Справа № 524/6640/21
Провадження 3/524/2380/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2021 року суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області Олейнікова Г.М., за участю прокурора Ульванської М.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кременчука Полтавської області адміністративний матеріал, який поступив з Управління стратегічних розслідувань в Полтавській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонера, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 172-6 ч.1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

В протоколі про адміністративне правопорушення, складеного 13.07.2021 року опероуповноваженим Управління стратегічних розслідувань Національної поліції України майором поліції Павловим С.В. зазначено, що ОСОБА_1 , будучи депутатом Кременчуцької районної ради Полтавської області сьомого скликання, відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 2 ст. 45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, (не пізніше 23:59:59 24.12.2020), а саме лише об 12 год. 53 хв. 06.07.2021 подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (перед звільненням), чим умисно вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні просить суд закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з тим, що Законом не визначено строк подання декларації особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування перед звільненням.

Прокурор Ульванська М.В. в судових дебатах вважала доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 ч.1 КУпАП, так як останній був обізнаний із вимогами ст.45 ч.2 Закону «Про запобігання корупції». Вважала за необхідне притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накласти адміністративне стягнення в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Суд заслухавши доводи прокурора, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступних висновків:

Згідно ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

На аркушах справи 13-21 є протокол пленарного засідання першої сесії восьмого скликання Кременчуцької районної ради, згідно якого ОСОБА_2 , голова Кременчуцької районної територіальної виборчої комісії, інформувала про підсумки виборів депутатів Кременчуцької районної ради та визнання їх повноважень.

З урахуванням викладеного , згідно вимог ст. 3 п.1 під. "б" Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом , на якого поширюється дія цього Закону, так як у період з 20.11.2015 року до 26.11.2020 року був депутатом районної ради.

Диспозицією ст. 172-6 ч.1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Об`єктивною стороною вищевказаного адміністративного правопорушення, яка має активну форму прояву , є несвоєчасне подання без поважних причин декларації.

Також , слід зазначити , що диспозиція ст. 172-6 ч.1 КУпАП за своїм змістом є бланкетною адміністративно- правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, вміщуючи вказівку на суб`єкт цього правопорушення, відсилає правозастосувача до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону, в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно- правових актів, що наповнює норму ч. 1 ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Так, для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

Крім того, в ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи зобов`язані подати декларацію, зокрема вміщено формулювання «щорічно до 1 квітня». Разом з тим, у випадках, передбачених ч.2 ст.45 Закону, тобто в разі припинення здійснення діяльності, цей термін законодавцем не визначено взагалі. Відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання.

Суд вважає, що посилання посадової особи у протоколі про адміністративне правопорушення , який був складений відносно ОСОБА_1 за ст. 172-6 ч.1 КУпАП на Порядок формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затверджений наказом НАЗК № 168/19 від 12.12.2019 року «Про затвердження змін до рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року №3» не заслуговують на увагу , так як вважає суд носять не обов`язковий , а рекомендаційний характер і відповідно до вимог ст. 11 ч.1 п. 15 Закону України "Про запобігання корупції "до повноважень Національного агентства належать: надання роз`яснень, методичної та консультаційної допомоги з питань застосування актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, тобто законодавцем чітко визначено , що Національне агентство з питань запобігання корупції надає роз`яснення з питань застосування актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, а не роз`яснення застосування окремих положень Закону України "Про запобігання корупції"

Крім того , при розгляді справи суд враховує практику Європейського суду з прав людини, а саме Рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України», яким визначено концепцію якості закону з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід, що знайшло своє відображення також у п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення) де відзначається принцип правової визначеності, який означає, що "обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки". А , як вище зазначав суд , частиною 2 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції» не встановлений кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи, які припинили здійснення діяльності зобов`язані подати декларацію, тобто суд вважає у даному випадку особа позбавлена змоги відокремити правомірну поведінку від протиправної.

Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин суд приходить до висновку , що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 172-6 ч.1 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 172-6 ч.1, 245,280,283,284 КУпАП, ст. 1, 3 , 45 ч.1, 2 Закону України «Про запобігання корупції» суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.. 172-6 ч.1 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, його законним представником, адвокатом, потерпілим, його представником в Полтавський апеляційний суд, через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її винесення.

Головуючий суддя: