Справа № 461/9156/20 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 33/811/233/21 Доповідач: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 04 січня 2021 року,

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Згідно постанови судді, 27 жовтня 2020 року о 22 год. 50 хв. у м.Львові по вул. Костюшка, 5 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Toyota» н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння. Стан наркотичного сп`яніння підтверджується медичним висновком №0000905, чим порушив вимоги п.2.9А ПДР.

В апеляційній скарзі правопорушник ОСОБА_1 покликається на те, що суд першої інстанції не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи про адміністративне правопорушення стосовно нього та дійшов до необґрунтованого висновку про доведеність вини у порушенні п.2.9 «а» ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Зазначає, що при проведенні освідування на стан сп`яніння в медичному закладі жодних лабораторних досліджень не проводилось, як цього вимагає інструкція, а було використано засіб для діагностики швидкий тест для виявлення наркотичних речовин. При цьому зазначає, що матеріали справи не містять інформації щодо сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку такого тесту. Також вказує, що в матеріалах справи відсутній акт медичного огляду, на підставі якого складений висновок щодо результатів медичного огляду. Вказує, що він взагалі не вживає наркотичні засоби та в цей день перебував у тверезому стані, а тому вважає, що в матеріалах справи не міститься належних та допустимих доказів його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Акцентує увагу на тому, що справу суд першої інстанції розглянув у його відсутність, що позбавило надати пояснення, докази, крім того, копія постанови вручена йому не була.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Галицького районного суду м.Львова від 04 січня 2021 року, мотивуючи тим, що розгляд справи відбувся у його відсутності, а копію згаданої постанови отримав лише 29 січня 2021 року; скасувати оскаржувану постанову та провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити.

Правопорушник ОСОБА_1 будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду, в судове засідання для участі в розгляді справи не з`явився, проте, подав заяву про розгляд апеляційної скарги у його відсутності, а тому апеляційний суд вважає можливим розгляд апеляційної скарги проводити за відсутності правопорушника ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.

А тому, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за можливе поновити строк апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду, та приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема такий висновок суду підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення ДПР 18 №189782 від 27 жовтня 2020 року; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського; висновком №0000905 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27 жовтня 2020 року та іншими, наявними в матеріалах справи доказами, яким суддя районного суду дав належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.

Згідно із ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 12 розділу 2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (далі за тестом Інструкції) передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції. Більше того, з огляду на положення пунктів 7, 8 розділу ІІІ Інструкції для визначення наркотичного засобу або психотропних речовини є обов`язковим проведення лабораторних досліджень, яке може бути здійснено лише в умовах закладу охорони здоров`я.

Пунктом 9 розділу ІІ Інструкції визначено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Твердження правопорушника ОСОБА_1 про порушення самої процедури освідування у лікаря експрес - тестом без проведення лікарем лабораторних досліджень, апеляційний суд відхиляє як такі, що не свідчать про порушення лікарем процедури огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння.

Лабораторне дослідження біологічних середовищ організму (сечі) ОСОБА_1 було проведено за допомогою експрес-тесту, в результаті якого в сечі останнього було виявлено позитивний результат на наявність наркотичних речовин у сечі та винесено заключення: наркотичне сп`яніння. Експрес-тест є швидким і достовірним засобом, що виявляє наявність наркотичної речовини в організмі людини, та надає якісний показник. Швидкі тести не потребують метрологічного контролю, тому не входять до галузі атестації. Чинне законодавство України не вимагає встановлення кількісних показників наркологічної речовини для визначення стану наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п. 8 розділу ІІІ Інструкції, метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинити стан сп`яніння.

Інструкція вимагає виявлення якісних показників або уточнення наявних речовин, що здатні спричинити стан сп`яніння, що і було в повному обсязі виконано КНП ЛОР «Львівським обласним медичним центром превенції та терапії узалежнень» та виявлено в сечі наркотичні речовини.

Окрім цього, право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду, передбачене пунктом 14 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року.

Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 висновок лікаря щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27 жовтня 2020 року №000905 з підстав його неповноти або неправильності не оскаржував.

Окрім того, посилання апеляційної скарги на те, що до матеріалів справи не долучено акт медичного огляду, не відповідають положенням п.19 Розділу ІІІ вказаної Інструкції, відповідно до якої акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.

Відтак, досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою, є належними та допустимими, та такими повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Щодо покликань правопорушника ОСОБА_1 в частині незаконності оскаржуваної постанови у зв`язку із розглядом справи у його відсутності, то, на переконання апеляційного суду, такі доводи не можуть визнаватися підставою для скасування постанови з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд такої в суді першої інстанції неодноразово призначався до розгляду з відповідним викликом правопорушника, однак до суду поверталися конверти у зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, була обізнана про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, що свідчить його підпис про отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення, не вживала заходів для явки до суду, її поведінка свідчить про свідоме затягування розгляду справи з метою закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП, відтак апеляційний суд не вбачає порушень суддею вимог закону.

Отже, сукупність вищевказаних обставин свідчить про неналежну процесуальну поведінку ОСОБА_1 оскільки згідно практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу, сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Окрім цього, право ОСОБА_1 на участь у розгляді справи відновлене, зокрема, шляхом подачі ним апеляційної скарги.

Таким чином, покликання правопорушника ОСОБА_1 про те, що постанова не в повній мірі відповідає вимогам закону, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясувала усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини, майновому стану, обставинам, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Галицького районного суду м.Львова від 04 січня 2021 року.

Апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 04 січня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.