КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 357/2890/21

23 липня 2021 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ Ратнікової В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2021 року, постановлену суддею Дубановською І.Д., в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

в с т а н о в и в:

01 березня 2021 року, поліцейським взводу №2, роти № 1 БПП в м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області ДПП капралом поліції Якименко В`ячеславом Юрійовичем було складено протокол серія ДПР 18 № 333281 про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 .

Вказаним протоколом встановлено, що 01 березня 2021 року о 16 год. 00 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Біла Церква, вул. О. Гончара 1/42 (парковка готелю Кларк) з явними ознаками алкогольного сп`яніння а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить десять тисяч двісті грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у сумі чотириста п`ятдесят чотири грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2021 року та закрити провадження у справі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідно до вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів, огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Огляд на стан сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті КУпАП є недійсним. Отже, поліцейський при отриманні відмови від водія на проходження огляду на стан сп`яніння, зобов`язаний доставити його до найближчого закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду. Вказані вимоги закону та здійсненні поліцейським порушення при складанні протоколу щодо нього не взяті до уваги судом першої інстанції.

Зазначає, що на відеозаписі, який міститься в матеріалах адміністративної справи про притягнення його до відповідальності за чю.1 ст. 130 КУпАП не видно обличчя особи, якій пропонується пройти огляд на стан сп`яніння.

Звертає увагу, що під час складання протоколу йому не були роз`яснені права, що передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, вказаний факт підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, проте вказаний факт також не був взятий до уваги судом першої інстанції.

З пояснень наданих свідками вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці, проте не відмовився від проходження медичного огляду.

Також будь - які висновки експертів чи спеціалістів, які б підтверджували перебування його у стані сп`яніння, в матеріалах справи відсутні.

Також в апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, посилаючись на те, що копію постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2021 року було отримано ним лише 11.06.2021 року.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи судом повідомлений, причин неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим розгляд справи в його відсутності.

Вирішуючи клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2021 року, суд виходить із наступного.

За положенням ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно частини 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу- ст. 289 КУпАП.

У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 зазначив, що копію оскаржуваної постанови він отримав 11.06.2021 року.

З матеріалів справи вбачається, що захисник ОСОБА_1 адвокат Сидорчук І.В. отримав копію оскаржуваної постанови 08 червня 2021 року. Апеляційна скарга була подана 17 червня 2021 року. З огляду на зазначене, на думку суду, причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови слід визнати поважними.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та застосовуючи до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить десять тисяч двісті грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.,суд першої інстанції посилався на доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з системного аналізу вказаних норм права вбачається, що проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділами ІІ та ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року за №1452/735.

Згідно з п.п.8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Приймаючи постанову, суд першої інстанції дійшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в частині відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Протоколом про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 333281, складеним поліцейським взводу №2, роти № 1 БПП в м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області ДПП капралом поліції Якименко В`ячеславом Юрійовичем, встановлено, що 01 березня 2021 року, о 16 годині 00 хвиин водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 в м. Біла Церква, по вул. О. Гончара 1/42 (парковка готелю Кларк) з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив вимоги п. 2.5ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Також стаття 62 Конституції України визначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність особи за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або пі впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП визначена адміністративна відповідальність також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з положеннями частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння є підставою для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. За змістом п. 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції 2, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення в графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності по суті порушення» зазначив «згоден».

Окрім цього, відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора поліції, яким зафіксовано обставини зупинки автомобіля, є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху (див. постанову КАС ВС у справі № 678/991/17 від 15.11.18).

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 161/5372/17 вказав, що обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні, що і є дійсним, в цій справі, так як показання свідків у повній мірі кореспондуються з іншими доказами в їх сукупності, у тому числі, з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який долучений до справи.

Апеляційним переглядом встановлено, що місцевий суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 правильно застосував норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що після отримання його відмови на проходження огляду на стан сп`яніння, поліцейський зобов`язаний був доставити його до найближчого закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду відповідно до ст. 266 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки, відповідно до вимог п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я. В матеріалах справи наявне направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 , з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду, законодавством не передбачено права чи обов`язку працівника поліції у примусовому порядку доставляти водія до закладу охорони здоров`я для проходження огляду.

Доводи апеляційної про те, що з пояснень, наданих свідками, вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці, проте не відмовився від проходження огляду у закладі охорони здоров`я, суд відхиляє, так як вони не грунтуються на наявних в матеріалах справи та досліджених судом доказах. Так, з пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що вони були запрошені працівником поліції для проведення у їх присутності огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, на що він відмовився у їх присутності. У вказаних поясненнях свідки не зазначають, що ОСОБА_1 відмовився від огляд на стан сп`яніння на місці та погоджувався пройти огляд у закладі охорони здоров`я. Пояснення свідків узгоджуються з іншими доказами у справі, в тому числі і з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який долучений до справи.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що на відеозаписі, який міститься в матеріалах адміністративної справи про притягнення його до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП не видно обличчя особи, якій пропонується пройти огляд на стан сп`яніння, правильності висновку суду першої інстанції не спростовують, так як особу ОСОБА_1 було встановлено за посвідченням водія НОМЕР_2 , виданим 23.06.2006 року, на відеозаписі водій називає своє прізвище, ім`я по батькові працівнику поліції і вказує, що він ОСОБА_1 , підписує складені щодо нього протоколи за ч.1 ст.130 та ст. 124 КУпАП .

Таким чином, за наслідками перевірки висновків суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, місцевим судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2021року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: