ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/322/21 Справа № 317/3311/20 Суддя у 1-й інстанції - Єдаменко І. В. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Покровського районного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2021 року в справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

адвоката- Шпота Л.О..

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один ) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень 00 копійок на користь держави.

Судом першої інстанції встановлено, що Відповідно до протоколу серії ДПР18 № 023132 від 03.11.2020 року, 03.11.2020 року о 15 годині 10 хвилин а/ш 475 км Н-08 Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя водій ОСОБА_1 20.09.1983 керував транспортним засобом ВАЗ 21104 д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Від керування ТЗ відсторонений шляхом передачі тверезому водієві, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що Суд першої інстанції, припустився грубих, суперечливих висновків, через що неправильно застосував норму ч. 1 ст. 130 КУпАП і незаконно наклав адміністративне стягнення саме за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, про що суд у мотивувальній частині чітко і прямо наголосив. Відповідно до вимог п.2.5 ГІДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Як обов`язок пройти огляд так і відповідальність за відмову в проходженні останнього настають виключно в разі дотримання порядку такого огляду.

Вважає, що зазначені в протоколі ознаки є лише певним проявом суб`єктивного сприйняття працівника поліції, на якого і покладено збирання доказів у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності, і саме посилання працівника поліції на існування у особи певних ознак не може вважатись достатнім для достовірного встановлення даної обставини у контексті як заперечень особи, яка притягається до відповідальності, так і без наявності сукупності інших належних і допустимих доказів, що виходять від поза будь-якими сумнівами неупереджених осіб.

Вказує, що він повністю заперечує вчинення ним адміністративного правопорушення.

На думку апелянта, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у Суду.

Вказує, що судом першої інстанції не були допитані свідки.

Під час апеляційного перегляду, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвокат Шпота Л.О. підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду незаконна - є безпідставними.

Висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП є законним та відповідає фактичним обставинам справи.

Однак не визнання вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП спростовується матеріалами справи, які судом першої інстанції були дослідженні в повному обсязі, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №023132 від 03.11.2020 року, де викладені обставини скоєння правопорушником ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та який оформлений повноважною особою згідно вимог КУпАП;

- рапортом інспектора взводу №3 роти батальйону ПП в м. Мелітополь УПП в Запорізькій області, ОСОБА_3 , що 03.11.2020 о 15 год. 10 хв. Був зупинений тз ВАЗ 21104 днз НОМЕР_1 за порушення вимог п.п. 9.8 ПДР України, в ході спілкування з водієм, у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому Законом порядку, на що водій відмовився у присутності двох свідків. Відносно водія ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до КНП Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги ЗОР;

-письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ;

- розпискою про передачу транспортного засобу тверезому водієві;

- протоколом про адміністративне затримання АА №050107 від 03.11.2020 року;

- відеозаписом, знятого на нагрудні камери відеоспостереження працівників поліції.

Вказані письмові докази є чіткими, узгоджуються між собою та в матеріалах справи відсутні докази, які б їх спростовували.

Підстави ставити під сумнів достовірність наявних у справі доказів на думку апеляційного суду відсутні, оскільки ці докази повністю узгоджуються між собою, у своїй сукупності є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та не спростовують правомірності дій інспекторів ПП щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, які діяли у повній відповідності до вимог КУпАП та Інструкції.

Доводи ОСОБА_1 , про те, що він відмовився лише пройти огляд за допомогою спеціального засобу Алкотест Драгер, апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до показань самого ОСОБА_1 , останній відмовився від проходження медичного огляду.

Суд не приймає до уваги заперечення представника ОСОБА_1 , що він відмовився саме від проходження ALCOTEST DRAGER, а не від медичного огляду, оскільки вказані висновки спростовуються актом огляду, відповідно до якого останній відмовився в присутності двох свідків як від проходження ALCOTEST DRAGER так і від медичного огляду. Крім того, згідно пояснень свідків, ОСОБА_1 відмовився від проходження ALCOTEST DRAGER так і від медичного огляду (а.с. 6,7).

Вказані обставини підтверджуються також відеозаписом, який було досліджено у судовому засіданні ( а.с. 15).

Так, уважно ознайомившись з матеріалами відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, суд встановив, що у відеофайлі на 16:02 хвилині запису вбачається, що особа відмовилась від проходження ALCOTEST DRAGER, а з файлу АР 0218, 16:08 хвилина запису вбачається, що працівник поліції запропонував також пройти і огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, на що ОСОБА_1 категорично відмовився. Був попереджений працівниками поліції неодноразово про наслідки ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім того, з досліджених записів судом з`ясовано, що ОСОБА_1 під час зупинки транспортного засобу поводився зухвало, взагалі відмовлявся говорити своє прізвище та ім`я, казав що він не є ОСОБА_1 та водієм взагалі, відмовлявся надати документи які посвідчують особу.

Поважність причин зупинки судом встановлено під час розгляду відеоматеріалів справи (а.с. 15).

Також, суд розцінює відповідну позицію ОСОБА_1 як усталену модель захисту від притягнення до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, розповсюджену форму таких показів та форму реалізації права на захист і бажання уникнути адміністративної відповідальності і покарання за вчинене правопорушення.

Крім того, згідно відеозапису вбачається, що працівник поліції неодноразово роз`яснював ОСОБА_1 про необхідність проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння саме у медичній установі та роз`яснював наслідки відмови від проходження такого огляду.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу того, що працівники поліції були упереджені відносно нього, суд вважає необгрунтованими.

Доводи ОСОБА_1 з приводу порушення поліцейськими порядку проведення огляду на стан сп`яніння апеляційний суд вважає безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає стягнення за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», що затверджена наказом МВС №1452/735 від 09.11.2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17.12.2008 р. №1103 (далі Порядок направлення водіїв), поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8).

Інші доводи апеляційної скарги мають формальний характер та спрямовані на його уникнення від адміністративної відповідальності.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову Покровського районного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2021 року, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко