Провадження № 3/399/38/2021
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 березня 2021 року селище Онуфріївка

Суддя Онуфріївського районного суду Кіровоградської області Лях М.М., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, складений патрульним взводу 1 роти 3 УПП в Полтавській області ДПП молодшим лейтенантом поліції Сторчаком Е.С., про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Броварки Глобинського району Полтавської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , непрацюючого,

встановила:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 191255 від 23.12.2020 громадянин ОСОБА_1 23 грудня 2020 року о 01 год. 20 хв. по вул. Великотирнівській, 7 в м. Полтава керував транспортним засобом MAN 19.463 д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом DOLL DSAK-27 д.н.з. НОМЕР_2 , котрий підлягає обов`язковому проходженню ОТК, але своєчасно його не пройшов та вчинив дане порушення повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 31.3 б ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Представник правопорушника адвокат Альошкіна О.І. подала суду письмові пояснення, згідно яких ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав. Перед виїздом у відрядження до м. Полтава він поцікавився у начальника чи все гаразд з документами, на що отримав позитивну відповідь. Але протоколу перевірки технічного стану автомобіля та напівпричепа у нього в наявності не було.

Коли інспектором поліції було повідомлено про відсутність ОТК, ОСОБА_1 одразу сказав, що йому про це нічого не відомо, що він не власник автомобіля і не контролює проходження ОТК, а лише перевозить вантаж. Не дивлячись на це, інспектор забрав його документи та пішов до свого службового автомобіля, де склав протокол. Потім повернувся до нього, запропонував розписатися в протоколі про адміністративне правопорушення та видав тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами.

У зв`язку з тим, що фактично протокол був складений без його присутності в службовому автомобілі поліції, його копію він навіть не міг прочитати, оскільки протокол заповнений нерозбірливим почерком, не міг зрозуміти на який саме транспортний засіб відсутній ОТК. Під час складання протоколу йому не були роз`яснені права, інспектор позбавив його можливості надати свої пояснення. Наданий в якості доказу відеозапис взагалі не відповідає подіям, вказаним в протоколі, і він не є їх учасником.

Крім того, просив врахувати, що відповідно до Порядку проведення обов`язкового технічного контролю замовником проведення обов`язкового технічного контролю є власник транспортного засобу або уповноважена ним особа, а він не являється власником і власник його на це не уповноважував. На час складання протоколу про адміністративне правопорушення він був впевнений в тому, що його керівник власник даного автомобіля, пройшов цей контроль.

Також, просив врахувати, що він є пенсіонером, учасником ліквідації аварії на ЧАЕС ІІІ категорії, проживає разом з дружиною. Основним доходом їх сім`ї є його заробіток як водія, тому, в разі позбавлення його права керування транспортними засобами, вони залишаться на межі бідності.

Дослідивши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, протокол про адміністративне правопорушення, докази та оцінивши їх за внутрішнім переконанням в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що справа про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Справа розглядається в межах пред`явленого обвинувачення, на підставі наданих доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол, є актом обвинувачення й повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП.

Так, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини ("Малофеєв проти Росії" та "Карелін проти Росії"), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Виходячи з положень ст.8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Отже, на підставі відповідної практики ЄСПЛ можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст.6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

З огляду на зазначене, суд позбавлений змоги самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вказаний обов`язок повністю покладений на орган або особу, яка складає відповідний протокол.

Це повністю узгоджується з приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП, згідно яких обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 4 ст.121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, вчинене повторне протягом року.

До матеріалів справи не додано жодних доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 121 КУпАП, що не дозволяє суду належним чином розглянути протокол про адміністративне правопорушення та дійти висновку про наявність вини у його діях.

Враховуючи, що судом не встановлено наявності складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КУпАП в діях ОСОБА_1 , а тому не вбачається підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Однак матеріали справи встановленому критерію щодо належного доведення вини особи не відповідають та не містять належних та допустимих доказів на підтвердження порушення ОСОБА_1 п. 31.3 б ПДР України, а отже і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, вважаю, що суд позбавлений можливості дійти висновку про наявність вини у діях ОСОБА_1 в скоєнні вказаного правопорушення, а тому провадження по справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням зазначеного та керуючись ст.ст. 7, 247, 283-285, 287-291 КУпАП, суддя -

постановила:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст.121 КУпАП, закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена на протязі 10 днів з дня її винесення до Кропивницького апеляційного суду через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області.

Суддя М.М. Лях