Справа № 339/207/21 307
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 липня 2021 року м. Болехів
Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Головенко О. С., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, на у триманні одна неповнолітня дитина
за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
якому роз`яснено зміст ст.63 Конституції України та права, передбачені ст.268 КУпАП
В С Т А Н О В И В :
10 червня 2021 року близько 10 год. ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою своїй співмешканці ОСОБА_2 , чим спричинив психологічне насильство.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вказав, що більше, як два з половиною років проживає разом однією сім"ю з ОСОБА_2 . За час спільного проживання у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_2 не хоче проживати з ним і тому виникають скандали. Просив суворо його не карати, її мати ОСОБА_4 ніякого відношення до нього немає та проживає окремо. Тому вважає, що повинен відповідати тільки за дії, які вчинив відносно своєї співжительки ОСОБА_2 .
Потерпіла ОСОБА_2 вказала, що між нею та її співмешканцем ОСОБА_1 , з яким виховують спільну дитину без реєстрації шлюбу, часто виникають скандали через його схильність до вживання алкогольних напоїв. В той вечір, він прийшовши додому п"яний, вчинив з нею скандал, обзивав її нецензурними словами та погрожував побиттям. Злякавшись за своє життя та дітей, вона попросила старшу дочку побігти до її матері ОСОБА_4 та покликати на допомогу та захист. Оскільки ОСОБА_1 не можна було втихомирити, вона попросили маму викликати від її імені поліцію та написати заяву. Просить притягти ОСОБА_1 до відповідальності, оскільки такі дії вчиняє щодо неї постійно.
Свідок ОСОБА_4 вказала, що дочка ОСОБА_2 проживає окремо разом ОСОБА_1 і між ними часто виникають конфлікти. Вечером до неї прибігла внучка ОСОБА_5 та попросила прийти до них. З приводу дій ОСОБА_1 за просьбою дочки, вона викликала поліції та написала заяву .
Винність ОСОБА_1 , у вчиненому правопорушенні, підтверджується також і матеріалами справи, а саме:
- даними щодо обставин скоєного, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення від 10 червня 2021 року та визнавальними поясненнями « я наганяв, мені мішає її мама» (а.с.1);
- рапортом працівника поліції Димид В.М., з якого вбачається, що 10 червня 2021 року о 10 год. 36 хв. надійшло повідомлення зі служби 102, заявник ОСОБА_4 , про те, що зять ОСОБА_1 поводиться неадекватно, будучи в стані алкогольного сп`яніння, б`є дітей. Прибувши на місце події, відібрано заяву та пояснення в заявниці ОСОБА_4 , яка просить притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення щодо неї та її дочки ОСОБА_2 насильства в сім`ї. Складено протокол та терміновий заборонний припис (а.с.2-3);
- письмовими поясненнями ОСОБА_4 , з яких вбачається, що проживає з своєю дочкою ОСОБА_2 , яка має цивільного чоловіка ОСОБА_1 близько 10 год, перебуваючи в нетверезому стані вчинив з нею та її дочкою і внукою ОСОБА_6 конфлікт, в ході якого виражався нецензурною лайкою (а.с.4);
Пунктом 3 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року визначено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно п.14 ст.1 цього Закону, психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальністьза вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Таким чином, в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки він вчинив насильство в сім`ї відносно своєї спіжительки ОСОБА_4 , внаслідок чого у неї виникли побоювання за свою безпеку та безпеку дітей та завдана шкода психологічному здоров`ю.
З приводу обставин, викладеного в протоколі дій щодо психологічного насильства щодо матері співмешканки ОСОБА_4 , то їх слід виключити з пред`явленого ОСОБА_1 звинувачення, виходячи з наступного.
Суб`єктом даного правопорушення може бути особа, яка вчинила насильство до одного із членів своєї сім`ї.
Визначення поняття членів сім`ї, зокрема, міститься в Законі України Про попередження насильства в сім`ї, за яким члени сім`ї це особи, які перебувають у шлюбі; проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою; їхні діти; особи, які перебувають під опікою чи піклуванням; є родичами прямої або непрямої лінії споріднення за умови спільного проживання.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, провадження у справах про адміністративне правопорушення, вважається кримінальним у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини від 30.10.2014 року у справі «Швидка проти України»).
Між тим, в адміністративних матеріалах немає жодного доказу в підтвердження існування між ОСОБА_1 та потерпілою ОСОБА_4 сімейних відносин в юридичному значенні.
Суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, що має доводитися в суді, а не судом.
Формулюючи обвинувачення щодо особи, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії» від 30 травня 2013 р., у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Обов`язок щодо належного складення протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених у протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладений на суд.
Так, відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Санкція ч.1 ст. 173-2 КУпАП передбачає накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до семи діб.
Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд згідно вимог ст. 23,33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, визнання ним своєї вини, перебування на його утриманні однієї неповнолітньої дитини.
При таких обставинах, до нього слід застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу згідно санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Тому з ОСОБА_1 , слід стягнути судовій збір у розмірі 454 грн.
На підставі викладеного, ч.1 ст. 173-2 КУпАП та керуючись ст. 283,284 КУпАП,-
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.173-2 КУпАП та накласти стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Головенко О.С.