Справа № 761/5803/21
Провадження № 3/761/2378/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Аббасова Н.В., за участю секретаря Архипова І.Р., особи відносно якої складено протокол - ОСОБА_1 , її захисника - адвоката Бабаджаняна Г.А., прокурора Сеник В.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 101 від 10.02.2021, складеного Управлінням стратегічних розслідувань в м. Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України,ОСОБА_1 , обіймаючи посаду головного спеціаліста відділу контролю у сфері економіки департаменту контролю у сфері економіки, інфраструктури та управління об`єктами державної власності Рахункової палати, будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог частини першої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», 03.06.2020 о 19:03 год несвоєчасно, без поважних причин, подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік шляхом заповнення електронної форми на офіційному веб - сайті Національного агенства з питань запобігання корупції через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, визнала, при цьому пояснила, що, строк подання декларації було пропущено неумисно.

Відповідно до наданих ОСОБА_1 пояснень, з 25.03.2020 вона працювала на посаді головного спеціаліста відділу контролю у сфері економіки департаменту контролю у сфері економіки, інфраструктури та управління об`єктами державної власності Рахункової палати.

17.02.2020 ОСОБА_1 подала декларацію кандидата на посаду головного спеціаліста відділу контролю у сфері економіки департаменту контролю у сфері економіки, інфраструктури та управління об`єктами державної власності. В поданій декларації відображені відомості за 2019 рік. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 , як суб`єкт декларування зобов`язана щорічно до 01 квітня (а у 2020 році до 01 червня у зв`язку із COVID-19) подавати шляхом заповнення на офіційному веб - сайті НАЗК декларацію за минулий рік. Враховуючи викладене та те, що в декларації кандидата поданої 17.02.2020 вказані відомості за 2019 рік, ОСОБА_1 зазначає, що норму вказаної статті нею було виконано.

Також ОСОБА_1 вказала, що після ознайомлення з роз`ясненнями НАЗК від 13.02.2020 № 1 та додаткового усного роз`яснення працівника Управління запобігання та виявлення корупції Рахункової палати, вказану помилку було терміново виправлено шляхом подання щорічної декларації за 2019 рік 03.06.2020, яка відображає відомості в раніше поданій декларації, а також додатково 04.06.2020 подано відповідні пояснення в особистому кабінеті на офіційному веб - сайті НАЗК.

При цьому, ОСОБА_1 просила суд закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю умислу у вчиненні правопорушення, враховуючи відсутність умислу щодо несвоєчасного подання декларації.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Бабаджанян Г.В. заперечував проти притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, просив закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, зазначаючи про відсутність у діях ОСОБА_1 прямого чи непрямого умислу щодо вчинення правопорушення.

Під час судового розгляду справи прокурор вважав, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , думку її захисника, пояснення прокурора, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, суд дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відповідальність за даною нормою закону передбачена за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Приписами ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією, - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вина є одним з елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Так, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Вказане випливає з аналізу статті 10 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) та статтею 11 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати).

Зважаючи на те, що в диспозиції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Крім того, на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов`язкові ознаки корупційного правопорушення також звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010).

Таким чином, враховуючи те, що дії, які охоплюються диспозицією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП повинні носити умисний характер, для притягнення особи до відповідальності за цією нормою закону має бути встановлено і доведено, що особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, знала про обов`язок подати декларацію, передбачену ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», про строк її подання, проте з будь-яких мотивів вирішила не подавати декларацію і умисно не подала її.

Відповідно до правил ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як убачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , вони не містять жодних об`єктивних даних про форму вини останньої, про наявність умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та не містять жодних доказів на підтвердження такого умислу.

Той факт, що ОСОБА_1 03.06.2020 подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, не може бути доказом умислу останньої на уникнення фінансового контролю доходів за 2019 рік.

Так, судом враховуються пояснення ОСОБА_1 , яка в судовому засіданні зазначила, що вона 17.02.2020 подала декларацію кандидата на посаду та вважала обов`язок з декларування виконаним, та, разом з тим, після ознайомлення з роз`ясненнями НАЗК від 13.02.2020 № 1, додаткового усного роз`яснення працівника Управління запобігання та виявлення корупції Рахункової палати терміново виправила вказану помилку шляхом подання щорічної декларації за 2019 рік 03.06.2020, яка відображає відомості в раніше поданій декларації, а також додатково 04.06.2020 подала відповідні пояснення в особистому кабінеті на офіційному веб - сайті НАЗК, що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, всі обставини вказують на відсутність у ОСОБА_1 умислу щодо несвоєчасного подання декларації.

Статтею 62 Конституцією України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

З урахуванням наведеного, суд вважає недоведеним, що в діях ОСОБА_1 наявна суб`єктивна сторона (вина у формі умислу) адміністративного правопорушення та негативні наслідки таких дій, а отже, в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до правил п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 284 КУпАП, у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи за наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

З огляду на наведене провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 172-6, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови або у разі її перегляду Київським апеляційним судом з дня винесення постанови Київським апеляційним судом.

Суддя Н.В. Аббасова