ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Потоцький В.П., при секретарі Чобані А.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та діючого в його інтересах захисника адвоката Прядка А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Прядка А.І. на постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 лютого 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 лютого 2021 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн.00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40грн.

Згідно з постановою районного суду, ОСОБА_1 визнаний судом винуватим за те, що він 20.11.2020р. о 22 год. 05 хв. в м. Кіцмань по вул. Незалежності керував транспортним засобом ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому порядку проводився в Кіцманській ЦРЛ. Водієм порушено вимоги п.2.9а ПДР.

На вказану постанову адвокат Прядко А.І., діючий в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову районного суду та провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити.

Посилається на те, що працівниками поліції порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим такий є недійсний, а протокол про адміністративне правопорушення, на думку апелянта, є неналежним доказом.

ЄУНСС: 718/2901/20

Провадження: №33/822/125/21 Головуючий у І інстанції: Нерушка Т.І.

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Потоцький В.П.

Зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а також те, що він відмовився від проходження такого огляду.

Вказує і на те, що ОСОБА_1 не було відсторонено, як того вимагає ст.266 КУпАП, від керування транспортним засобом, що викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів.

Крім усього вказаного вище зазначає, що пояснення свідків не узгоджуються із протоколом про адміністративне правопорушення.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Прядка А.І., які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити в повному обсязі, перевіривши їхні доводи та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить такого висновку.

Згідно зі ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог районний суд, розглядаючи дану справу, у повній мірі не дотримався.

Відповідно до п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції … , так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку.

Суб`єктом адміністративного правопорушення за дії, що поставлені у вину ОСОБА_1 , може бути лише особа, яка керує транспортним засобом (водій).

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18№379786 від 20.11.2020р. (а.с.1), ОСОБА_1 20.11.2020 р. о 22 год. 05 хв. в м. Кіцмань по вул. Незалежності керував т.з. ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. (а.с.1).

Однак, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою вину не визнав у вчиненні цього правопорушення та пояснив, що 20.11.20р. близько 22 години не керував транспортним засобом, а на вулиці чекав на свою дружину поряд із припаркованим автомобілем, яка пішла до магазину. В цей час під`їхали працівники поліції, які запитали, кому належить транспортний засіб, на що він повідомив, що йому. Після чого останні запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння в медичній установі. Він повідомляв працівникам поліції, що транспортним засобом керувала його дружина - ОСОБА_2 , яка підтвердила це працівникам поліції, однак такі пояснення не були взяті до уваги працівниками поліції. Зазначив, що ніяких свідків на місці події не було, а також те, що працівники поліції не відсторонили його від керування транспортним засобом і не надали йому та тимчасовий дозвіл на керування автомобілем.

Такі пояснення ОСОБА_1 не спростовані жодним доказом, наявним в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

Так, письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не містять даних, що вказані особи були свідками керування ОСОБА_1 транспортним засобом о 22 год. 05 хв. 20.11.2020р., а лише свідчать про те, що 20.11.2020р. близько 22 год. 15 хв. в їх присутності ОСОБА_1 пройшов тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», при цьому такі їх пояснення відрізняються від суті правопорушення, викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення відповідно до якого, огляд на стан сп`яніння проводився в Кіцманській ЦРЛ.

Також, із пояснень вказаних свідків вбачається, що 20.11.2020 р. близько 22 год. 15 хв. в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від підпису у протоколі, що не відповідає хронології подій, оскільки висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №336 від 20.11.2020р. було надано лікарем-наркологом о 22 год. 30 хв., після чого о 22 год. 45 хв. працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд позбавлений можливості викликати свідків до суду для з`ясування фактичних обставин справи та для усунення вказаних вище розбіжностей, а також перевірити доводи ОСОБА_1 щодо того, що вказаних свідків не було на місці поліції, оскільки, всупереч вимогам ст.256 КУпАП, адреси свідків як у протоколі про адміністративне правопорушення так і в їх письмових поясненнях вказані неповно. Зокрема, зазначено адресою свідка ОСОБА_4 : АДРЕСА_2 , тобто без зазначення номеру будинку, квартири, тощо, при цьому адресою свідка ОСОБА_3 вказано лише м. Кіцмань. Номерів телефону зазначених свідків, матеріали справи не містять.

Відеозапис, наявний в матеріалах справи на арк. 8, є коротким фрагментом, та відображає лише момент тестування ОСОБА_1 в медичній установі, та не містить даних, які би підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також зупинку його працівниками поліції під час керування. Крім того, відеозапис не містить даних про те, що свідки, які зазначені у протоколі, були присутні на місці події.

Із наявного направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.11.2020р. (а.с.3) вбачається, що у ньому не зазначено за допомогою якого спеціального технічного засобу проводився огляд, а також не зазначено результати такого огляду. Крім того, дані, які в ньому зазначені, не засвідчені підписом працівника поліції, що ставить під сумнів їх відповідність.

Крім того, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем марки ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , та надання можливості керування цим транспортним засобом іншій особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, як того вимагає ч.7 ст. 266 КУпАП, що в даному випадку прямо суперечить вимогам закону та ставить під сумнів законність складеного протоколу та викладених у ньому обставин.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, матеріали справи не містять.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

За вказаних обставин, письмові докази не можна визнати належними у даній справі, оскільки не доводять «поза розумним сумнівом» винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд враховує, що згідно з ч.2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП, однак достатніх доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 суду не було надано.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою, поки її вину не буде доведено у законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин апеляційну скаргу слід задовольнити, постанову судді щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження на підставі п.1 ст.247 КпАП України за відсутністю події і складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.ст.247, 294 КУпАП, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Прядка А.І., діючого в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 лютого 2021 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити, на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду /підпис/ В.П. Потоцький