ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/819/135/21 Доповідач: Чорна Т.Г.
Категорія: ст.44-3 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2021 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Херсонського апеляційного суду Чорна Т.Г., за участі адвоката Дубкова Івана Степановича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє захисник Дубков Іван Степанович, на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 05 лютого 2021 року, якою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 05 лютого 2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 44-3 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 454 гривень.

З постанови суду вбачається, що 08 листопада 2020 року близько 09 години 00 год. в м. Херсоні по проспекту Ушакова, водій ОСОБА_1 , керуючи маршрутним транспортним засобом д/н НОМЕР_1 , здійснював регулярне перевезення пасажирів у кількості 26 осіб на міському автобусному маршруті №5, тобто в кількості більшій ніж кількість місць для сидіння (20 місць для сидіння), що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, чим порушив п. 2 п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 року, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Дубков Іван Степанович, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив вказану постанову скасувати, провадження у справі закрити, у зв?язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні адвокат Дубков Іван Степанович, який діє від імені ОСОБА_1 , підтримав доводи апеляційної скарги, просив їх задовольнити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника Дубкова Івана Степановича, дослідивши доводи апеляційної скарги, яку останній підтримав, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", інших актів законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція даної статті носить бланкетний характер оскільки відсилає до закону та інших актів законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, що регулюють та встановлюють певні санітарно-гігієнічні, санітарно-протиепідемічні правила і норми, тому в протоколі про адміністративне правопорушення має зазначатися відповідна норма спеціального закону, законодавчого акту, який регламентує діяльність у вказаних правовідносинах.

Відповідно до положень п. 1 Постанови КМУ N 641 від 22.07.2020 з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), установлений на території України карантин, продовжено на всій території України дію карантину з 1 серпня до19 грудня2020 року.

Відповідно до підпункту 2 п.11 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено «зелений» рівень епідемічної небезпеки, забороняється здійснення регулярних та нерегулярнихперевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньо обласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок пасажирами під час перевезення, у тому числі виготовлених самостійно.

Статтею 1 ЗУ "Про захист населення від інфекційних хвороб" визначено, що карантин, це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Нормами п. 4 постанови головного державного санітарного лікаря України МОЗ України N 23 від 21.05.2020 передбачено, що з метою запобігання ускладнення епідеміологічної ситуації внаслідок поширення короновірусної хвороби (COVID-19), перевезення пасажирів здійснюється в межах кількості місць для сидіння, передбачених технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на транспортний засіб.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 065751 від 08.11.2020 року ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за перевезення пасажирів в період карантину та запровадження посиленних протиепідемілогічних заходів в більшій кількості ніж місць для сидіння, передбачених технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на транспортний засіб. Тобто, перевозив 26 пасажирів при визначенні технічною характеристикою транспортного засобу 20 місць для сидіння.

В поясненнях від 08.11.2020 року ОСОБА_1 підтвердив факт перевезення пасажирів у більшій кількості ніж передбачено технічною документацією транспортного засобу.

Факт порушення правил щодо карантину людей підтверджується відеозаписом з нагрудного реєстратора поліції з якого вбачається, що кількість пасажирів в маршрутному транспортному засобі перевищує кількість місць для сидіння.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не є суб?єктом правопорушення не ґрунтуються на законі, оскільки відповідно до п.2 п.11 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гостроїреспіраторної хворобиCOVID-19,спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» саме водій повинен регулювати кількість пасажирів, які потрапляють в салон маршрутного таксі при здійсненні перевезень, а перевізник, тобто посадові особи підприємства перевізника, несуть відповідальність лише за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок пасажирами під час перевезення, у тому числі виготовлених самостійно.

Доводи апеляційної скарги про те, водій не зобов`язаний стежити за кількістю пасажирів в салоні, і це є виключно обов`язком суб`єкта, який організовує послуги з перевезення пасажирів, є неприйнятними, оскільки Постановою Кабінету МіністрівУкраїни від 22.07.2020 №641 передбачено певні заборони саме за перевезення пасажирів, тобто особи, яка безпосередньо здійснює вказані дії, в даному випадку зазначеною особою є водій транспортного засобу ОСОБА_1 ..

Доводи щодо відсутності в протоколі вказівки на певний рівень епідемічної небезпеки не є підставою вважати протокол таким, який складений з порушеннями, оскільки загальним рівнем безпеки є «зелений» в якому передбачене обмеження щодо відповідного здійснення перевезень пасажирів автомобільним транспортом.

Доводи щодо не зазначення виду транспортного засобу та перевезень суд апеляційної інстанції вважає несуттєвими, оскільки маршрут №5 у м. Херсоні є загальновідомим, а вид транспортного засобу зафіксований на відеоматеріалах.

Доводи про відсутність документів про технічні характеристики транспортних засобів також не є підставою для закриття справи, оскільки ОСОБА_1 було повідомлено про те, що він перевозив на 6 осіб більше ніж місць для сидіння, що у останнього жодних зауважень чи заперечень не виникло.

При цьому, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги, що відеозапис є неналежними доказом, так як відповідно до ч.1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім того, апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складений з дотриманням ст. ст. 254-256 КУпАП, в ньому зазначена суть правопорушення та розкрито об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а саме, що ОСОБА_1 в порушення правил карантину, перевозив пасажирів з перевищенням встановленої кількості пасажирів.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що рапорт працівника поліції не є доказом винуватості ОСОБА_1 , що узгоджується з судовою практикою КАС ВС, зокрема по справі № 489/4827/16а, суд апеляційної інстанції зазначає, що винуватість ОСОБА_1 встановлена сукупністю інших доказів у справі і рапорт поліцейського не є в даній справі основним доказом.

Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського слід вважати недопустимим доказом через те, що він містить переривання, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки переривання відеозапису складає незначний проміжок часу, при цьому на відеофайлах в повній мірі зафіксовані всі процесуальні дії, які мали вчинити працівники поліції в даному випадку.

Таким чином, не дотримавшись передбачених заборон щодо перевезення пасажирів, ОСОБА_1 порушив встановлені п.п.2 п.11 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» правила щодо карантину людей, тобто в його діях наявний склад адміністративного правопорушення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, при обставинах викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку.

Інші доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і мотивованим, відтак підстав для його скасування немає, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову районного суду - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє захисник Дубков Іван Степанович, залишити без задоволення, а постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 05 лютого 2021 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського

апеляційного суду Т.Г. Чорна