Справа №584/577/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції -
Номер провадження 23-з/816/49/21 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 212-3 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 липня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши подання голови Путивльського районного суду Сумської області ДАНІК Я. І. про направлення до іншого суду за підсудністю заяви про самовідвід судді ТОКАРЄВА С. М. у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.212-3 КУпАП,

установив:

21.07.2021 до Сумського апеляційного суду надійшло подання голови Путивльського районного суду Сумської області Данік Я. І. щодо направлення заяви про самовідвід Токарєва С. М. у справі про адміністративне правопорушення № 584/577/21 відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП на розгляд іншого місцевого суду в межах юрисдикції Сумського апеляційного суду.

Вказане подання вмотивоване тим, що 15.07.2021 суддею Токарєвим С. М. заявлено самовідвід у справі № 584/577/21 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП. Під час реєстрації вказаної заяви автоматизованою системою документообігу суду призначення судді не відбулося, оскільки суддя Данік Я. І. виключена з системи автоматизованого розподілу справи, після чого неможливо визначити склад суду для розгляду заяви судді Токарєва С. М. про самовідвід.

Перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи подання, апеляційний суд вважає, що подання голови суду підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. При цьому чинні процесуальні норми КУпАП не містять положень щодо підстав і порядку передачі провадження на розгляд іншого суду (зміну територіальної підсудності).

ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18.12.2008 у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06), а КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні КСУ поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності. ЄСПЛ також за певних умов поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03).

З огляду на викладене, виходячи із системного аналізу законодавства України, усталеної судової практики ЄСПЛ, на вирішення порушеного головою суду питання поширюються гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону при визначенні підсудності справи про адміністративне правопорушення, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП іншої норми закону, зокрема положень КПК, які регламентують подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення, що є невід`ємним правом учасників провадження (правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції), оскільки мова не йде про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання.

Нормами, про які йдеться мова у КПК є: ст. 7, 21, які визначають, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону; ст. 34, згідно якої провадження передається на розгляд іншого суду, якщо після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду, а питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується судом апеляційної інстанції за поданням місцевого суду.

Таким чином, самовідвід судді у справі про адміністративне правопорушення має розглядатися іншим суддею цього місцевого суду, а у разі неможливості - заява про самовідвід має бути розглянута суддею іншого місцевого суду у межах територіальної юрисдикції апеляційного суду.

Оскільки в Путивльському районному суді Сумської області неможливо утворити склад суду для розгляду заяви судді Токарєва С. М. про самовідвід, то цю заяву разом з доданими матеріалами необхідно направити до іншого суду.

Керуючись ст. 2, 276 КУпАП,

постановив:

Подання голови Путивльського районного суду Сумської області ДАНІК Я. І. задовольнити.

Матеріали заяви судді ТОКАРЄВА С. М. про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення № 584/577/21 відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП направити на розгляд до Буринського районного суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов