490/8888/20 від01.02.2021
н/п 3/490/817/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
________________________________________________________________________________
Справа № 490/8888/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2021 року м.Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м.Миколаєва Медюк С.О., при секретарі Гудковій Є.С., за участю ОСОБА_1 , розглянувши справу про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

До Центрального районного суду м.Миколаєва 10.12.2020 року з Управління патрульної поліції в Миколаївській області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, 03.12.2020 року о 23:46 год. в Миколаєві по вул.Очаківській, 1-Б, водій ОСОБА_1 керував т/з Toyota Corolla н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з з використанням технічного засобу Alkotest Drager Aram 2305 та огляду в медичному закладі у встановленому Законом порядку, відмовився в присутності двох свідків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 обставини, викладені в протоколі, заперечив та пояснив, що т/з він не керував, а керував його знайомий. Після зупинки, працівники поліції запропонували його знайомому проїхати на освідчення, на що він погодився та вони поїхали. Так, як було холодно, він сів в машину за кермо, нікуди не їхав, а сидів чекав. Через деякий час, приїхали поліцейські та, побачивши його за кермом, склали відносно нього протокол.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 пояснив, що на прохання ОСОБА_1 з`їздити в мкр.Варварівку, він сів за кермо його автомобіля. Під час руху, їх зупинили працівники поліції, які під час спілкування запропонували йому проїхати на освідчення. Він з поліцейськими поїхав в медзаклад, але не доїхавши, поліцейські розвернулись та вони поїхали назад на місце зупинки т/з. Так, як т/з, на якому вони їхали стояв більшою частиною на дорозі та заважав іншим учасникам руху, він просив поліцейських надати йому можливість трохи з`їхати з дороги, але вони йому забороняли виходити з патрульної машини. В цей час, ОСОБА_1 сів в машину і викрутив кермо, а двоє хлопців, що були з ними, почали штовхати машину щоб скотити її на узбіччя. Після чого, поліцейські звинуватили ОСОБА_1 в тому, що він керує т/з в стані алкогольного сп`яніння, та склали протокол.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Так, відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Так, на думку суду, викладені в протоколі від 04.12.2020 року серії ДПР18 №532113 обставини про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи та не узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, 03.12.2020 року о 23:46 год. в Миколаєві по вул.Очаківській, 1-Б, водій ОСОБА_1 керував т/з Toyota Corolla н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з з використанням технічного засобу Alkotest Drager Aram 2305 та огляду в медичному закладі у встановленому Законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Так, в письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 04.12.2020 року зазначено, що водій ОСОБА_1 у їх присутності відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер та у медичному закладі.

Але, на думку суду, пояснення даних свідків не можна вважати належним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки пояснення цих свідків викладені на заздалегідь виготовлених бланках, надрукованих на комп`ютері, заповнені та внесені пояснення одним почерком, є ідентичними між собою за змістом, і різняться між собою лише підписами та прізвищами свідків.

До того ж, з показів свідка ОСОБА_2 вбачається, що саме він керував т/з Toyota Corolla н.з. НОМЕР_2 , а не ОСОБА_1 ..

Також, судом досліджено відеозапис (який не є повно розмірним, містить переривання) з нагрудного реєстратора патрульного поліцейського, з якого вбачається, що після зупинки, поліцейський спілкується саме ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 , який на відео виходить з пасажирського сидіння, поліцейський декілька разів пропонує сісти до машини.

Суд не може прийняти в якості доказу відеофайл, з якого вбачається, що ОСОБА_1 сів на місце водія, і після зауваження поліцейського, вийшов з машини, оскільки вказаний відеофайл не підтверджує саме факту керування т/з.

Крім того, вимогами ст.266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.

Між тим, матеріали справи та сам протокол про адміністративне правопорушення не містять будь-яких доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування та передачі транспортного засобу для керування іншій особі. Тобто існують обґрунтовані підозри, що навіть попри наявність складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, останній міг продовжити свій рух. Дані обставини не залишають у суду сумнівів в упередженості дій співробітників поліції, якими не було виконано вимог ст.266 КУпАП, чим порушено порядок огляду водіїв на стан сп`яніння, встановлений Законом, оскільки, всупереч тому, що спочатку у водія було встановлено наявність ознак сп`яніння, як зазначено в протоколі про адмінправопорушення, його все-одно не було відсторонено від керування, всупереч складеному відносно нього протоколу.

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст.6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч.2 ст.52 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

Обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів безумовно має враховуватись як особами, яких звинувачують у скоєнні адміністративного правопорушення, та їх захисниками, так і судом, що здійснює розгляд відповідних справ.

Виходячи з положень ст.8, ст.62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з основ демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

Обов`язок доведення обставин, що утворюють склад даного адміністративного правопорушення не покладається на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, а є обов`язком уповноважених державних органів та установ.

Зважаючи на те, що згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази, приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення відносно останнього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.247, 283-284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП закрити, за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва.

Суддя С.О. Медюк