Номер провадження: 33/813/203/21
Головуючий у першій інстанції Іванов В.В.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя Котелевський Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Тьосової Я.В.,

захисника Грішиної В.О.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Грішиної В.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 31.12.2020 року, -

встановив:

оскаржуваною постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 31.12.2020 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік, а також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.
Згідно з оскаржуваною постановою, 05.10.2020 року, о 19 год. 25 хв., ОСОБА_1 знаходячись в місті Одесі, за адресою: вул. Разумовського, 6, керував транспортним засобом «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, у присутності двох свідків, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
За даним фактом співробітниками поліції відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №279602 від 05.10.2020 року за ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою судді районного суду захисник Грішина В.О. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість постанови. Захисник вказує на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та дослідженим доказам, просить скасувати постанову та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зокрема, захисник стверджує, що вина ОСОБА_1 не доведена, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту керування ним транспортним засобом за викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставин. Захисник вказує, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність складання протоколу про адміністративне правопорушення. На думку захисника, в порушення вимог «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», записи з нагрудних камер поліцейських здійснені не безперервно. Також захисник вказує, що районним судом не взято до уваги та не надано належної оцінки поясненням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були свідками при складенні відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, захисником порушено питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді районного суду, яке мотивоване тим, що копію оскаржуваної постанови судді районного суду від 31.12.2020 року, захисник отримала лише 05.01.2020 року, а тому вважає що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Грішиної В.О., які підтримали апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду, просили задовольнити апеляційну скаргу; вивчивши матеріали адміністративної справи та долучені до справи докази; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; допитавши свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про на таке.

Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

Як вбачається з матеріалів судової справи, захисник Грішина В.О. приймала участь в судовому засіданні суду першої інстанції, разом з тим копію оскаржуваної постанови, отримала лише 05.01.2021 року (а.с.43). Будь-які інші документи, які спростовують доводи захисника про дату отримання копії оскаржуваної постанови раніше 05.01.2021 року, в матеріалах справи відсутні. Апеляційна скарга на постанову районного суду зареєстрована в Приморському районному суді м. Одеси 13.01.2021 року (а.с.44).

З огляду на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 або його захиснику адвокату Грішиній В.О. вручалася копія оскаржуваної постанови раніше 05.01.2021 року, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови підлягає задоволенню, що забезпечить право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника на доступ до правосуддя.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної постанови, апеляційним судом встановлено таке.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, допитавши свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та докази, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова є обґрунтованою, вмотивованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.
Так, згідно з протоколом серії ДПР18 №279602 від 05.10.2020 року, водій ОСОБА_1 , 05.10.2020 року, о 19 год. 25 хв., знаходячись в м. Одесі, за адресою: вул. Разумовського, 6, керував транспортним засобом «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. (а.с.1).

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, а також долученими до протоколу поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я(а.с.3).

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 винним себе не визнав. При цьому, останній не заперечував того, що в зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення дату, час та місці, перебував у стані алкогольного сп`яніння, та підтвердив факт його відмови від проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі. Відмову від проведення медичного огляду, ОСОБА_1 пояснював тим, що він не керував автомобілем за викладених в протоколі обставин, а тому у нього не було обов`язку проходити медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 також пояснив, що його автомобілем керував його знайомий ОСОБА_2 , однак працівники поліції не звернули уваги на його пояснення, а тому безпідставно склали відносно нього протокол за ч.1 ст.130 КУпАП.

За клопотанням захисника Грішиної В.О. апеляційним судом допитані свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які кожен окремо надали апеляційному суду аналогічні пояснення про те, що 05.10.2020 року, о 19 год. 25 хв., знаходячись в м. Одесі, за адресою: вул. Разумовського, 6, вони разом з ОСОБА_1 , їхали на автомобілі останнього - «Volkswagen Caddy» державний номерний знак НОМЕР_1 . За кермом транспортного засобу був ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в той день вживали алкогольні напої. Рухаючись по вул. Розумовській їх наздогнав автомобіль марки «Тойота» та перекрив їм шлях, щоб вони зупинились. В подальшому від водія автомобіля марки «Тойота» їм стало відомо, що під час руху транспортний засіб ОСОБА_1 під керуванням ОСОБА_2 пошкодив бокове дзеркало автомобіля марки «Тойота», через що водій викликав патрульну поліцію для з`ясування обставин події. Згодом на місце зупинки прибули працівники патрульної поліції та почали складати відповідні матеріали щодо обставин ДТП.

При цьому, свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пояснили суду, що з невідомих для них причин працівники поліції склали адміністративні протоколи відносно ОСОБА_1 та відмовились отримати від свідків пояснення з приводу того, що за кермом транспортного засобу ОСОБА_1 був свідок ОСОБА_2 .

Апеляційний суд визнає безпідставними доводи сторони захисту про те, що в районному суді не взяті до уваги письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вони подали до районного суду, оскільки вказані свідки безпосередньо допитані судом апеляційної інстанції, однак показання цих свідків апеляційний суд не може визнати достовірними, з огляду на те, що вони спростовуються іншими доказами, які досліджені під час апеляційного розгляду.

Так, допитаний апеляційним судом в якості свідка працівник патрульної поліції ОСОБА_4 , повідомив суду, що 05.10.2020 року, в вечірній час доби, за викликом на лінію «102» він прибув на вул. Розумовську в м. Одесі, де за попередньою інформацією сталося ДТП з вини особи, яка можливо керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Прибувши на місце, ОСОБА_4 , побачив що водій ОСОБА_1 та ще два чоловіки, які знаходились біля нього, перебували з явними ознаками алкогольного сп`яніння. В подальшому від водія автомобіля марки «Тойота», який викликав поліцію, свідку ОСОБА_4 стало відомо, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 неподалік від місця де з`ясовувалися обставини події, під час бокового роз`їзду не витримав інтервалу між автомобілями, внаслідок чого пошкодив на автомобілі марки «Тойота» дзеркало заднього виду. Свідок також зазначив, що під час з`ясування обставин події, водій автомобіля марки «Тойота» вказав, що під час руху коли сталося ДТП, за кермом іншого транспортного засобу знаходився саме ОСОБА_1 , на якого він вказав безпосередньо працівникам поліції. Крім того свідок повідомив, що після з`ясування обставин події, відносно ОСОБА_1 було складено два протоколи про адміністративні правопорушення, зокрема за ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП. Також свідок ОСОБА_4 пояснив, що під час складення відносно ОСОБА_1 адміністративних матеріалів, останній не заперечував факту керування ним транспортним засобом та не заявляв клопотання про допит будь-яких свідків.

Допитаний апеляційним судом в якості свідка працівник патрульної поліції ОСОБА_5 повідомив суду, що 05.10.2020 року, в вечірній час доби, за наказом командира роти він прибув на вул. Розумовську в м. Одесі, для надання допомоги своєму колезі ОСОБА_4 при складенні адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 . Прибувши на місце, він опитав двох свідків в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці з`ясування обставин події, так і в медичному закладі. Після отримання пояснень свідків, він передав матеріали ОСОБА_4 та поїхав по службових справах. Крім того, свідок ОСОБА_5 вказав, що при складенні відносно ОСОБА_1 адміністративних матеріалів, останній не заперечував факту керування транспортним засобом та не заявляв клопотання про допит будь-яких свідків.

Після допиту апеляційним судом працівників поліції свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , допитаний ОСОБА_1 не зміг надати суду раціонального пояснення, чому в разі його незгоди з протоколом про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, він не зазначив жодного зауваження у відповідній графі протоколу, не заявив клопотань про допит свідків та взагалі відмовився від підписання протоколу.

В ході апеляційного розгляду досліджено копію постанови судді Приморського районного суду м. Одеси від 28.12.2020 року, яка міститься в Єдиному реєстрі судових рішень, витребувану апеляційним судом з районного суду, яка була винесена за результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення за протоколом серії ДПР18 №279601 від 05.10.2020 року відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнаний винним за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, зокрема за те, що він, керуючи 05.10.2020 року, о 19 год. 25 хв., в м. Одесі, за адресою: вул. Разумовського, 6, автомобілем «Volkswagen Caddy» державний номерний знак НОМЕР_1 , при зміни напрямку руху, не переконався у безпеці та скоїв зіткнення з автомобілем «Тойота» держаний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.
Допитаний апеляційним судом ОСОБА_1 підтвердив, що вказана постанова судді Приморського районного суду м. Одеси від 28.12.2020 року винесена за наслідками розгляду судом протоколу про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП, який був складений відносно нього в той самий день та час, коли відносно нього був складений протокол за ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому, захисник Грішина В.О. пояснила апеляційному суду, що вона безпосередньо приймала участь в судовому розгляді справи про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП в Приморському районному суді м. Одеси, та повідомила в судовому засіданні про те, що ОСОБА_1 повністю визнає свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за викладених в протоколі обставин.

Разом з тим, ОСОБА_1 та його захисник Грішина В.О. не змогли надати апеляційному суду раціонального пояснення відносно того, чому у разі невизнання ОСОБА_1 факту керування ним автомобілем за вказаних в протоколі за ст.124 КУпАП обставин, останній визнав себе винним, про що повідомив в районному суді його захисник, а стороною захисту, в подальшому, не було оскаржено вказану постанову, у разі якщо ОСОБА_1 не керував транспортним засобом 05.10.2020 року та не скоював ДТП.

При цьому, апеляційний суд визнає неспроможними доводи захисника, що свою провину ОСОБА_1 у скоєні ДТП на час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП, визнав лише з причин того, що не бажав тривалого розгляду цієї справи, з огляду на те, що всі питання щодо відшкодування спричиненої в наслідок ДТП шкоди, він в добровольчому порядку вирішив з потерпілим. На думку апеляційного суду така позиція сторони захисту виглядає, як найменш, не логічною та непослідовною, оскільки ОСОБА_1 та його захисник, на час розгляду судом справи за ст.124 КУпАП, не могли не розуміти, що факт визнання ОСОБА_1 провини за ст.124 КУпАП, фактично спростовує версію ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом за викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП обставин, який був складений одночасно з протоколом за ст.124 КУпАП, і вказані у протоколах обставини стосувалися фактично одної події.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 та його захисник не оскаржили постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 28.12.2020 року про визнання ОСОБА_1 винним за ст.124 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку, що сторона захисту фактично погодилась з постановою судді районного суду щодо доведеності факту керування ОСОБА_1 , 05.10.2020 року, о 19 год.25 хв., по вул. Розумовській, 6, в м. Одесі, належним йому автомобілем «Volkswagen Caddy» державний номерний знак НОМЕР_1 та скоєння ним ДТП з автомобілем марки «Тойота» державний номерний знак НОМЕР_2 .

Таким чином, апеляційний суд визнає доводи ОСОБА_1 , його захисника адвоката Грішиної В.О., а також показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з приводу того, що ОСОБА_1 , 05.10.2020 року, о 19 год. 25 хв., нібито не керував транспортним засобом по вул. Розумовській, 6, в м. Одесі, безпідставними, оскільки вони повністю спростовуються показаннями свідків працівників патрульної поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які під присягою повідомили суду обставини події та зазначили, що не мають підстав обмовляти ОСОБА_1 , змістом фіксації відеозапису обставин складання протоколу, а також змістом дослідженої під час судового засідання апеляційного суду постанови Приморського районного суду м. Одеси від 28.12.2020 року за ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1 , якою останній визнаний винним, оскільки вказана постанова ОСОБА_1 та його захисником у встановленому законом порядку не була оскаржена, що свідчить про згоду сторони захисту з цим судовим рішенням.

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд констатує, що досліджені судом докази, в своїй сукупності, поза розумним сумнівом, доводять факт керування, 05.10.2020 року, о 19 год. 25 хв., ОСОБА_1 автомобілем «Volkswagen Caddy» державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Розумовській, 6, в м. Одесі, в явними ознаками алкогольного сп`яніння та його відмову від проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що свідчить про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи Захисника Грішиної В.О. про те, що на відеозапису з нагрудної камери поліцейського не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за викладених в протоколі обставин, а також про те, що вказаний запис не здійснювався безперервно, апеляційним судом визнаються безпідставними, оскільки як було встановлено в судовому засіданні, працівники поліції прибули на місце події після зіткнення транспортних засобів. При цьому, з переглянутого судом запису просліджується чітка послідовність подій, які відбувались 05.10.2020 року після прибуття працівників поліції на місце події та під час складення відносно ОСОБА_1 протоколів про адміністративні правопорушення.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу, що у відповідності до положень п.1.4.5 «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів)», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року, однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів, а тому даний доказ, у розумінні ст.251 КУпАП, є належним і допустимим.

При цьому, здійснення запису з перервами, в даній справі, ніяким чином не впливає на повноту, всебічність та об`єктивність з`ясування обставин справи та доведеності поза розумним сумнівом факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки наявні в матеріалах справи відеозаписи повністю узгоджуються з обставинами справи та поясненнями самого ОСОБА_1 , та доводять факт відмови останнього від проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції. Окрім того, наявних відео файлів цілком достатньо для досягнення цілей, регламентованих у п.1.4.5 Інструкції.

Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищевказаних відеозаписів ОСОБА_1 та його захисником не надано. Не встановлено таких даних і під час апеляційного розгляду справи.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки судді районного суду в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та які б слугували підставою для її скасування або зміни оскаржуваної постанови, стороною захисту не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено.

За викладених обставин, апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги захисника необґрунтованими та вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повністю доведена, а тому рішення судді районного суду щодо визнання останнього винним у скоєні адміністративного правопорушення - є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови судді районного суду.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Грішиної В.О. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 31.12.2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя
Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський