови праці та відпочинку, що відповідають вимогам санітарних норм, здійснювати заходи, спрямовані на запобігання захворюванням, отруєнням, травмам, забрудненню навколишнього середовища.

Постанова КМУ № 641 від 22.07.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" не регламентує порядок оснащення закладів торгівлі продовольчими товарами тими чи іншими засобами.

Таким чином, зазначені нормативно-правові акти, порушення яких інкримінується ОСОБА_1 , не встановлюють норми забезпечення засобами індивідуального захисту, обов`язку щодо розміщення інформаційних матеріалів щодо профілактики коронавірусної хвороби, проведення навчання серед працівників щодо правильного використання засобів індивідуального захисту, їх утилізації, нормативи забезпечення антисептичними та дезінфікуючими засобами.

Як вбачається з відеозапису, наданого Головним управлінням Держпродспоживслужби в Полтавській області, працівниками Кременчуцького міськрайонного управління Держпродспоживслужби у Полтавській області головним спеціалістом відділу державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства ОСОБА_2 та головним спеціалістом відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини ОСОБА_3 проводиться перевірка закладу ФОП ОСОБА_1 (файл 000000_000000_0851_0001_N, дата та час згідно відеозапису 2020/12/15 10:10:09). На відеозапису усі особи знаходяться в масках. На вході до приміщення, в якому відбувається перевірка, наявне попередження про встановлення карантину та графік санітарної обробки приміщень (файл 000000_000000_0851_0001_N, дата та час згідно відеозапису 2020/12/15 10:10:31). Працівникам Держпродспоживслужби повідомляється, що наразі у приміщенні проходить санітарна обробка (файл 000000_000000_0851_0001_N, дата та час згідно відеозапису 2020/12/15 10:12:52). Відеозаписом зафіксовано наявність антисептичного засобу на вході до приміщення (файл 000000_000000_0851_0001_N, дата та час згідно відеозапису 2020/12/15 10:13:56). Працівниками закладу пред`являється для перевірки журнал температурного скринінгу працівників та термометр (файл 000000_000000_0851_0001_N, дата та час згідно відеозапису 2020/12/15 10:16:49). Працівниками закладу пред`являється для перевірки журнал обробки контактних поверхонь (файл 000000_000000_0851_0001_N, дата та час згідно відеозапису 2020/12/15 10:18:30). На підлозі зафіксовано розмітку соціальної дистанції (файл 000000_000000_0851_0001_N, дата та час згідно відеозапису 2020/12/15 10:19:25).

Відповідно до ст.62 Конституції України,обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, о триманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsarv.Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що органом, який склав протокол про адміністративне правопорушення, належним чином не зафіксовано інкриміновані порушення ОСОБА_1 вимог Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб»; Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення», Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-COV-2», а отже склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП в його діях відсутній, а тому провадження в справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 8 ч.2, ст. 44-3, 247 ч.1 п.1 , 284 КУпАП України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.. 44-3 ч.1 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, його законним представником, адвокатом, потерпілим, його представником або прокурором в Полтавський апеляційний суд, через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її винесення.

Головуючий суддя: