Справа № 357/6980/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2021 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дубановська І. Д.

за участю прокурора Шлапацького О.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши в м. Біла Церква протокол про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) № 20/2021 від 19 червня 2021 року, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Горшків, Тетіївський район, Київська область, громадянки України, РНКОПП: НОМЕР_1 , з вищою освітою, незаміжньої, працюючої тренером в фітнес-клубі «Атлант», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

У С Т А Н О В И В:

згідно із протоколом, ОСОБА_1 в порушення вимог абзацу 1 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» № 2493-ІІІ від 07 червня 2001 року, а також рішень НАЗК від 10 червня 2016 року № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 958/29088 та від 10 червня 2016 року № 3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 959/29089, після припинення виконання функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно, без поважних причин, 01 червня 2020 року подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, після звільнення за 2019 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої з виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

ОСОБА_1 обставин установлених в протоколі не оспорювала та визнала, що вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, просила суворо не карати.

Згідно із ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до примітки до ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, суб`єктами декларування у цій статті є особи, які зазначені у пункті 1, підпунктах "а" та "в" пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», які відповідно до частин першої, другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до пп. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14 жовтня 2014 року, суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є поліцейські.

Згідно із ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14 жовтня 2014 року, особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до пп. 2-1 п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14 жовтня 2014 року, встановлювалось, що декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які відповідно до статті 45 цього Закону подаються за минулий рік до 1 квітня, у 2020 році суб`єкти декларування подають до 1 червня.

Згідно із абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14 жовтня 2014 року, особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Отже, поліцейські, які припинили діяльність пов`язану з виконанням функцій місцевого самоврядування, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, шляхом заповнення її на офіційному веб-сайті Національного агентства, за загальним правилом до першого квітня, а у 2020 році до першого червня.

В разі, якщо цей обов`язок виконаний несвоєчасно, без поважних причин, настає адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Суддя вважає, що під поважними причинами належить розуміти такі, що об`єктивно перешкоджають виконанню обов`язку і не залежать від волі особи (тяжка хвороба, воєнні дії на території проживання, участь в бойових діях, стихійне лихо тощо).

Суддею установлено, що згідно із витягом з Наказу від 22 квітня 2019 року № 298 о/с, ОСОБА_1 прийнято на службу поліцейським взводу № 1 роти № 2 батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква.

Відповідно до витягу з Наказу від 21 травня 2019 року № 344 о/с, ОСОБА_1 звільнено із служби в поліції.

Отже, суддя вважає, що ОСОБА_1 є суб`єктом декларування, згідно із пп. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14 жовтня 2014 року і зобов`язана була відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14 жовтня 2014 року, у урахуванням пп. 2-1 п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14 жовтня 2014 року, до 01 червня 2020 року подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування 24 травня 2019 року, ОСОБА_1 була ознайомлена з вимогами п. 2 ст. 45 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» № 2493-ІІІ від 07 червня 2001 року.

Про це також свідчить її підписи у рекомендаціях (а.с. 31-32).

Відповідно до витягу із сайту: public.nazk.gov.ua, декларація (після звільнення) подана ОСОБА_1 01 червня 2020 року о 09:53.

Тобто, суддя вважає, що декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік подана ОСОБА_1 , з пропуском строку установленого пп. 2-1 п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14 жовтня 2014 року.

Будь-яких поважних причин невчасного її подання ОСОБА_1 не наведено, а суддею не установлено.

За викладених обставин, суддя вважає доведеним, що в діях ОСОБА_1 є подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно із ч. 1 ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Отже, зважаючи на характер вчиненого правопорушення незначне прострочення строку, передбаченого пп. 2-1 п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14 жовтня 2014 року, а саме один день, визнання вини, майновий стан ОСОБА_1 , відсутність обставин, які пом`якшують і обтяжують адміністративне стягнення та те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягалась, суддя вважає, що досягнення мети адміністративного стягнення, визначеного у ст. 23 КУпАП, а саме виховання ОСОБА_1 , в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нею та іншими особами нових правопорушень, можливе шляхом призначення мінімального адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із п. 5 Перехідних положень ПК України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень.

Таким чином, розмір штрафу, який має сплатити ОСОБА_1 становить 50 х 17 = 850 гривень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір справляється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» № 1082-ІХ від 15 грудня 2020 року, прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2 270 грн.

Отже, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 2 270 х 0,2 = 454 грн.

Керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.

Відповідно до ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно із ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області І. Д. Дубановська