ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1178/21 Справа № 178/449/21 Суддя у 1-й інстанції - Тимченко С. О. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2021 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2021 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень в дохід держави. Цією постановою стягнено зі ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн. в дохід держави.

Згідно з оскаржуваної постанови 11.03.2021 о 09.15 год. в м. Павлоград, по вул. Ст.Фронту, 43, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Богдан А09202» н.з. НОМЕР_1 , який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів за міським маршрутом №8 та перевозив пасажирів у кількості 34 пасажирів, що більше, ніж кількість місць для сидіння, що передбачено технічною характеристикою транспортного засобу, визначене в реєстраційних документах на такий транспортний засіб, а саме 22 пасажири, чим порушив вимогу п.п. 8 п. 3 постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та провадження у справі щодо нього закрити.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 обґрунтовує незаконністю судового рішення, яке винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт стверджує, що жодної норми закону ним порушено не було, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки з наданих працівниками поліції, фотознімків не видно, що було сфотографовано саме транспортний засіб під його керуванням, відсутній номерний знак, та не вбачається яка кількість пасажирів була в ньому, та що їх кількість перевищувала допустиму. До того ж, не зрозуміло як було зроблено фотознімки та матеріали справи не містять дані щодо технічного засобу на який їх було зроблено, тому окрім протоколу та рапорту немає ніяких доказів, які б підтверджували вчинення ним цього правопорушення. Окрім того, апелянт звертає увагу на порушення його права на захист судом, через розгляд справи за його відсутності та захисника, не дивлячись на клопотання про відкладення справи. З огляду на ці обставини, постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Суд, вислушавши захисника Кобринчук О.М., яка апеляційну скаргу підтримала, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість постанови, приходить до таких висновків.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст 44-3 КУпАП, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що вказаних вимог судом першої інстанції дотримано не було, а викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, не ґрунтується на доказах, що містяться в матеріалах справи та її фактичних обставинах.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, суд першої інстанції зазначив, що його вина підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 11.03.2021, рапотром та фотознімками з місця правопорушення.

Разом з цим, як видно з матеріалів справи на вказаних фотознімках не міститься будь-яких ідентифікуючих ознак маршрутного таксі, зокрема на них не відображено державного нормерного знаку транспортного засобу, також, з них не можливо встановити чи дійсно зупиненний транспортний засіб був під керуванням ОСОБА_1 , та чи мали місце зазначені в протоколі порушення, зокрема п.п. 8 п. 2 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 (в редакції, що діяла на момент вчинення правопорушення), а саме перевезення пасажирів в кількості більшій ніж місць для сидіння, й не зрозуміло яким чином працівники поліції встановили кількість осіб, які знаходилися в маршрутному таксі.

Отже враховуючи викладене, а також те, що ані рапорт працівника поліції, ані протокол про адміністративне правопорушення, не можуть бути однозначними доказами винуватості ОСОБА_1 , а будь-яких інших належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, внаслідок порушення вимог п.п. 8 п. 2 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 (в редакції, що діяла на момент вчинення правопорушення) матеріали справи не містять, апеляційний суд не може погодится з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 33, 245, 252 КпАП України, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на те, що працівниками поліції не надано належних та допустимих доказів, які б у свої сукупності були б достатніми для визнання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, він не може нести відповідальність за це правопорушення.

Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова скасуванню, й, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у цій справі - закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2021 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП скасувати, а провадження в цій справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко