Провадження номер 3/741/148/21
Єдиний унікальний номер 741/207/21
ПОСТАНОВА

іменем України

17 березня 2021 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Качан О.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення (протокол серії АПР18 № 366627), передбачене ч. 1 ст. 89 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає та зареєстрована по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , тимчасово не працює,

УСТАНОВИВ:

17 лютого 2021 року до суду надійшов вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення від 14 лютого 2021 року, у якому зазначено, що гр. ОСОБА_1 жорстоко поводилась з твариною, а саме із собакою, кличка «Динара» під час хвороби собаки не відвезла до ветеринара та не надавала ніякої допомоги, в результаті чого собака схудла та перебувала у тяжкому стані, чим вчинила правопорушення передбачене ч.1 статі 89 КУпАП .

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 89 КУпАП, не визнала, пояснила, що факти викладені у протоколі не відповідають дійсності. Також зазначила, що більше півтора року тому власниця собаки ОСОБА_2 у зв`язку з від`їздом за межі України добровільно віддала їй собаку породи стафордширський тер`єр, кличка ОСОБА_3 (надалі за текстом собака). За собакою вона всіляко доглядала, забезпечувала її харчуванням, прогулянками та створила середовище для проживання. Після того, як собака навела цуценят, вона схудла, була слабкою, що є природним явищем. Востаннє ОСОБА_1 бачила собаку 10 лютого п. р., а потім її викрали сусіди. До сьогодні вона любить собаку та бажає, щоб вона скоріше повернулася до її господарства.

ОСОБА_4 як свідок надала суду пояснення, що вона проживає у АДРЕСА_2 . Часто бувала в гостях та є доброю знайомою ОСОБА_1 , у якої близько двох років назад з`явилась собака. Собака жила в будинку разом з господарями, завжди була доглянута, нагодована, вигуляна. Більше двох місяців назад народила 9 цуценят, після чого була викрадена сусідами. Жорстокого поводження вона ніколи не спостерігала.

Свідок ОСОБА_5 надала суду пояснення, що вона проживає в АДРЕСА_3 , та перебуває у нормальних сусідських відносинах з ОСОБА_1 . Собака була на самовигулі, у т.ч. могла сама знаходитись поза межами двору ОСОБА_1 . З осені 2020 року собака кудись зникла, виявилось що вона народила цуценят. Ветеринаром собака не оглядалась, була знесилена. Свідок неодноразово бачила, що собака бігала як до сусідів, так і до родини ОСОБА_6 їсти, а в подальшому за власною волею залишилась проживати в господарстві ОСОБА_6 . Жорстокого поводження ОСОБА_1 із собакою свідок ніколи не бачила. Саме ОСОБА_5 , з огляду на ставлення ОСОБА_1 до собаки, і було викликано поліцію, працівниками поліції було складено протокол у справі про адміністративне правопорушення за даним фактом.

Свідок ОСОБА_7 дала пояснення, що вона проживає в АДРЕСА_4 та є сусідкою через хату ОСОБА_1 . У лютому 2021 року на подвір`я її господарства прибігла собака, яка була занадто худою з вагою близько 15 кг, собака мала плями, крутилася біля них, випрошуючи їсти. Тому чоловік ОСОБА_7 погодував її. У подальшому, після огляду ветеринара, який прописав їй вітаміни, вони залишили собаку в себе та підгодували її до 22 кг. Чи поводилась ОСОБА_1 жорстоко з собакою свідок достовірно не знає.

Допитаний у судовому засіданні як свідок ОСОБА_8 два показання, що він проживає у АДРЕСА_3 та є сусідом ОСОБА_1 04 лютого 2021 року він вперше побачив собаку, яка сама прийшла до їх домоволодіння. Оскільки собака була голодною, його мати її погодувала. ОСОБА_1 не була власником собаки, раніше вона в неї лише проживала, натомість таким власником була особа на ім`я ОСОБА_9 , яка виїхала на проживання за межі України. Жорстокого поводження з собакою з боку ОСОБА_1 свідок на власні очі не бачив. Зі слів ветеринара, який оглядав собаку, її худорлявість була викликана тим, що її не годували. Наразі тварина, за своєю волею, знаходиться у нього.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що проживає в АДРЕСА_3 та знайома з ОСОБА_1 , у якої більше року назад з`явилася собака, залишена власником ОСОБА_2 . ОСОБА_1 не належним чином доглядала за собакою, тварина була слабкою, хворобливою, ночувала у неопалювальному приміщенні. Після того, як собака навела цуценят, вона взагалі схудла, було видно ребра. Свідок пам`ятає, що 04 лютого собака прибігла зі сльозами до них на подвір`я, просила їсти, свідок її нагодована. Після цього випадку ще упродовж тижня собака так само вільно прибігала до них, випрошуючи їжу. Оглянувши пса, ветеринар ОСОБА_11 зробив висновок про ослаблення організму тварини. Собака була залишена у неї у домоволодінні, вона не відходила від них. Свідок не бачила, що б ОСОБА_1 чи хтось із її родини били собаку, однак уважає, що ОСОБА_1 проявляла до неї жорстокість, адже тримала без намордника та на морозі, допустила її сильне схуднення. На сьогодні ОСОБА_10 отримала на собаку міжнародний ветеринарний паспорт.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, всебічно, повно й об`єктивно дослідивши всі обставини справи, керуючись законом і правосвідомістю, суд робить нижченаведений висновок.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За диспозицією частини 1 статті 89 КУпАП об`єктивна сторона цього правопорушення полягає в жорстокому поводженні з тваринами, знущанні над тваринами, завданні побоїв або вчиненні інших насильницьких дій, що завдали тварині фізичного болю, страждань і не спричинили тілесних ушкоджень, каліцтва чи загибелі, залишенні тварин напризволяще, у тому числі порушенні правил утримання тварин.

Отже, диспозиція ч. 1 ст. 89 КУпАП у частині встановлення відповідальності за порушення правил утримання тварин є бланкетною, яка, називаючи частину ознак складу адміністративного правопорушення, відсилає для встановлення змісту ознак учиненого діяння до інших нормативних актів.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення передбачає відповідальність за дії, вчинені з прямим умислом.

Суд не має повноважень вийти за межі протоколу про адміністративне правопорушення та самостійно визначити спосіб вчинення правопорушення, норму законодавства, яку порушено особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, та інші обставини, які підлягають встановленню у справі про адміністративне правопорушення.

Зазначене узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у рішенні у справі Малофєєва проти Росії (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04).

Статтею 18 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» передбачено, що при поводженні з тваринами не допускається: використання оснащень, інвентарю, що травмують тварин; примушування тварин до виконання неприродних для них дій, що призводять до травмувань; нанесення побоїв, травм з метою примушування тварин до виконання будь-яких вимог; використання тварин в умовах надмірних фізіологічних навантажень тощо. При проведенні больових процедур обов`язкове застосування знеболюючих препаратів.

Вказана норма є відсильною, тобто для встановлення ознак поведінки, що відповідає цій нормі, слід звертатися до інших норм права, посилання на які у протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє; як і посилання на саму статтю 18 вказаного Закону.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 366627 від 14 лютого 2021 року, особою, яка склала протокол, вказано, що ОСОБА_1 жорстоко поводилась з твариною, а саме із собакою, кличка «Динара», під час хвороби собаки не відвезла до ветеринара та не надавала ніякої допомоги, в результаті чого собака схудла та перебувала у тяжкому стані.

Однак, час вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 усупереч ч. 1 статті 256 КУпАП, а також те, які конкретно правила утримання тварин, порушила ОСОБА_1 , у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено.

При цьому, суд звертає увагу на те, що огляд собаки, у тому числі за участю спеціаліста-ветеринара, не проведено та не встановлено причин її ймовірного схуднення.

Особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не додано до протоколу жодних доказів, які б вказували на наявність в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 89 КУпАП, зокрема, не встановлено умислу ОСОБА_1 на спричинення фізичного болю тварині.

Окрім того, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних даних, які б указували на наслідки спричиненого ОСОБА_1 жорстокого поводження з твариною та завдання їй страждань, побоїв або інших насильницьких дій чи піддання загрозі її життя та здоров`я, які б підпадали під ознаки зазначеної статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, суд робить висновок, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 89 КУпАП не знайшла свого підтвердження, а матеріали провадження не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б указували на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 89 КУпАП, оскільки не встановлено умислу ОСОБА_1 на спричинення страждань та загрози життю тварини.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 283 та 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 89 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Носівський районний суд Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя А.О. Крупина