Провадження № 3/734/378/21 Справа № 734/644/21
ПОСТАНОВА

іменем України

17 березня 2021 року смт. Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Бузунко О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт Козелець справу, що надійшла від прокурора військової прокуратури Деснянського гарнізону капітана юстиції Арутюняна М., про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженець Олександрійського району Кіровоградської області, місце роботи (служби): військова частина НОМЕР_2 , посада, військове звання: інструктор 1 навчального взводу 3 навчальної роти навчальної батареї, сержант, громадянина України, із середньою загальною освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 2 ст. 172-14 КУпАП,

в с т а н о в и в:
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 02 грудня 2019 року № 244 військовослужбовця строкової військової служби солдата ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення, призначено на посаду курсанта 3 навчального курсу школи (загальновійськової підготовки).

В подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 26 березня 2020 року № 78 військовослужбовця військової служби за контрактом солдата ОСОБА_1 призначено на посаду інструктора 1 навчального взводу 3 навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_2 .

На час проходження військової служби у лавах Збройних Сил України на сержанта ОСОБА_1 розповсюджується дія військових Статутів Збройних Сил України, які визначають загальні права та обов`язки військовослужбовців і їх взаємовідносини.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У такий спосіб, з моменту видання первинного Указу Президента України № 303 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває і до теперішнього часу.

Відповідно до ст. 4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (зі змінами), повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язує сержанта ОСОБА_1 виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтями 1-3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV (зі змінами), визначають, що військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку та досягається, окрім іншого, шляхом свідомого ставлення військовослужбовця до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі, особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України кожного військовослужбовця зобов`язано додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Згідно з ст. 29 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.

Статтею 31 Статуту установлено, що начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Відповідно до ст.ст. 32, 124 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, за своїм військовим званням сержант ОСОБА_1 є начальником для солдатів для військовослужбовців сержантського (старшинського) складу навчального взводу та особового складу, в якому останні проходять навчання.

Відповідно до ст. 124-1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та функціональних обов`язків інструктора 1 навчального взводу 3 навчальної роти навчального батальйону, сержант ОСОБА_1 в мирний і воєнний час відповідає за якість проведення занять та ефективність навчання особового складу інструкторами навчального взводу, навчання і виховання військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу, їх військову дисципліну, охайний зовнішній вигляд, фізичну підготовку, правильне зберігання і експлуатацію озброєння, техніки та іншого майна взводу, внутрішній порядок у підрозділі, правильне несення служби військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу в добовому наряді.

Відповідно до абзацу 13 ст. 124-2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України інструктор 1 навчального взводу 3 навчальної роти навчального батальйону, сержант ОСОБА_1 повинен піклуватися про підлеглих, ставитися до них із повагою, не принижувати їх честі та гідності, знати і вникати в потреби військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу, порушувати перед командиром навчального взводу та сержантом-інструктором навчальної роти питання про задоволення цих потреб.

Сержант ОСОБА_1 відповідно до ст. 34 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та займаної посади є начальником для військовослужбовців сержантського (старшинського) складу навчального взводу та особового складу, який проходить навчання.

Згідно примітки до ст. 172-13 КУпАП, під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Відповідно до вимог вказаних вище нормативних актів, інструктор 1 навчального взводу 3 навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_2 , сержант ОСОБА_1 , будучи за посадою начальником для військовослужбовців сержантського (старшинського) складу взводу та особового складу, який проходить службу у підрозділі, в розумінні примітки до ст. 172-13 КУпАП являється військовою посадовою особою.

Водночас зібраними матеріалами, які вказують на вчинення адміністративного правопорушення, встановлено, що сержант ОСОБА_1 перевищуючи свої службові повноваження, у період з жовтня 2020 року по лютий 2021 року періодично, а в останній раз 10 лютого 2021 року близько 20 години 00 хвилин, перебуваючи в приміщенні казарми № 7 військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), застосовував нестатутні методи впливу до підпорядкованого йому рядового складу, а саме до: солдата ОСОБА_2 , солдата ОСОБА_3 , принижуючи їх честь та гідність, здійснюючи моральний тиск, що виявлялось в нанесені ляпасів вищевказаним солдатам, які є його підлеглими, а також в виражені нецензурної лексики та висміюванні вище вказаних солдат, які є його підлеглими.

Сержант ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, в порушення вимог ст.ст. 4, 11, 16, 29, 32, 124 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-14 КУпАП, а саме: перевищення військовою службовою особою службових повноважень, вчинене в умовах особливого періоду.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КУпАП адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

В діях сержанта ОСОБА_1 відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 426-1 КК України, так як його дії не заподіяли істотної шкоди, а також в його діях відсутні таки ознаки насильства, як незаконне позбавлення волі, нанесення ударів, вчинення дій, характерних для катування, заподіяння побоїв.

В діях сержанта ОСОБА_1 відсутня така ознака кримінального правопорушення як суспільна небезпечність кримінально-протиправного діяння тому, що його дії не створили загрозу заподіяння істотної шкоди правам та свободам людини і громадянина, власності, громадському порядку та громадської безпеці, довкіллю, конституційному устрою України, миру та безпеки людства, іншим охоронюваним законом про кримінальну відповідальність суспільним відносинам.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначених вище дій в повному обсязі зібраними по справі доказами у їх сукупності, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172-14 КУпАП № 7 від 26 лютого 2021 року /в якому викладені обставини вчинення адміністративного правопорушення/;

- службовим розслідуванням;

- поясненнями свідків;

- іншими матеріалами справи.

Згідно з вимогами ст. 15 КУпАП військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Відповідно до статті 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил, затвердженого Законом України 24 березня 1999 року, військовослужбовці залежно від характеру вчиненного правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно - правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Стаття 27 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зазначає, що військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення злочину військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Згідно з вимогами статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України 24 березня 1999 року, за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 172-14 КУпАП адміністративним правопорушенням є перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав чи повноважень.

Згідно до ч. 2 ст. 172-14 КУпАП адміністративним правопорушенням є діяння, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення, суд враховує дані про особу ОСОБА_1 , його ставлення до вчиненого, що він проходить військову службу, під час якої вчинив дане правопорушення, та вважає можливим застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Керуючись ст. 33, ч. 2 ст. 172-14 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , визнати винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП, та призначити адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 2 465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень 00 коп. на користь держави.

Згідно з ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби і у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя Козелецького районного суду
Чернігівської області О.А. Бузунко