Справа №: 700/950/20
Провадження № 3/700/8/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 березня 2021 року

Суддя Лисянського районного суду Черкаської області Яценко Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Бондарчук Т.І.,

за участю прокурора Судоми О.А.,

особи яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду смт.Лисянка матеріали, які надійшли з Департаменту стратегічних розслідувань Управління стратегічних розслідувань у Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с.Валява, Городищенського району, Черкаської області, місце проживання: АДРЕСА_1 , не працюючого, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом - КУпАП),

у с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративні правопорушення від 08.12.2020 року, який складений оперуповноваженим управління стратегічних розслідувань у Черкаській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України лейтенантом поліції Никогда Оленою Сергіївною (протокол №349/2020) ОСОБА_1 , будучи майстром лісозаготівлі ДП «Лисянське лісове господарство» та відповідно до підпункту «е» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», без поважних причин, несвоєчасно подав до Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка уповноважена на виконання функції держави або місцевого самоврядування за 2019 рік.

Вказане правопорушення вчинене за наступних обставин.

Постановою Кабінету міністрів України від 16.09.2009 року № 976 затверджено Положення про державну охорону.

Згідно п.1 Положення про державну охорону Державна лісова охорона діє у складі Держлісагенства, Республіканського комітету Автономної республіки Крим з питань лісового та мисливського господарства, обласних управлінь лісового і мисливського господарства і підприємств та організацій, що належить до сфери управління Держлісагенства. Держлісохорона має статус правоохоронного органу.

Відповідно до абз.5 розділу «Підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Держлісагенства» додатку до Положення «Посадові особи державної лісової охорони» посаду «майстер лісозаготівельник» разом з іншими посадами, зазначеними у вказаному додатку до Положення про державну охорону, віднесено до посадових осіб державної лісової охорони.

Наказом ДП «Лисянське лісове господарство» від 14.02.2020 року № 5-к «Про переведення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 майстра лісу обходу №3 Лисянського лісництва переведено за його згодою, майстром на лісозаготівельних роботах цього ж лісництва з 17.02.2020 року.

Таким чином, майстер на лісозаготівельних роботах ДП «Лисянське лісове господарство» ОСОБА_1 є посадовою особою державної лісової охорони.

Згідно пп. «е» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є посадові особи державної лісової охорони. Одночасно, зазначена категорія посад віднесена до суб`єктів вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, та на них розповсюджуються обмеження і обов`язки передбачені ст.45 Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», особи зазначені у п.1 пп «а» та «в» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

За даними Єдиного державного реєстру декларацій осіб ОСОБА_1 , подав шляхом заповнення на офіційному веб сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію особи, яка уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, лише 04.06.2020 року.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короно вірусної хвороби (СОVID-19) розділ ХІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» доповнити п.2-1 та встановити, що декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які відповідно до ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» подаються до 1 квітня 2020 року, у 2020році суб`єкти декларування подають до 1 червня.

Згідно наданого листа вх.. ДСР НПУ №12857 від 31.08.2020 року НАЗК інформує, що відповідно до пп.1 п.5 розділу ІІ Порядку формування. Ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 року №3, зареєстрованого в МЮУ 15.07.2016 року за 959/29089, щорічна декларація суб`єкта декларування подається у період із з 00 год 00 хв 01 січня до 00 год 00 хв 01 квітня року наступного за звітним роком. Таким чином, граничний термін подання декларацій встановлено Законом України «Про запобігання корупції» та обмежено моментом у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення, що повністю узгоджується з положеннями чч.2,3 ст.251 та ч.2 ст.252 Цивільного кодексу України.

Зважаючи на вищенаведені норми законодавства, а також беручи до уваги загальновідомий факт моменту настання календарної дати, НАЗК було зазначено, що декларації, які були подані до Реєстру до 23 год 59 хв 31 травня для декларацій, які подаються у 2020 році вважаються такими що подаі вчасно. Декларації, які подані до Реєстру о 00 год 00 хв 01червня (включно і пізніше)- вважаються такими, що подані із порушенням термінів.

ОСОБА_1 , подавалися електронні декларації до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які розміщені на веб сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, а саме: 28.04.2017 року декларація (щорічна) за 2016 рік, 20.03.2018 року декларація (щорічна) за 2017 рік, 20.03.2019 рік декларація (щорічна) за 2018 рік, 04.06.2020 рік декларація (щорічна) за 2019 рік, 27.08.2020 рік декларація (після звільнення).

У зв`язку із заповненням ОСОБА_1 поданих електронних декларацій йому відомий порядок подачі електронних декларацій.

Після заповнення щорічних електронних декларацій ОСОБА_1 підтверджував факт ознайомлення з вимогами антикорупційного законодавства та правильність зазначених ним відомостей у поданій декларації.

Таким чином, ОСОБА_1 не виконав вимоги розділу VII «Фінансовий контроль» Закону України «Про запобігання корупції».

Частиною 1 ст.172-6 КУпАП передбачена відповідальність за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою, тощо, із дорученням підтверджуючих документів задля їх належної оцінки та аналізу.

Вище перелічених поважних причин несвоєчасного подання електронної декларації ОСОБА_1 встановлено не було.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи майстром лісозаготівлі ДП «Лисянське лісове господарство» та відповідно до пп. «е» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за право рушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції», без поважних причин, несвоєчасно подав до Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік-04.06.2020 року, хоча законом визначено кінцевий термін 31.05.2020 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

У судовому засіданні учасники судового процесу не полягали на фіксуванні судового процесу.

У судовому засіданні ОСОБА_1 визнав себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення, щиро кається у вчиненому та просив не притягувати його до адміністративної відповідальності, оскільки пропустив строк подання декларації без умислу, а через необізнаність.

Прокурор у судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП з підстав наведених у протоколі про адміністративне правопорушення від 08.12.2020 року.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, суд виходить із наступного.

ОСОБА_1 , будучи майстром лісозаготівлі ДП «Лисянське лісове господарство» та відповідно до пп. «е» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за право рушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції», без поважних причин, несвоєчасно подав до Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік-04.06.2020 року, хоча законом визначено кінцевий термін 31.05.2020 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 зазначено, що днем виявлення правопорушень є 08.12.2020 року.

З даним твердженням суд погодитись не може з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

За положеннями ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному вебсайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до підпункту 1 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10.06.2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №959/29089 від 15.07.2016 року, щорічна декларація суб`єкта декларування подається у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Крім цього, зазначена у пункті 1 цього ж рішення декларація (повідомлення) подається згідно із Законом шляхом заповнення відповідних форм на офіційному вебсайті Національного агентства з питань запобігання корупції з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Стаття 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначає порядок та підстави подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує, встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну та/або цивільно-правову відповідальність.

До правопорушень, пов`язаних з корупцією належить також порушення вимог фінансового контролю, передбачене статтею 172-6 КУпАП.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», при цьому суб`єктом правопорушень за цією статтею є особи, які відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру.

З об`єктивної сторони правопорушення, передбачене ч.1 статтею 172-6 КУпАП, полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Із суб`єктивної сторони правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення до адміністративної відповідальності.

За змістом ст. 245 КпАП України, суд зобов`язаний всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КпАП України, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказував, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпція.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» суд вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

В контексті рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» (Заява №7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляють особа, яка склала протокол про адміністративне порушення, та прокурор, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті. Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 подав декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік лише 04.06.2020 року.

У протоколах про адміністративне правопорушення зазначається, що датою виявлення адміністративних правопорушень є дата всебічного та об`єктивного розгляду даних матеріалів, складання даних протоколів працівниками УСР в Черкаській області ДСР Національної поліції України та формування справи про адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, тобто 08.12.2020 року.

Зволікання з проведенням ефективної адміністративної перевірки та зі складанням протоколів про вчинення адміністративних правопорушень не може бути підставою для штучного подовження строків, визначених у ст. 38 КУпАП.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.05.1998 року № 13 "Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією".

Відповідно до ч. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Враховуючи, що основним фактором, який впливає на перебіг строків накладення стягнення є момент його виявлення, збирання доказів на підтвердження правопорушення не відтерміновує початку цього строку.

За таких обставин, суд вважає, що провадження у даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 3, 28 Закону України «Про запобігання корупції», ст.ст. 172-6, 247,283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Черкаського апеляційного суду через Лисянський районний суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Г.М. Яценко