Справа № 730/456/21 Головуючий у 1 інстанції Ріхтер В. В.
Провадження № 33/4823/354/21
Категорія - ч. 1 ст. 173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2021 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді Демченка О.В.,

захисника - Биковця В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Борзнянського районного суду Чернігівської області від 09 червня 2021 року,

в с т а н о в и в :

Вказаною постановою суду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. В. Загорівка, громадянина України, одруженого, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення і йому призначене адміністративне стягнення у виді 35 годин громадських робіт.

Направлено ОСОБА_1 до Борзнянської міської ради для проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на строк 3 місяці.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 454 грн..

Судом ОСОБА_1 було визнано винуватим в тому, що він 31 травня 2021 року, приблизно о 16.00 годині, за місцем свого проживання вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини - ОСОБА_2 (виражався нецензурною лайкою, висловлював погрози), чим міг завдати шкоди її психічному здоров`ю, тобто щодо особи, на яку поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (надалі - Закон).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та закрити провадження відносно нього за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. На думку апелянта, суд необ`єктивно і упереджено віднісся до розгляду справи, і був на стороні працівників поліції та ОСОБА_2 .. Зазначає, що між ним та дружиною сварка була, але вона виникла не на підставі домашнього насильства, а через те, що ОСОБА_2 викрала у нього грошові кошти у розмірі 4800 грн.. Наголошує на неправдивих показаннях свідка ОСОБА_3 .. Вказує, що підгрунтям для їх сварок є його виселення із будинку, в якому вони проживають. Звертає увагу, що на даний час ОСОБА_2 вигнала його із будинку і він проживає у своїх батьків. Вбачає в діях ОСОБА_2 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності в засідання апеляційного суду не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в передбаченому законом порядку. Захисник, що представляв інтереси особи, не наполягав на участі ОСОБА_1 ..

В засіданні апеляційного суду захисник підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та наголошував на її задоволенні.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів провадження вбачається, що суд при розгляді провадженні вказаних вимог закону дотримався.

Диспозиція ч. 1 статті 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, тощо.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Згідно Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям" від 01 червня 2000 року №1768-ІІІ зі змінами та доповненнями сім`я - це особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

В контексті цієї норми Закону членами сім`ї є особи, які проживають разом і (або) об`єднані законними правами чи обов`язками щодо утримання.

Відповідно до Закону України "Про попередження насильства в сім`ї" насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно ст. 3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 562204 від 01 червня 2021 року (а.с.2), ОСОБА_1 31 травня 2021 року, приблизно о 16.00 годині, за місцем свого проживання вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , в ході якої виражався нецензурними словами та погрозами, чим міг завдати шкоди її психічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно даного протоколу, ОСОБА_1 підписав протокол власноруч та вказав, що пояснення надасть в суді.

Крім того, до матеріалів справи долучено заяву ОСОБА_2 від 31.05.2021 року (а.с. 3), письмові пояснення ОСОБА_2 (а.с.4), рапорт інспектора-чергового відділення поліції №1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області Малого В.М. (а.с. 5).

За змістом пояснень ОСОБА_1 , наданих в судовому засіданні місцевого суду, вбачається, що він не заперечує факту сварки зі своєю дружиною ОСОБА_2 31 травня 2021 року, а саме відбулась сімейна сварка з приводу викрадення останньою його коштів із автомобіля, які він привіз напередодні із заробітків. Вказані кошти були не тільки його, оскільки їх частина належала його друзям, з якими він працював. Підтверджує, що сварка дійсно була, він кричав, однак сварка виникла через дії дружини, бо вона його спровокувала.

З показань потерпілої ОСОБА_2 в судовому засіданні місцевого суду видно, що останнім часом в сім`ї постійно виникають сварки. Вони відбуваються через те, що ї чоловік зловживає алкоголем, після чого він стає неадекватним та агресивним, через що вона боїться за своє здоров`я та у такі дні змушена тікати з хати та ночувати у родичів. Коли ОСОБА_4 перебуває у стані сп`яніння, він постійно на потерпілу кричить, знаходить дрібні причини для сварок, чіпляється до неї. 29.05.2021 року її чоловік приїхав з Києва та будучи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно неї домашнє насильство, що виразилось в погрозах, залякуванні, позбавленні її житла за обставин, вказаних в постанові суду. Потерпіла була ретельно допитана в суді перщої інстанції і її показанням дано правильної оцінки.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_3 зазначив, що він працює дільничним поліцейським на території, де проживає сім`я ОСОБА_1 . До цього їх особисто не знав, на виклик до цієї сім`ї приїхав вперше. Коли приїхав у складі патруля, побачили потерпілу, яка просила в них захисту від чоловіка, який їй погрожував та ображав, а також не пускав додому. Зі слів потерпілої, йому стало відомо, що остання декілька днів не може заночувати вдома через те, що її чоловік п`є, веде себе агресивно, не пускає додому. Через те, що їх не пустили до будинку, вони вимушені були поїхати, однак 31.05.2021 року ще декілька разів заїжджали, однак будинок все одно був зачинений. Через вікна вони бачили силует людини. Вже 01.06.2021 року потерпіла знову зателефонувала до поліції та повідомила, що двері в хату відчинені, а чоловік вдома в нетверезому стані. Вони одразу приїхали, зайшли до будинку та побачили на ліжку ОСОБА_1 , він був у стані алкогольного сп`яніння. однак впізнав поліцію за формою, міг розмовляти та відповідати на питання. Хоча одразу після того, як він прокинувся, він почав виражатися нецензурною лайкою як у сторону дружини, так й у бік працівників поліції. Наголошує, що у присутності працівників поліції, не соромлячись їх, він погрожував дружині, а також ображав її нецензурними словами. У присутності його та дружини було складено протокол. Під час складання протоколу ОСОБА_1 все заперечував, однак відповідав, що він не пам`ятає обставин, що були 31.05.2021 року.

Як зазначив свідок, саме з поведінки потерпілої, яка було дуже схвильованою, у розпачі, просила допомоги, було видно, що у цій сім`ї відбувається домашнє насилля. Тим більше, що ОСОБА_1 продовжував дії, про які зазначила потерпіла, у їх присутності, а саме він продовжував погрожувати потерпілій та ображати її.

Апеляційний суд відмічає, що місцевий суд прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Надавши належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що 31 травня 2021 року ОСОБА_1 вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 психологічне насилля, що є домашнім насильством, за вказаних у постанові обставин є обґрунтованими, оскільки підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення та письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 31.05.2021 року, з яких вбачається, що цього дня її чоловік ОСОБА_1 , перебуваючи в нетверезому стані за місцем проживання в АДРЕСА_1 , в час, коли вона повернулася з роботи, почав її ображати нецензурною лайкою, після чого пішов до будинку і закрив вхідні двері зсередини на засов, на неодноразові прохання пустити її до будинку двері так він і не відчинив, на тривалий час позбавивши потерпілу можливості користуватися її житлом, унаслідок чого вона змушена була переховуватись в односельців. До цього були неодноразові конфлікти та тиски психологічного та фізичного характеру. Крім того, як вбачається із звукозапису судового засідання під час надання пояснень суду, потерпіла перебувала у пригніченому стані, емоційно хвилюється, та згадуючи події плаче.

Діяння ОСОБА_1 , вказане у протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові суду першої інстанції, підпадає під ознаки ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та правильно кваліфіковано.

За таких обставин, суд першої інстанції приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, в повному обсязі врахував вимоги ст. ст. 245, 280 КУпАП, які встановлюють завдання у справах про адміністративні правопорушення, а саме: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу безпідставного притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, є необґрунтованими, констатуються з формальних підстав, і такими, що спростовуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, яким суд першої інстанції надав належну та об`єктивну оцінку, що також перевірено в суді апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про невірну оцінку судом першої інстанції фактичних обставин справи не знайшли свого підтвердження, є його власним баченням того, що сталося.

Твердження апелянта щодо неправдивих показань свідка ОСОБА_3 також безпідставні, оскільки не довіряти вказаному свідку у апеляційного суду немає будь-яких об`єктивних підстав.

Що стосується тверджень апелянта про підстави виникнення сварок, то такі факти були предметом розгляду місцевого суду. Апеляційний суд відмічає, що у даному випадку не має значення сама причина конфлікту, яка призвела для вчинення домашнього насильства, адже жодних підстав немає для виправдання домашнього насильства відносно будь-якого потерпілого.

Таким чином, доводи апелянта при розгляді судом справи не свідчать про наявність підстав для скасування постанови суду, оскільки обставини події були встановлені повно. Таким чином суд апеляційної інстанції вважає, що в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 не наводить ніяких доводів про незаконність чи необґрунтованість постанови Борзнянського районного суду Чернгігівської області від 09 червня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно нього, а тому відсутні будь-які підстави для її задоволення.

В судовому засіданні апеляційного суду стороною захисту було до матеріалів справи долучено копію рішення Борнянського районного суду Чернігівської області від 29 вересня 2008 року про розірвання шлюбу між гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 ..

Апеляційний суд констатує, що відповідно до ст. 29 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» кривдник, який порушив вимоги спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, несе відповідальність відповідно до закону.

Таким чином, посилання захисника на те, що вони з гр. ОСОБА_2 не є сім`єю, оскільки розлучені вище вказаним рішенням суду, є неспроможними та такими, що не відповідають нормам чинного матеріального права у вказаній сфері, адже в даному випадку даний факт не спростовує винуватості ОСОБА_1 . Крім того, як вбачається з досліджених судом доказів і встановлених обставин, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 продовжують фактичні шлюбні стосунки, проживають в одному домі і ведуть спільне господарство..

Згідно до вимог ст. ст. 23, 33 КпАП України при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність та враховується мета адміністративного стягнення, яка застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Борзнянського районного суду Чернігівської області від 09 червня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

СуддяО. В. Демченко