Номер провадження: 33/813/991/21
Головуючий у першій інстанції Алін С.С.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Артеменко І.А.,

розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 Пудлінської Лариси Іванівни на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2020 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.185 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу серії ВАБ № 186689 відносно ОСОБА_3 вбачається, що 25.09.2020 року в період часу з 12 год. 50 хв. до 15 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , остання ігнорувала законні вимоги працівників поліції, чинила опір, ламаючи двері до комунальної квартири, пошкодила майно сусідки ОСОБА_1 .

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2020 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.185 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що діях ОСОБА_3 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення. ОСОБА_3 на законних підставах перебувала у приміщені АДРЕСА_2 , оскільки вона є власником 132/1000 часток секцій у гуртожитку кімнат 41,44,39,40,42,43, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 225079991 від 22.09.2020р., також із матеріалів справи вбачається про те, що ОСОБА_3 прописана та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Не погоджуючись із вказаною постановою, 14 квітня 2021 року представник ОСОБА_1 Пудлінська Л.І. подала апеляційну скаргу, в якій просить суд поновити строк на апеляційне оскарження вищенаведеної постанови, скасувати постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2020 року та визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністативного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП України.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, представник ОСОБА_1 Пудлінська Л.І. зазначила, що ОСОБА_1 є потерпілою у зазначеному провадженні у справі про адміністративне правопорушення, адже діями ОСОБА_3 їй було заподіяно шкоду.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 Пудлінської Л.І. підлягає поверненню особі, що її подала, з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Проте, згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Більш того, п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачає, що однієї із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Право доступу до суду апеляційної інстанції для оскарження рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд з метою перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Проте, ст. 7 КУпАП передбачає, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, дії ОСОБА_3 кваліфіковані працівниками поліції за ст.185 КУпАП - злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Згідно ст. 185 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Пленум Верховного Суду України у п. 7 Постанови «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» роз`яснив, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, а також, що адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.

З об`єктивної сторони злісна непокора виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень або вимог працівника поліції, або в непокорі, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну неповагу до органів та осіб, які охороняють громадський порядок. Відмова правопорушника проявляється у недвозначній формі словами, жестами, мовчанням тощо.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що відповідальність за ст. 185 КУпАП, для особи настає через протиправну взаємодію із поліцейським, яка виражається у відмові особи від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків. Конструкція наведеної статті не передбачає заподіяння шкоди будь-якій особі

Відповідно до ст. 269 КУпАП потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду

Втім склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, не передбачає можливості взаємодії та впливу особою, яка його вчиняє з третіми особами, а отже і заподіяння ним шкоди.

Тож, враховуючи вищевикладене, суддя апеляційного суду приходить до висновку про відсутність у ОСОБА_1 процесуальних повноважень згідно ст. 294 КПК України подавати до суду апеляційну скаргу у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.185 КУпАП.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою з огляду на каральну мету зокрема стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією ч.1 ст.164 КУпАП, провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року, рішення у справі «Лучанінова проти України» від 09 червня 2011 року).

В законодавстві України діє поняття Аналогія закону (крім кримінального права, заборона встановлена ч.4 ст. 3 КК України).

Аналогія закону - це засіб заповнення прогалин у законодавстві, який полягає в застосуванні до нього іншої норми закону, яка регламентує подібні відносини, тобто суду надається право вирішувати справи за допомогою аналогії закону.

У відповідності до вимог п.2 ч.3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається якщо її подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Таким чином, вважаю за необхідне застосувати аналогію права, оскільки апеляційна скарга подана особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу, та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала.

Додатково роз`яснюю, що спір про завдання ОСОБА_3 шкоди майну ОСОБА_1 підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства, у порядку передбаченому глав. 82 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 Пудлінської Лариси Іванівни на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2020 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.185 КУпАП України повернути особі, яка її подала, у зв`язку з відсутністю права на оскарження постанови суду 1-ої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду І.А. Артеменко