Провадження № 33/4820/313/21
Справа № 675/478/21 Головуючий в 1-й інстанції Трасковський С. Л.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Кулеша Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2021 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретарів судового засідання Бачук К.О., Цугель А.О., захисника Каруна В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 на постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 31 березня 2021 року,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , фактичне місце реєстрації і проживання АДРЕСА_2 ,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 грн.

За постановою суду, 16.03.2021 року о 21 годині 14 хвилин в м.Ізяслав, по вул.Вишнева, Новомайданська, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21063, н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини роту. Від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення. Вказує, що розгляд справи відбувся без його належного повідомлення про час та місце, чим було порушено його права, визначені ч. 1 ст. 268 КУпАП. Лише 12 квітня 2021 року, після ознайомлення захисника з матеріалами справи, дізнався про винесену 05 квітня 2021 року оскаржувану постанову, а тому вважає, що строк пропущено з незалежних та поважних від нього причин. переконує, що з 2003 року і по даний час взагалі не вживає алкогольних напоїв, а тому працівник поліції не міг чути від нього запах спиртного з порожнини рота, це ж підтверджується відеозаписом з нагрудної відеокамери. Відтак, зазначення в протоколі ознак алкогольного сп`яніння є надуманим, таким, що не відповідає дійсності, оскільки працівниками поліції не було озвучено, у відповідь на його вимоги, повідомити підстави, за яких поліцейський вважає, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Зазначає, що дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, у присутності двох свідків, однак така відмова була виключно його правом та недовірою до працівників поліції, які безпідставно почали надумувати підстави для обстеження. Жодної пропозиції пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я від працівників поліції не було. А тому, долучені до матеріалів справи бланки пояснень свідків з уже надрукованими текстами, не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки свідків судом першої інстанції допитано не було. Апелянт стверджує, що від самого початку він, а згодом і його матір, повідомили працівників поліції, що він не вживав алкоголь, натомість приймає доволі міцні заспокійливі ліки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Каруна В.П., на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважаю, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, апеляційна скарга відхиленню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів, розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 , постанова ним отримана 09.04.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням а.с. - 13, проте вона направлена не за тією адресою де проживає ОСОБА_1 , а тому він не зміг своєчасно підготувати і подати апеляційну скаргу з поважних та незалежних від нього причин, відтак цей строк слід поновити.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен, на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Згідно абз. 2 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, якщо водій ухиляється від огляду, це є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, при викладених у постанові обставинах.

Так, з даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 487096 від 16 березня 2021 року вбачається, що 16.03.2021 року о 21 год. 14 хв., в м.Ізяслав Хмельницької області, по вул.Вишнева, Новомайданська ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21063, н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків (а.с.1).

З письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слідує, що вони були очевидцями того, як поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер», а також у медичному закладі, на що, останній, відмовився (а.с. 2).

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З переглянутого апеляційним судом відеозапису видно, що ОСОБА_1 у вказаний у протоколі день та час, був зупинений працівниками поліції, поблизу приватного домогосподарства, оскільки в автомобілі не працювали габаритні вогні. Під час розмови, у працівника поліції виникла підозра про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, тому він попросив пред`явити водійське посвідчення ОСОБА_1 та йому було запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння. Проте, ОСОБА_1 почав нецензурно лаятись до працівників поліції та тікати на територію приватного будинку. ОСОБА_1 було неодноразово запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, але він лише вживав нецензурну лайку, у зв`язку з чим працівник поліції розцінив це як відмову від проходження огляду, на місці зупинки та в медичному закладі, у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків, що було чітко відображено на відеозаписі.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

Твердження апеляційної скарги про те, що поліцейські не пропонували пройти ОСОБА_1 медичний огляд - не заслуговує на увагу, так як йому пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння, однак він своєю брутальною лайкою не давав можливості поліцейським спілкуватися з ним, поводив себе зухвало, на кожну чергову пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння ображав та погрожував поліцейським, що ними було обґрунтовано зроблено висновок про те, що ОСОБА_1 відмовляється пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння в будь-якому місці, і за допомогою приладу Драгер і в медичному закладі.

Щодо складання пояснень свідків на заготовлених бланках, то ця обставина не є підставою для визнання невинуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки свідки підписали також протокол про адміністративне правопорушення, крім того, є відеофіксація події, на якій зафіксовані обставини відмови його від проходження огляду за участю свідків.

Суд першої інстанції доведеність вини ОСОБА_1 обґрунтував відомостями, зафіксованими на відеозаписі події, а тому посилання апелянта на те, що судом не було безпосередньо допитано свідків, не заслуговують на увагу.

Доводи апелянта про вживання міцних заспокійливих ліків, не спростовує вчинення цього адміністративного правопорушення саме ним.

Щодо посилань ОСОБА_1 про недовіру до засобу перевірки, яким йому пропонували пройти огляд на місці зупинки то вони є необґрунтованими, так як з відеозапису вбачається, що він відмовлявся від проходження будь-якого огляду на стан сп`яніння.

Твердження апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що відмова пройти огляд на стан сп`яніння була обумовлена тим, що працівники поліції не пояснили йому причину зупинки, внаслідок чого між ними стався конфлікт і він вже їм не довіряв, апеляційний суд вважає надуманими, оскільки пунктом 2.5 Правил дорожнього руху визначено не право, а обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд, крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 , вважаючи дії поліцейських незаконними, оскаржив їх у передбаченому Законом порядку.

Щодо доводів апелянта про нездійснення суддею першої інстанції допиту свідків, то такі апеляційний суд відхиляє і не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення, так як виклик у судове засідання та допит свідків є правом, а не обов`язком суду. Поряд з тим, у матеріалах справи є достатні дані щодо обставин адміністративного правопорушення, яке мало місце 16.03.2021 року, які між собою взаємоузгоджуються, є чіткими, несуперечливими, відтак сумнівів не викликають та не потребують додаткового виклику вказаних осіб у судове засідання для дачі пояснень, не вбачає таких і апеляційна інстанція.

Посилання сторони захисту на інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок суду про доведеність його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки подія та склад, вчиненого ним адміністративного правопорушення знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції.

Невизнання ним своєї провини в скоєнні цього адміністративного правопорушення, є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується матеріалами справи.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.

Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі правопорушника, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя-

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Ізяславського районного суду Хмельницької області від 31 березня 2021 року.

Постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 31 березня 2021 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М.Кулеша