Провадження № 33/4820/365/21
Справа № 671/430/21 Головуючий в 1-й інстанції Бабій О. М.
Категорія: 130КУпАП Доповідач Кулеша Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2021 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Цугель А.О., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 27 квітня 2021 року, -

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , працюючого в АЗС «УкрНафта», в м. Волочиську, Хмельницької області,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454,00 грн. судового збору.

За постановою суду, 13 березня 2021 року о 08 год. 50 хв. в м. Волочиську Хмельницької області, по вул. Копачівській, 4, ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21093», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив пункт 2.5. Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись із постановою місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить дану постанову скасувати, справу закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення ( на підставі п.1 ч.1 ст.247КУпАП).

Стверджує, що суд першої інстанції не взяв до уваги його заперечення на складений адміністративний протокол, тому виніс незаконне рішення.

Крім того, заперечує відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, оскільки він відмовився пройти огляд за допомогою спецзасобу Драгер, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі не відмовлявся, хоча в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено що відмовився, тому такий протокол містить неправдиві відомості, і він не може бути допустимим доказом у справі.

Апелянт зазначає, що зазначені обставини підтверджуються відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, із якого вбачається, що пропозиції від останніх про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі не було.

Також, даними письмового пояснення свідка ОСОБА_2 підтверджується, що зазначеної пропозиції водію ОСОБА_1 не було.

На думку апелянта, є суттєвим порушенням не відсторонення його працівниками поліції від керування, що підтверджує факт його тверезості, а розгляд справи судом першої інстанції є поверхневим, а наслідок, постановлення неправомірного рішення.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали адміністративного справи, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.

Суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про доведення вини ОСОБА_1 у скоєні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, при викладених у постанові обставинах.

Так, з даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №486924 від 13.03.2021 року слідує, що ОСОБА_1 в м.Волочиськ, по вул.Копачівська,4, керував автомобілем ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме почервоніння обличчя, тремтіння рук, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).

З пояснень свідків ОСОБА_3 (а.с.2) та ОСОБА_4 (а.с.3) слідує, що вони були очевидцями того, як ОСОБА_1 , відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу Драгер та в медичному закладі, який пропонували поліцейські.

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, ОСОБА_1 не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

З переглянутого апеляційним судом відеозапису вбачається, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , був зупинений працівниками поліції. При спілкуванні з ОСОБА_1 , працівники поліції виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння і запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків, але він відмовився.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції не взяв до уваги його заперечення на складений адміністративний протокол, тому виніс незаконне рішення, не заслуговує на увагу, оскільки в судовому засіданні була надано можливість йому надати пояснення та докази на спростування його вини у вказаному правопорушенні, але жодні з них, які він надавав, не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд за допомогою спецзасобу Драгер, але від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі не відмовлявся, тому протокол містить неправдиві відомості, є безпідставними, так як з письмового пояснення ОСОБА_4 убачається, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому Законом порядку за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі, засвідчивши вказане пояснення власним підписом.

Не відсторонення водія працівниками поліції від керування транспортним засобом, на думку апелянта, підтверджує факт його тверезості, є необгрутованим, розцінюється судом, як намагання ним уникнути адміністративної відповідальності від скоєного адміністративного правопорушення, крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення поліцейським зазначено, що водій від керування транспортним засобом відсторонений і засвідчено підписом поліцейського ОСОБА_1 , який складав протокол, тому підстав не довіряти такій обставині у апеляційного суду не має.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують вини ОСОБА_1 в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а дослідженні та перевірені докази судом першої та апеляційної інстанції, в сукупності, дають підстави вважати його винним в порушенні п.2.5 ПДР.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення, в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення, ОСОБА_1 зазначено, що 12.03.2021 року вживав алкоголь, а 13.03.2021 року о 08 год. 50 хв. керував власним автомобілем, від проходження експертизи на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовляюся, так як вину визнаю.

З огляду на викладене, суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно. Вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 , в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, в частині визнання ОСОБА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено.

З врахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття, як того просить апелянт, - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и л а:

Постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 27 квітня 2021 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Кулеша Л.М.