Справа № 456/44/21
Провадження № 3/456/561/2021
ПОСТАНОВА

іменем України

18 березня 2021 року Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Бучківська В. Л. , з участю адвоката Кобилинець Т.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 20.12.2020 о 17:15 в с. Баня Лисовицька Стрийського району Львівської області, на автомобільній дорозі Стрий - Івано-Франківськ, керував автомобілем «MERCEDES-BENZ E 250», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер», в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , результат тесту 0,38%, чим порушив п. 2.9 А Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні не визнав та вказав, що не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Зазначив, що дійсно був зупинений працівниками поліції 20.12.2020, через порушення ПДР, які запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер, на що він погодився. Однак поліцейський відкрив засіб лише з п`ятої спроби, протерши перед цим руки дезинфікуючим засобом. Він попросив поліцейського показати сертифікат на прилад, однак той йому відмовив. Після отримання результату, він з таким не погодився, однак поліцейський йому проїхати в медичний заклад не запропонував. Вказав, що свідків на місці події не було, а протокол складено з порушенням вимог КУпАП та Інструкції. Просить закрити відносно нього провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В судовому засіданні адвокат Кобилинець Т.В., яка здійснює захист інтересів ОСОБА_1 , клопотання, подане 18.03.2021 підтримала та просить закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В клопотанні вказує, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння ні на місці зупинки транспортого засобу, ні у медичному закладі, однак його туди у відповідності до закону ніхто не направляв. Також вказала, що із відеозапису нагрудної камери (відеореєстратора) працівників поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення вбачається, що він є не безперервним та постійно переривається, а відтак, його не можна вважати належним та допустимим доказом. Також зазначила, що в рамках дотримання працівниками поліції протиепідемічних заходів на період карантину, у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), є обов`язковим використання дезинфікуючих засобів для рук, де вміст спирту становить не менше 70% . Аналізуючи відеозапис в частині підготовки приладу Драгер для проходження огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, працівник поліції руками, на яких міститься спиртовий розчин, намагається вкласти трубку, що вже ставить під сумнів результат, який показав прилад, що є порушенням п.3.4.ч.3 Інструкції по експлуатації Алкотестера 6820. Також вказала, що у працівників поліції, як і у водія були включені мобільні телефони, які були близько біла приладку Драгер, що також є порушенням експлуатації даного приладу згідно п 3.4. ч.3. вказаної Інструкції. Також зазначила, що працівник поліції не провів контрольну перевірку приладу (тобто 0 результат), до того як дати продути водієві. Вказала, що наявного в матеріалах справи результату тесту зазначено температуру +4.0 С , що суперечить офіційним даним на сайтах прогнозу погоди, де не було зафіксовано температуру вище +2.0 С. Також звернула увагу на той факт, що працівниками не було відсторонено водія від кермування, не проведено тимчасове затримання транспортного засобу, його блокування або доставлення для зберігання на спеціальний майданчик, чи стоянку, що свідчить про те, що у поліцейських відсутні були підстави вважати, що водієм вчинено порушення. Зазначила, що свідки на місці події були відсутні, а відтак, їх показання в матеріалах справи викликають сумніви; в матеріалах справи відсутнє направлення водія на огляд до медичного закладу; водію відмовили у наданні сертифікату; в матеріалах справи відсутні відомості щодо номеру технічного запису. Вважає, що ці та інші порушення слугують підставою для закриття провадження в справі.

Свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , будучи повідомленими про час і місце розгляду справи, за клопотанням сторони захисту, в судове засідання не з`явилися.

Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, підстав для скерування справи для додаткового оформлення суддя не вбачає, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, суд вважає, що слід вирішити справу в межах тих доказів, які містяться у матеріалах справи та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, та здобуті під час розгляду справи, оскільки строк притягнення особи до відповідальності закінчується, а справа скерована до суду 12.02.2021, через повернення протоколу іншим складом суду на дооформлення.

Так, постановою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Гули Л.В. від 15.01.2021, протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 085940 від 20.12.2020 відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП було повернуто Стрийському ВП ГУ НП у Львівській області для належного оформлення /а.с.13/.

Дослідивши матеріали справи приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 а Правил дорожнього руху передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 20.12.2020 о 17:15 в с. Баня Лисовицька Стрийського району Львівської області, на автомобільній дорозі Стрий - Івано-Франківськ, керував автомобілем «MERCEDES-BENZ E 250», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер», в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , результат тесту 0,38%, чим порушив п. 2.9 А Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, вчиненому при вище викладених обставинах повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного рішення, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 085940 від 20.12.2020, з якого вбачається, що ОСОБА_1 20.12.2020 о 17:15 в с. Баня Лисовицька Стрийського району Львівської області, на автомобільній дорозі Стрий - Івано-Франківськ, керував автомобілем «MERCEDES-BENZ E 250», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер», в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , результат тесту 0,38%, чим порушив п. 2.9 А Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП /а.с. 3/;

- роздруківкою з приладу «Драгер», відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пройшов тест в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про що свідчать їхні підписи, результат тесту 0,38% /а.с. 5/;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніле обличчя, нерозбірлива вимова. Результат огляду на стан сп`яніння позитивний, 0,38% /а.с. 6/;

- поясненнями гр. ОСОБА_2 від 20.12.2020, з яких вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер», результат тесту 0,38 % /а.с.7/;

- поясненнями гр. ОСОБА_3 від 20.12.2020, з яких вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер», результат тесту 0,38 % /а.с.8/;

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, оглянутої в судовому засіданні, з якого вбачається, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку пройшов огляд на стан сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу, в присутності двох свідків, результат тесту 0,38 %. Під час огляду вказав «я не погоджуюся», однак на запитання поліцейського «чи їдемо до медичного закладу» вказав «маєте фіксувати, фіксуйте» /а.с. 5/;

- рапортом поліцейського ПП СРПП № 3 Стрийського ВП ГУНП у Львівській області старшого сержанта поліції Якусик Т.М., з якого вбачається, що в ході несення служби о 17: 15 20.12.2020 в с. Баня Лисовицька Стрийського району, ним було виявлено автомобіль марки «MERCEDES E 250», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , який порушив п. 14.6 А ПДР, а саме здійснив обгін іншого автомобіля, який рухався в попутному напрямку на Т-подібному перехресті, в ході чого на нього було винесено постанову за ч.2 ст. 122 КУпАП. Під час спілкування з правопорушником, в нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано продути алкотестер «Драгер» в присутності двох свідків, на що він погодився. Результат тесту 0,38%, в результаті було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та усунуто ОСОБА_1 від керування автомобілем/ а.с.10/;

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 117847 від 20.12.2020, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425, 00 грн. /а.с.11 /.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Суд не бере до уваги пояснення ОСОБА_1 та доводи його адвоката Кобилинець Т.В. про відсутність в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності складу адміністративного правопорушення, зважаючи на наступне.

Статтею 266 КУпАП визначено порядок огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції.

Зокрема, цією статтею визначено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу I цієї Інструкції (наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість), поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З аналізу положень «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, вбачається, що огляд на стан сп`яніння в присутності двох свідків здійснюється лише у разі проведення такого працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу.

В судовому засіданні, на підставі досліджених доказів беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, відповідно продув прилад «Драгер», результат тесту 0,38%. З відеозапису місця події вбачається, що ОСОБА_1 не погодився з результатом, однак бажання проїхати в медичний заклад не виявив, про що свідчить його відповідь на запитання поліцейського «Їдемо в лікарню?» - «Маєте фіксувати, фіксуйте». З наведеного вбачається, що ОСОБА_1 фактично погодився з результатом, та спонукав працівників поліції зафіксувати саме такий результат. Наведене стверджується і тим фактом, що в поясненнях свідків, долучених до справи відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_1 не погоджувався з результатом і виявляв бажання проїхати в медичний заклад, чи наполягав на цьому.

Слід вказати, що в судовому засіданні ОСОБА_1 ствердив, що йому не пропонували проїхати в медичний заклад, однак наведене повністю спростовується відеозаписом, з якого вбачається що на запитання поліцейського «Їдемо в лікарню?» - ОСОБА_4 відповів «Маєте фіксувати, фіксуйте». Окрім цього, слід вказати, що ОСОБА_4 не був позбавлений можливості вказати про факт незгоди з результатом і про бажання проїхати до медичного закладу в протоколі, однак такою можливістю не скористався, натомість відмовився підписувати протокол та надати пояснення, що підтверджується як самим протоколом, так і відеозаписом з місця події.

Оцінюючи твердження сторони захисту про те, що відеозапис з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення є не безперервним та постійно переривається, а відтак, його не можна вважати належним та допустимим доказом, суд вважає за необхідне вказати наступне. .

Згідно з вимогами ст.ст. 31, 40 ЗУ "Про Національну поліцію", Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 р. № 1026 чітко регламентовано, що кожному патрульному поліцейському видається нагрудна відеокамера.

Оглянутий в судовому засіданні відеозапис в нагрудної камери поліцейського суд вважає належним доказом, оскільки на ньому зафіксовано, як ОСОБА_1 погодився пройти на місці зупинки транспортного засобу в с. Баня Лисовицька Стрийського району Львівської області огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», пройшов такий огляд, результат тесту позитивний 0,38 проміле. На запитання поліцейського «Їдемо в лікарню?» - ОСОБА_4 відповів «Маєте фіксувати, фіксуйте», що свідчить про той факт, що останній не виявляв жодного бажання проїхати до медичного закладу. Крім того на відеозаписі чітко простежується і факт відмови ОСОБА_1 від підписання протоколу та надання відповідних пояснень. Суду незрозумілі доводи захисту в цій частині щодо того, які ще обставини події повинні були бути зафіксовані на відеозаписі.

Крім того, суд критично оцінює твердження ОСОБА_1 про те, що в рамках дотримання працівниками поліції протиепідемічних заходів на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) є обов`язковим використання дезинфікуючих засобів для рук, де вміст спирту становить не менше 70% . Аналізуючи відеозапис в частині підготовки приладу Драгер для проходження огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, суд звертає увагу, що поліцейським розпаковано муштук та прикріплено до приладу «Драгер», після чого надано ОСОБА_1 для проходження тесту. В суду відсутні сумніви щодо законності проведення огляду.

Суд надає віри письмовим поясненням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки такі є логічними, обґрунтованими, точними та не суперечать матеріалам справи, а навпаки, підтверджують інші докази, досліджені в судовому засіданні. Так, свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у письмових поясненнях від 20.12.2020 чітко ствердили, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер», результат тесту 0,38 %. У вказаних поясненнях відсутня інформація про те, що ОСОБА_1 не погоджувався з результатом тесту і бажав пройти огляд в медичному закладі, а йому було відмовлено.

Твердження сторони захисту про те, що свідки на місці події були відсутні спростовуються відеозаписом з місця події та письмовими поясненнями свідків, які долучені до протоколу, а також підписами свідків в акті огляду.

Суд звертає увагу, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено обов`язку поліцейського пред`явити на вимогу водія сертифікат відповідності приладу, що спростовує доводи сторони захисту в цій частині. Окрім цього, з долучених до матеріалів справи доказів, не вбачається, що ОСОБА_1 дійсно просив пред`явити йому сертифікат, натомість з відеозапису вбачається, що він без жодних зауважень продув прилад Драгер.

Відсутність у матеріалах справи даних про те, що ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом, не спростовує наявності його вини у вчиненні даного адміністративного правопорушення, оскільки такий факт не є доказом наявності чи відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення. Суд звертає увагу, що жодними нормами чинного законодавства не передбачено обов`язок поліцейського вилучити у особи транспортний засіб, а лише передбачено обов`язок відсторонити від керування. І той факт, що ОСОБА_1 в подальшому керував транспортним засобом свідчить лише про порушення ним заборони, яка не могла не бути висловлена та роз`яснена останньому поліцейським.

В суду відсутні підстави вважати, що прилад, яким проведено огляд ОСОБА_1 перебував в несправному стані, жодними належними доказами наведене не підтверджено.

Викликає сумніви і твердження сторони захисту про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія до медичного закладу, оскільки в судовому засіданні не встановлено той факт, що ОСОБА_1 виявив бажання проїхати до медичного закладу, або відмовлявся від огляду в медичному закладі, а відтак, згідно Інструкції відсутні підстави для складання такого документу.

Сам факт того, що в протоколі міститься графа про дату і час розгляду справи, але в ній тільки зазначено Стрийський міськрайонний суд, та не вказано дату і час, то наведене немає жодного відношення до підтвердження чи спростування винуватості особи, окрім цього суд звертає увагу, що поліцейському ПП СРПП № 3 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ст.. лейтенанту поліції Якусик Т.М. на момент складення протоколу не могло бути відомо про дату та час призначення справи до розгляду, оскільки наведене вирішується в судовому порядку.

Крім того слід зазначити, що пояснення та зауваження від ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до ст.256 КУпАП не додавалися, хоча останній не був позбавлений такої можливості. З відеозапису вбачається, що на пропозицію підписати протокол та надати пояснення, ОСОБА_1 відмовився, і про те, що не погоджується з протоколом, або бажає проїхати в медичний заклад не заявляв, що ставить під сумнів його показання, надані в судовому засіданні.

Суд критично оцінює доводи сторони захисту, про те, що протокол не може бути єдиним доказом винуватості ОСОБА_1 , так як інші докази є неналежні та недопустимі, оскільки в судовому засіданні досліджено всі письмові докази долучені до справи та відеозапис з місця події, і підстави не брати їх до уваги, як і підстави визнавати їх неналежними та недопустимими, в суду відсутні.

За змістом ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282).

У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який грунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд вважає, що під час складення протоколу інспектором повністю дотримано вимоги ст.256 КУпАП, такий протокол складено уповноваженою особою, його форма та зміст повністю відповідають чинному законодавству.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На підставі наведеного, суд не спростовує інші доводи ОСОБА_1 та адвоката Кобилинець Т.В., та вважає, що такі викладені останніми з метою ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки в судовому засіданні беззаперечно встановлена винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання про вид стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яка доведена повністю, а тому вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції статті, за якою кваліфікується правопорушення, у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Крім того, відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно із Законом України «Про судовий збір», розмір судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 454 грн. (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

В судовому засіданні не встановлено, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, згідно зі ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 33, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання адвоката Кобилинець Т.В., яка здійснює захист інтересів ОСОБА_1 про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП відмовити.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого 1 ст. 130 КУпАП, й накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 /десять тисяч двіста/ грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 /чотириста п`ятдесят чотири/ грн.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя В.Л.Бучківська