Справа № 409/80/21
Провадження №3/409/59/21
П О С Т А Н О В А

"18" березня 2021 р. Білокуракинський районний суд Луганської області

Суддя Білокуракинського районного суду Луганської області Максименко О.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з Білокуракинського ВП ГУНПУ в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Павлівка Білокуракинського району Луганської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Білокуракинським РВ УМВС України в Луганській області 23.10.1997 року, РНОКПП: НОМЕР_2 ,

за ч. 1 ст.130 КУпАП, -

В с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 08.01.2021 року о 16 годині 25 хвилин в смт Білокуракине на автодорозі Е 13-13, між 76 та 77 км водій керував транспортним засобом ВАЗ 2109, державний номерний знак НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук). Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора "ALKOTEST DRAGER" № 6810 у присутності двох свідків, що підтверджується тестом № 290.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950р., ратифікованою Україною 17.97.1997 р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що українське правительство визнало кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що з протоколом про адміністративне правопорушення він не згоден, оскільки спиртні напої того дня не вживав, їхав на автомобілі на роботу. Працівники поліції зупинили його та пояснили причину зупинки - не горять габарити. Після перевірки габаритних вогнів, йому було запропоновано пройти освідкування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру "Драгер". ОСОБА_1 погодився, результат показав 0,75 проміля алкоголю, але він того дня алкоголь не вживав, а тому пояснив працівникам поліції, що з результатом тесту він не згоден, пропонував останнім поїхати в лікарню, але йому було відмовлено. При проходженні освідування на алкотестері свідки були відсутні. Вже потім, при складанні працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення ними було зупинено автомобіль, водія та його пасажира було записано свідками. Після складання протоколу ОСОБА_1 далі поїхав на роботу. Про те, що він того дня на автомобілі приїхав на роботу, міг підтвердити свідок ОСОБА_2 , про допит якого він заявляв клопотання.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні допитаний не був, оскільки, за даними ОСОБА_1 , свідок виїхав у відрядження в м. Київ.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 08.01.2021 близько 17:00 години на автодорозі його зупинили працівники поліції, з ним в автомобілі знаходився ще один чоловік - ОСОБА_4 , який працівникам поліції назвався вимишленими даними, а саме ОСОБА_5 . Документи, що посвідчують особу працівники поліції у них не вимагали. Після цього працівники поліції показали їм відео на якому ОСОБА_1 проходить освідування на алкотестері "Драгер", після чого показали, де в протоколі поставити свої підписи. При цьому ОСОБА_1 наголошував на тому, що алкоголь він не вживав та з результатами тесту не згоден, при цьому пропонував працівникам поліції пройти освідкування на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, але працівники поліції повідомили, що на освідкування до медичного закладу направляють тільки у разі ДТП. В його присутності працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти освідкування на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі та на алкотестері "Драгер". ОСОБА_1 він раніше ніколи не бачив, знайомим з ним не був.

Зазначеному в протоколі свідку ОСОБА_5 судові повістки направлялися, але жодної він не отримував.

Дослідивши матеріали про адміністративне правопорушення, диск с відеозаписом, враховуючи покази свідка ОСОБА_3 , пояснення ОСОБА_1 , суд зауважує наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП наступає або в разі керування транспортним засоби в стані алкогольного ... сп`яніння, або у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного ... сп`яніння у разі явних ознак такого.

В даному випадку фабула правопорушення, зазначена поліцейським в протоколі про адміністративне правопорушення, протирічить диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім цього, в судовому засіданні досліджений протокол тестування на алкоголь, на якому міститься дата проведення тестування 05.01.2021, та час 02 год. 28 хв., але ОСОБА_1 зупиняли 08.01.2021 о 16 год. 25 хв., підпис ОСОБА_1 відсутній, оскільки останній відмовився його ставити. Суд не приймає до уваги результат проведення тесту, оскільки дата та час проведення освідування не співпадають з датою, зазначеною в протоколі, та відеозйомкою не було зафіксовано результат ОСОБА_1 після продуття алкотестеру "Драгер". Також на відео відсутні свідки.

Як встановлено в судовому засіданні, свідки при освідуванні були відсутні, що є порушенням п. 6 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, затвердженої Наказом МВС і МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.

Таким чином, суд при розгляді справи не встановив наявність достатніх належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження по справі за ч.1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст.130, ст.ст. 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя Білокуракинського

районного суду Луганської області О. Ю. Максименко