Справа №587/895/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Степаненко О.А.
Номер провадження 33/816/13/21 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 587/895/20 за апеляційною скаргою захисника ХОЛОДОВА С. Е. на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 15.07.2020, якою на

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП накладене стягнення у виді штрафу в доход держави в сумі 10200 грн із позбавленням права керування т/з строком 1 рік,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

захисника адвоката Холодова С. Е.,

установив:

У поданій апеляційній скарзі захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвокат ХОЛОДОВ С. Е. просить закрити провадження в справі на підставі п. 6 ст. 247 КУпАП, оскільки 01.07.2020 скасований акт, який встановлював адміністративну відповідальність. Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки ні він, ні ОСОБА_2 участі в судовому засіданні не приймали, а повний текст постанови судді Михайленко Р. О. отримав тільки 20.07.2020.

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 15.07.2020 на ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП накладене стягнення у виді штрафу в доход держави в сумі 10200 грн із позбавленням права керування т/з строком 1 рік. Стягнуто на користь держави 420,40 грн судового збору.

Згідно постанови судді, 02.05.2020 о 23:34 в с. В. Сироватка по вул. Сумська біля р. Сироватка ОСОБА_2 керував автомобілем Honda CRV BHA 4181 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду в установленому законом порядку за допомогою газоаналізатора алкотестер «Драгер» та в медичному закладі відмовився в присутності 2 свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Апеляційний розгляд справи з додержанням вимог ст. 268, 277-2, 294 КУпАП був призначений спочатку на 14.08.2020, однак ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, до апеляційного суду не з`явився, а від його захисника надійшло клопотання про перенесення апеляційного розгляду, внаслідок чого розгляд справи був відкладений на 23.09.2020. У визначений день та час ОСОБА_2 , будучи знову своєчасно сповіщеним у встановленому законом порядку про розгляд апеляційної скарги, повторно в судове засідання не з`явився. Наступне судове засідання було призначене на 11.11.2020, однак у черговий раз, також будучи своєчасно сповіщеним у встановленому законом порядку про розгляду справи, ОСОБА_2 до суду не з`явився, при цьому захисник Холодов С. Е. подав клопотання про відкладення розгляду справи для виклику ОСОБА_2 . В судові засідання 01.12.2020 та 05.01.2021 ОСОБА_2 також не з`являвся, а захисник Холодов С. Е. надсилав клопотання про відкладення апеляційного розгляду через перебування на лікарняному його та ОСОБА_2 відповідно. 23.02.2021 апеляційний розгляд також не відбувся через неявку ОСОБА_2 .

Відповідно ч. 4-6 ст. 294 КУпАП, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду. Апеляційний суд повідомляє про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала скаргу, не пізніше ніж за три дні до початку судового засідання. Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у § 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 р, «не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати § 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany). «Роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними» (п. 28 рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», заява № 16652/04; рішення від 30.11.2006 у справі «Красношапка проти України») і «запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у процесі є завданням саме державних органів» (п. 24 рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», заява № 26976/06). «Неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України», заява № 36655/02; рішення від 27.04.2000 у справі «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France), заява № 30979/96).

У іншому своєму рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (Uniуn Alimentaria Sanders S.A. v. Spain), ЄСПЛ зазначив, що «заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання».

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутності ОСОБА_2 , оскільки це не суперечить положенням ст. 268, 294 КУпАП. При цьому ОСОБА_2 жодного разу не надавалися документи на підтвердження його неявки в судові засідання, які призначалися апеляційним судом сім разів, а відтак такі дії неодмінно перешкоджають справедливому розгляду справи і спрямовані на свідоме затягування судового процесу, що є проявом зловживання процесуальним правом, незважаючи на відсутність у КУпАП загального положення (визначення) про заборону зловживання процесуальними правами, так як така заборона є загальноправовим принципом і поширюється на всі галузі права, тому клопотання захисника, заявлене в судовому засіданні 16.03.2021 про відкладення апеляційного розгляду задоволенню не підлягає.

Вислухавши доводи захисника Холодова С. Е., який просив скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, змінивши при цьому вимоги своєї апеляційної скарги та зазначивши те, що т/з під керуванням ОСОБА_2 був зупинений працівниками поліції безпідставно, у протоколі не вказані ознаки алкогольного сп`яніння, а також були порушені процедура огляду на стан сп`яніння та право на захист, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, а згідно ч. 2 ст. 294 цього Кодексу постанова судді може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи, що ОСОБА_2 не був присутній під час прийняття суддею рішення, копію постанови отримав лише 20.07.2020, а апеляційна скарга подана його захисником 30.07.2020, строк на апеляційне оскарження судового рішення підлягає поновленню, оскільки цей строк пропущений з поважних (об`єктивних) причин.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 025265 від 02.05.2020, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що ОСОБА_2 керував т/з із ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на відповідний стан у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , згідно яких 02.05.2020 у їх присутності ОСОБА_2 категорично відмовився у встановленому законом порядку пройти перевірку для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора та в закладі охорони здоров`я;

- показаннями в апеляційному суді (працівника поліції) ОСОБА_5 , згідно яких 02.05.2020 під час несення служби був зупинений т/з Honda CRV р. н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 . Водій виявляв ознаки алкогольного сп`яніння, тому в присутності двох свідків йому запропоновали пройти відповідний огляд на місці за допомогою спеціального технічного пристрою чи в закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_2 відмовився;

- відеозаписами з камери службового автомобіля та портативних відеореєстраторів працівників поліції, на яких зафіксовано факт керування ОСОБА_2 т/з та ухилення останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на предмет їх достовірності та допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ці письмові пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що ці свідки, будучи повідомленим в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, не спростували перед судом у будь-який спосіб викладені ними у їх письмових поясненнях обставини, що не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ним раніше показання визнаються допустимими як докази, які узагальнені та уточнені ЄСПЛ у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п.п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у справі мали місце достатні урівноважуючі фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду. Письмові пояснення свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності. При цьому необхідно зауважити, що захистом не оскаржувався факт присутності двох свідків при відмові ОСОБА_2 проходити огляд на стан сп`яніння у встановлений законом спосіб.

Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення прав ОСОБА_2 через розгляд справи у його відсутність, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, оскільки останній був обізнаним про наявність в суді відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. Зокрема, справа надійшли до суду першої інстанції 06.05.2020. Первісно судовий розгляд призначений працівниками поліції на 18.05.2020, однак цього дня від ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення судового засідання для надання можливості скористатися допомогою адвоката, у зв`язку з чим розгляд справи був відкладений на 02.06.2020. У визначений день захисник Холодов С. Е. подав клопотання про відкладення розгляду справи з метою ознайомитися з матеріалами справи. Наступні судові засідання також не відбулися через подані захисником клопотання з різних підстав, зокрема: 18.06.2020 участь в іншому судовому процесі; 03.07.2020 перебування ОСОБА_2 на лікарняному. 15.07.2020 ОСОБА_2 у черговий раз не з`явився в судове засідання та не надіслав клопотання про відкладення розгляду справи, тому апеляційний суд погоджується із суддею суду першої інстанції про можливість розгляду справи у відсутність ОСОБА_2 , що допускається положеннями ст. 268 КУпАП, ураховуючи при цьому вказану вище усталену судову практику ЄСПЛ щодо оцінки поведінки особи та її вплив на тривалість розгляду справи.

Не можуть бути прийнятими до уваги і доводи апеляційної скарги про скасування акта, який встановлював відповідальність за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, та як після набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22.11.2018, тобто з 01.07.2020, відповідальність, зокрема за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, виключено з ст. 130 КУпАП і закріплено у ст. 286-1 КК.

Разом з тим, ЗУ в «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 17.06.2020 № 720-IX, який набрав чинності 03.07.2020, внесені зміни до ЗУ за № 2617-VIIІ, а саме, у п. 1 Розділу І виключено підпункт 4, який запровадивши нову редакцію ст. 130 КУпАП, виключав адміністративну відповідальність за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відтак адміністративна відповідальність за ці дії відновлена з 03.07.2020.

Аналогічну правову позицію у межах своїх повноважень висловив і Комітет Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності у листі на адресу Верховного Суду № 04-27/12-2020/241031 від 15.12.2020.

Необхідно зауважити, що диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших НПА чи підзаконних НПА, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки т/з із використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше 2-х годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського.

Таким чином, ОСОБА_2 , щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, повинен був пройти відповідний огляд на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною і обґрунтованою, незалежно від причин, які стали підставою для зупинки т/з, водій в усякому випадку не мав права ігнорувати вимоги п. 2.5 ПДР, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього. При цьому в протоколі зазначені ознаки сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці), які відповідають положенням «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», тому доводи захисника з цього приводу є необгрунтованими.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Поновити захиснику ХОЛОДОВУ С. Е. строк на апеляційне оскарження постанови судді Сумського районного суду Сумської області від 15.07.2020.

Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 15.07.2020 відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ХОЛОДОВА С. Е. на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуРунов В. Ю.