Справа № 467/500/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2021 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області, розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відомості про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні,-

за ч.1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_2 не сплачує аліменти на утримання дитини у період з 16 листопада 2015 року по 01 травня 2021 року, що призвело до виникнення заборгованості у сумі 106 435,09 грн., сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що дійсно аліменти на утримання доньки не сплачує, так як за весь цей період бачив її лише три рази.

Він не знає куди йтимуть ці платежі, тому не бажає сплачувати аліменти допоки не буде бачити дитину.

Тому суд, шляхом дослідження наданих йому доказів у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, їх оцінки за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, установив наступне.

Так, адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 183-1 КУпАП настає у разі несплати аліментів на утримання, зокрема, дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Об`єктом правопорушення, передбаченого статтею 183-1 КУпАП, виступають суспільні відносини у сфері забезпечення і дотримання прав дитини та інших передбачених законом суб`єктів на матеріальне утримання з боку осіб, які в силу нормативних приписів зобов`язані таке утримання надавати.

З об`єктивної сторони, адміністративний проступок характеризується бездіяльністю, яка полягає у невиконанні особою свого обов`язку по сплаті аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї. При цьому для утворення складу правопорушення є обов`язковим настання суспільно шкідливих наслідків у виді виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Визначення періоду і розміру заборгованості здійснюється державним виконавцем, у провадженні якого перебуває відповідне виконавче провадження.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується виною у формі як необережності так і умислу, але при відсутності ознак злісного ухилення від сплати аліментів, передбаченого статтями 164, 165 Кримінального кодексу України.

При цьому, виходячи з диспозиції статті, не має значення, з яких причин особа не платить аліменти і чи були вони поважними, а достатньо лише факту несплати, який призвів до виникнення заборгованості у загальній сумі платежів понад шість місяців. Проте, наявність в особи об`єктивних чи непереборних причин, які унеможливлювали сплату аліментів (наприклад, тяжка тривала хвороба, надзвичайна ситуація або воєнні дії тощо), можуть бути враховані судом при розгляді справи з метою вирішення питання про розмір стягнення або наявності підстав для звільнення особи від відповідальності через крайню необхідність (ст. 18 КУпАП), чи закриття справи за статтею 22 КУпАП.

Суб`єкт правопорушення є спеціальним, це особа, яка на відповідній правовій підставі зобов`язана сплачувати аліменти на утримання іншої особи.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 183-1 КУпАП повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП належними та допустими доказами.

Зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення Дз-1 від 27 травня 2021 року, який загалом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підписаний нею без зауважень і тим самим є доказом щодо часу (періоду) та способу вчинення правопорушення, а так само і обставин, які визначають правову кваліфікацію діяння.

Розмір заборгованості зі сплати аліментів, при цьому, підтверджується відповідним розрахунком, складеним уповноваженою особою, як то, головним державним виконавцем Арбузинського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Згідно розрахунку розмір заборгованості станом на 01 травня 2021 року становить 106 435, 09 грн., у той час, як датою відкриття виконавчого провадження є 06 листопада 2015 року, на що вказує постанова державного виконавця від цього ж числа.

Розрахунок вказує, що ОСОБА_2 не сплачує аліменти на утримання дитини за період з липня 2020 року по квітень 2021 року, за наявності попереднього розрахунку заборгованості станом на 01 липня 2020 року у розмірі 82 543,09 грн., сукупний розмір заборгованості перевищує суму відповідних платежів за шість місяців ( 2 318х50% кожного місяця липня 2020 року по грудень 2020 року та 2 395 х 50 % кожного місяця з грудня 2020 року по травень 2021 року).

Крім цього, те, що ОСОБА_1 є особою, яка зобов`язана сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частини із усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25 березня 2015 року і до повноліття дитини, підтверджується виконавчим листом, виданим Арбузинським районним судом Миколаївської області 24 квітня 2015 року.

Тим самим, шляхом дослідження наданих доказів у сукупності, у тому числі, їх обсягу, установлено, що було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст. ч.1 ст. 183-1 КУпАП, а ОСОБА_1 винний у його вчиненні і підлягає адміністративній відповідальності.

При цьому, вказані ОСОБА_1 причини несплати аліментів (відсутність побачень з дитиною) не впливає на правильність цих висновків суду, так вони (ці причини) не мають правового значення для цієї справи, позаяк, суд не установив обставин, що виключають притягнення його до адміністративної відповідальності.

А тому, з огляду на наведене, у ракурсі установлених судом фактичних обставин справи шляхом встановлення юридично значущих ознак, визначення правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненої дії конкретному складу правопорушення, передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення, суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч.1 ст. 183-1 КУпАП, оскільки він, будучи особою, яка зобов`язана на відповідній правовій підставі сплачувати аліменти на утримання дитини, допустив їх несплату у сукупному розмірі, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

За такого, суд визнав повністю доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 183-1 КУпАП за обставин, установлених судом.

Тож, при накладенні адміністративного стягнення на нього суд враховує характер вчиненого правопорушення, зокрема, період, за який стягував не отримувала належні для утримання дитини платежі, значний розмір заборгованості, особу ОСОБА_1 , який офіційно не працевлаштований, відсутність відомостей про притягнення його до адміністративної відповідальності раніше, а також ступінь його вини у контексті наявності обов`язку утримувати дитину, права неповнолітньої дитини на утримання, у тому числі відсутність обставин, що виключають адміністративну відповідальність та вказують на факти його неосудності.

Водночас, обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 згідно із ст.ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено.

За такого суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у межах санкції ч.1 ст. 183-1 у виді виконання суспільно корисних робіт, яке буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, у тому числі, ураховуючи відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, а також необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 на користь держави належить стягнути судовий збір, який згідно ч.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674 VI становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на день розгляду справи становить 454,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 251,252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 183-1 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір 0,2 прожитковим мінімумів для працездатних осіб, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Роз`яснити, що суспільно корисні роботи полягають у виконанні особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, оплачуваних робіт, вид яких та перелік об`єктів, на яких порушник повинен виконувати ці роботи, визначає відповідний орган місцевого самоврядування.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Суддя І.В. Явіца