Справа № 278/3387/18
Провадження №3-в/278/2/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 березня 2021 року, суддя Житомирського районного суду Житомирської Зубчук І.В. розглянувши подання начальника Житомирського РВ філії ДУ "Центр пробації" у Житомирській області Бабич Л.В. щодо вирішення питання про давність виконання постанови Житомирського районного суду Житомирської області від 14 листопада 2018 року відносно ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

Начальник Житомирського РВ філії ДУ "Центр пробації" у Житомирській області Бабич Л.В. звернулася до суду з поданням щодо вирішення питання про давність виконання постанови Житомирського районного суду Житомирської області від 14 листопада 2018 року відносно ОСОБА_1 .

В поданні зазначено, що 14 листопада 2018 року постановою Житомирського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.183-1 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт. Матеріали стосовно порушника ОСОБА_1 надійшли на виконання до Житомирського РВ філії ДУ "Центр пробації" у Житомирській області 04 лютого 2019 року, який був викликаний до Житомирського РВ філії ДУ "Центр пробації" у Житомирській області для постановки на облік на 25 лютого 2019 року.

25 лютого 2019 року, при постановці на облік в Житомирському РВ філії ДУ "Центр пробації" у Житомирській області, порушнику ОСОБА_1 були роз`яснені порядок та умови відбуття призначеного стягнення у виді суспільно корисних робіт, а також він був попереджений про ухилення від відбування стягнення відповідно до ст.183-2 КУпАП та за злісне ухилення за ст.389-2 КК України та видано направлення на відбуття стягнення у виді суспільно корисних робіт.

Перебуваючи на обліку у Житомирському РВ філії ДУ "Центр пробації" у Житомирській області постанова суду не виконана, в зв`язку з тим, що орган місцевого самоврядування не може взяти ОСОБА_1 на роботу, оскільки в бюджеті не передбачено коштів на виконання суспільно-корисних робіт. Зазначає, що неодноразово до органу місцевого самоврядування були звернуті подання (заяви) щодо вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови, однак у їх задоволенні було відмовлено. Просить вирішити питання про звільнення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт у зв`язку з закінченням строків давності виконання судового рішення.

Представник Житомирського РВ філії ДУ "Центр пробації" у Житомирській області в судовому засіданні подання підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у ньому.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового засідання повідомлений належним чином, заяв та клопотань до суду не подавав.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами, що визначено ст.298 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Житомирського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.183-1 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт.

Вказана постанова набрала законної сили та прийнята Житомирським РВ філії ДУ "Центр пробації" у Житомирській області до виконання.

Станишівська сільська рада Житомирського району не має коштів на виконання суспільно корисних робіт ОСОБА_1 .

Згідно ч.1 ст.303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Відповідно до ст.304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст.9 Конституції України,ст.19Закону України «Про міжнародні договори України» та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Положення КУпАП не містить поняття строки давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення, тобто законодавцем залишено поза сферою свого регулювання питання щодо строків виконання таких постанов, створивши при цьому ситуацію безстрокового виконання такого рішення суду.

Натомість, дані строки, передбачені в КК України, а саме, ст.80 регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд вважає за можливе до виниклих правовідносин застосувати аналогію закону, а саме норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Згідно ч.1 цієї статті особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) 2 роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; 2) 3 роки у разі засудження до покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі за злочин невеликої тяжкості; 3) 5 років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за злочин середньої тяжкості, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше 5 років за тяжкий злочин; 4) 10 років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше 10 років за особливо тяжкий злочин; 5) 15 років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше 10 років за особливо тяжкий злочин.

Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання, і відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину (ч. 3, ч.4 ст.80 КК України).

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідно до принципу верховенства права давність виконання постанови судді про накладення стягнення у виді суспільно корисних робіт згідно норм КУпАП не може тривати довше, ніж давність виконання обвинувального вироку суду у кримінальному праві, у якому особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано - 2 роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Отже, строк давності виконання постанови судді про накладення стягнення у виді суспільно корисних робіт не повинен перевищувати двох років.

Як встановлено судом, постанова суду про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 не виконана.

Виходячи із викладеного та неможливості виконання постанови про накладення адміністративного стягнення відповідно до ст.303 КУпАП, ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись п.п.13.13., 13.14. Порядку виконання адміністративного стягнення у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 19.03.2013 року №474/5, ст. ст.23, 298, 304, 305 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Подання начальника Житомирського РВ філії ДУ "Центр пробації" у Житомирській області Бабич Л.В. щодо вирішення питання про давність виконання постанови Житомирського районного суду Житомирської області від 14 листопада 2018 року відносно ОСОБА_1 - задовольнити.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , звільнити від відбування адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт за ч.1 ст.183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення призначеного постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 14 листопада 2018 року у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: І.В.Зубчук