Справа № 462/4776/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 липня 2021 року м. Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Мруць І.С., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

за ст. ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 , 23.06.2021 року о 16 год. 25 хв. в м. Львові, вул. Виговського, буд. 32, керуючи автомобілем «Volkswagen Transporter» н.з НОМЕР_2 , проявила неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, здійснюючи рух заднім ходом не переконалась, що це буде безпечно, не створить перешкоди чи небезпеки іншим учасникам руху, здійснила наїзд на припаркований автомобіль «Ford Fiesta» н.з. НОМЕР_3 , в наслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушила вимоги п. 1.5; 2.3 б); 10.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Разом із тим, на адресу суду надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносного однієї і тої ж особи ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, яке мало місце 23.06.2021 року о 16 год. 25 хв. в м. Львові, вул. Виговського, буд. 32, керуючи автомобілем «Volkswagen Transporter» н.з НОМЕР_2 , будучи причетним до ДТП не залишилась на місці та не повідомила про подію підрозділ поліції, чим порушила вимоги п. 2.10. а), д), Правил дорожнього руху, та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 27.07.2021 року розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 КУпАП справа №462/4775/21 та ст. 122-4 КУпАП, справа №462/4776/21 вчинені ОСОБА_1 , об`єднано в одне провадження за номером 462/4776/21 провадження 3/462/2143/21.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП визнала, вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП не визнала.

Пояснила, що в цей день перебувала на парковці по вул. Виговського,32 та керувала автомобілем «Volkswagen Transporter». Вона здійснювала розвозку продуктових наборів для підопічних Львівської обласної організації Товариства Червоного Хреста, головою якого вона є. Вона не зауважила, що зачепила автомобіль потерпілої та не мала наміру втікати з місця ДТП. Як тільки дізналася про подію, сама зателефонувала в правоохоронні органи та повідомила, що вона була водієм транспортного засобу. Просила врахувати, що вона є інвалідом ІІ групи.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засідання повідомила, що, виходячи із характеру пошкоджень, на її думку, ОСОБА_1 могла не відчути моменту контакту автомобілів та не знати про вчинення нею ДТП. Автомобіль ОСОБА_1 рухався повільно, допускає, що ОСОБА_1 не мала наміру втікати та залишати місце ДТП. Претензій до ОСОБА_1 не має.

Вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст.124 КУпАП, ОСОБА_1 підтверджується:

-протоколами про адміністративне правопорушення серія ААБ №267320 від 29.06.2021 р., серія ААБ №273381 від 29.06.2021р.;

-схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, в якій зафіксована дорожня обстановка і місце розташування транспортного засобу;

-рапортом старшого інспектора УПП у Львівській області ДПП Сороки Т.;

-письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ;

-поясненнями учасників справи у судових засіданнях.

Враховуючи наведене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 124 КУпАП.

З врахуванням даних про особу правопорушника у сукупності із обставинами справи та ступеня тяжкості вчиненого нею правопорушення, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст.23 КУпАП, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.

Водночас, суд зауважує наступне.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно диспозиції ст. 122-4 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до Правил дорожнього руху, дорожньо-транспортна пригода- це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху України, залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - це дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Суб`єктивна сторона правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або евентуального (непрямого) умислу.

Згідно показів особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та потерпілої, які логічно пов`язані та узгоджуються між собою, суд вважає, що ОСОБА_1 , враховуючи характер пошкоджень автомобілів (скол ЛФП на передньому правому крилі та передньому бампері), об`єктивно могла не відчути моменту контакту автомобілів та не знати про ДТП.

При цьому, суд враховує поведінку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Згідно рапорту старшого інспектора роти 2 батальйону 3 УПП у Львівській області, в день вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення 23.06.2021 року, остання сама зателефонувала працівникам правоохоронних органів, пояснила, що вона була водієм авто та просила працівників ВРОМ зв`язатися з нею, а відтак не мала наміру уникати відповідальності за вчинене.

Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п.50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25).

Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23- рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За наведених обставин, суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, у зв`язку з чим справа в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи зміст ч.2 ст.40-1 КУпАП, на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», ОСОБА_1 звільняється від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 40-1, 247, 251, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Провадження у справі в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.122-4 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

У випадку несплати штрафу у п`ятнадцятиденний термін, відповідно до вимог ст. ст. 307, 308 КУпАП, з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом 10 днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: І.С. Мруць