Справа № 263/5625/21
Провадження №3/263/2433/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2021 року м. Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області Шевченко Ольга Анатоліївна, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №030103 від 01.05.2021 року, ОСОБА_1 01 травня 2021 року о 20-19 годині, за адресою: м.Маріуполь, пр.Будівельників, 191, керував автомобілем ВАЗ 21063, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду для визначення стану сп`яніння за допомогою технічного засобу «Drager Alcotest» на місці зупинки транспортного засобу та від проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

19.07.2021 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про закриття провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування посилався на те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №030103 від 01.05.2021 року складено з численними порушеннями. Так, зокрема, ОСОБА_1 зазначив, що свідки, залучені при складанні вказаного протоколу, були привезені патрульними поліцейськими на другому автомобілі, про що він зробив пояснення в протоколі. Також ОСОБА_1 просить звернути увагу судді на те, що час вчинення адміністративного правопорушення, зазначений у протоколі, а саме: 20-19 година, та час, коли були залучені свідки (21-40 година) не співпадає, що фактично свідчить про те, що вони не були очевидцями зафіксованого у протоколі адміністративного правопорушення. Крім того, один зі свідків, ОСОБА_2 , згідно його пояснень, долучених до протоколу став свідком відмови ОСОБА_1 від проходження огляду для визначення стану сп`яніння за допомогою технічного засобу «Drager Alcotest» на місці зупинки транспортного засобу та від проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я за адресою: Донецька область, м.Маріуполь, пр.Будівельників, 145, що не відповідає адресі, зазначеній у протоколі. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Додатково зазначив, що аналогічна правова позиція викладена у постанові Донецького апеляційного суду від 06 серпня 2020 року у справі №263/7919/20.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, в тому числі, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом. За змістом ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення є доведення об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони правопорушення.

Відповідно до вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови доведеності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, на підставі належних та допустимих доказів. Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Частина 2 статті 254 КУпАП встановлює, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Як вбачається з матеріалів справи, поліцейські зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 за порушення правил ПДР та в процесі спілкування виявили у водія ознаки алкогольного сп`яніння. У зв`язку з виявленням ознак алкогольного сп`яніння працівниками поліції на виконання п. 4 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» було залучено двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . В присутності даних свідків ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я. Свідки, залучені поліцейськими, своїми поясненнями підтверджують дії водія щодо виконання вимог п.2.5 ПДР. Для доведеності вини особи в тому, що вона відмовилась від проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки показання свідків повинні мати ознаки належності та допустимості, та мають переконувати незалежного спостерігача в дійсності подій, що відображені в матеріалах про адміністративні правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №030103 від 01.05.2021 року містить наступне викладення події адміністративного правопорушення: « ОСОБА_1 01 травня 2021 року о 20-19 годині, за адресою: м.Маріуполь, пр.Будівельників, 191, керував автомобілем ВАЗ 21063, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду для визначення стану сп`яніння за допомогою технічного засобу «Drager Alcotest» на місці зупинки транспортного засобу та від проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків» Згідно пояснень свідка ОСОБА_2 останній був запрошений співробітниками патрульної поліції в якості свідка при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 01.05.2021 року о 21-40 годині за адресою: АДРЕСА_2 . Тоді як свідок ОСОБА_3 був запрошений у якості свідка при складанні зазначеного протоколу 01.05.2021 року о 21-40 годині за адресою: АДРЕСА_3 . Аналіз вищевказаних процесуальних документів вказує на те, що місце, на якому ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння згідно протоколу про адміністративне правопорушення та місце, на якому ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння згідно пояснень свідка ОСОБА_2 є фактично різними адресами, між якими знаходиться значна відстань.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від необхідності доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення та пояснення свідків містять суттєві протиріччя, а з їх змісту неможливо встановити фактичні дані, суд апеляційної інстанції не може вважати дані докази допустимими.

За відсутності основного допустимого доказу у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення, який за своєю суттю є актом, в якому уповноважена посадова особа викладає інкриміноване правопорушення, інші докази не можуть довести вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» ЄСПЛ підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Враховуючи викладене, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з чим провадження по справі відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.247 КУпАП,-

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом 10 днів із дня винесення постанови.

Суддя О.А.Шевченко