Справа № 464/1379/21 Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 33/811/817/21 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі: судді апеляційного суду Гончарук Л.Я., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Жерухи Р.С., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Жерухи Р.С. на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 14 травня 2021 року,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 454 грн. судового збору.

Згідно постанови, ОСОБА_1 , 16.02.2021 року о 23.55 год. по вул. Зелена, 477 у м. Львові, керував автомобілем марки «Audi», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» ПДР України.

Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Жеруха Р.С. подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану постанову скасувати, провадження в справі закрити.

В обґрунтування вказує, що суд першої інстанції розглянув протокол стосовно ОСОБА_1 з порушенням правил територіальної підсудності, оскільки протокол працівниками поліції складався на дорозі від вулиці Зеленої до Львівського центру легеневого здоров`я, що знаходиться на території с.Пасіки Зубрицькі і відноситься до юрисдикції Пустомитівського районного суду Львівської області. ОСОБА_1 теж зареєстрований в с.Звенигород, що відноситься до Пустомитівського району Львівської області. Відтак, розгляд протоколу стосовно ОСОБА_1 повинен був здійснюватись Путомитівським районним судом Львівської області, а не Сихівським районним судом м.Львова.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно послався на дані і докази, які ні кожен окремо, ні в сукупності не свідчать про вчинення порушень правил дорожнього руху ОСОБА_1 , зокрема не свідчать про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Вказує, що, згідно протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він складався 17.02.2021 року, о 01 год 15 хв. В той же час, згідно відеофайлу нагрудної камери (01366@245110) патрульні поліцейські прибули на місце складання протоколу 17.02.2021 року, о 00 год 24 хв, відтак не могли бути свідками керування автомобілем ОСОБА_1 16.02.2021 року о 23-55. В протоколі про адміністративне правопорушення не вказано жодного свідка чи потерпілого і не вказано, які матеріали додаються до протоколу паро адміністративне правопорушення. Відтак протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №106689 від 17.02.2021 року не може бути доказом порушення правил дорожнього руху ОСОБА_1 .

На думку апелянта, висновок щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння від 17.02.2021 року не свідчить про керування автомобілем ОСОБА_1 16.02.2021 року о 23-55. ОСОБА_1 в судовому засідання пояснив, що автомобілем не керував, а очікував свого родича ОСОБА_2 біля автомобіля. І надалі саме родич повинен був кермувати автомобілем.

Звертає увагу, що постанова серії ДП018 №963230 від 17.02.2021 року не може мати преюдиціальне значення при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення №106689, оскільки висновки в даній постанові не відповідають дійсності і вказана постанова оскаржена ОСОБА_1 до суду. А також вказана постанова виносилась після складання протоколу №106689 стосовно ОСОБА_1 за ст.130 КУпАП, що чітко видно з відеофайла 01323@095110. Час винесення постанови - 02.23, а протокол за ст.130 КУпАП складався 01.15.

Щодо письмових показів свідка ОСОБА_3 , зазначає, що даний свідок у свої письмових поясненнях не вказав, о котрій годині він бачив, що хтось керував автомобілем Ауді без увімкненого світла фар, не вказав на особу яка ніби-то керувала автомобілем. В поясненнях наявні незасвідчені виправлення у даті. Свідок не попереджався про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази, на неодноразові виклики до суду не з`явився, а відтак відібрані у ОСОБА_3 покази на стандартному бланку не можуть свідчити про те, що ОСОБА_1 о 23-55 керував автомобілем у стані сп`яніння, оскільки такі дані у письмових поясненнях, відібраних поліцейськими у ОСОБА_3 , відсутні.

Стверджує, що на відеозаписах з нагрудних камер чітко видно, що ОСОБА_1 знаходиться біля автомобіля, не керує автомобілем і автомобіль не їде.

Підкреслює, що відеозапис починається о 00-24 17.01.2021 року, а протокол складений 23-55, а відтак дані відеозапису не можуть підтверджувати керування автомобілем ОСОБА_1 в стані сп`яніння, а навпаки дані відеозаписи підтверджують, що ОСОБА_1 не керував автмобілем Ауді і весь час заперечував порушення правил дорожнього руху з свого боку.

Заслухавши виступ особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Жерухи Р.С., які підтримали подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у її задоволенні слід відмовити.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 зазначив, що він під`їхав і припаркував автомобіль близько 20.00 год., чекав брата з рейсу. Було холодно і він випив, бо за кермом повинен був їхати брат. На освідування поїхав, оскільки йому погрожували свідки.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 106689 від 17.02.2021 року; даними висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 17.02.2021 року, з якого вбачається, що правопорушник на момент огляду перебував в стані алкогольного сп`яніння; даними постанови серії ДПО18 №963230 від 17.02.2021 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 16.02.2021 року о 23.55 год. по вул. Зелена, 477 у м. Львові керував автомобілем марки «Audi», д.н.з. НОМЕР_1 без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чи порушив п.п. 19.1 а ПДР України; письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 , який ствердив, що був очевидцем того як 16.02.2021 року автомобіль марки «Audi», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Зелена, 477 без ввімкнених фар ближнього світла у темну пори доби; даними відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції, досліджених при розгляді справи в суді першої інстанції, які містять фіксацію обставин події, з яких вбачається, що ОСОБА_1 знаходився поряд із транспортним засобом, який був припаркований з увімкненою аварійною сигналізацією. Інші особи, які б могли ним керувати на місці події відсутні, що в сукупності із поясненнями свідка ОСОБА_3 підтверджує факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 . При цьому, останній жодного разу не вказував на те, що транспортним засобом він не керував, іншими наявними в матеріалах справи доказами, які узгоджуються між собою та достовірність яких в судді апеляційного суду не викликає сумнівів.

Доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість судового рішення апеляційний суд вважає безпідставними.

Як встановлено апеляційним судом, працівниками поліції ОСОБА_1 була висловлена законна вимога про проведення огляду на стан сп`яніння, а саме з дотриманням вимог ст.266 КУпАП та Інструкції огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України №1425/735 від 09.11.2015 року.

Стосовно доводів апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, то такі свого підтвердження при апеляційному розгляді не знайшли, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, зокрема даними відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції, досліджених при розгляді справи, які містять фіксацію обставин події, з яких вбачається, що ОСОБА_1 знаходився поряд із транспортним засобом, який був припаркований з увімкненою аварійною сигналізацією. Інші особи, які б могли ним керувати на місці події відсутні, що в сукупності із поясненнями свідка ОСОБА_3 підтверджує факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 . При цьому, останній жодного разу не вказував на те, що транспортним засобом він не керував.

При цьому, що стосується покликань апелянта на Рішення Франківського районного суду від 16.06.2021 р., яка стосується скасування постанови серії ДПО18 №963230 від 17.02.2021 року, згідно якої ОСОБА_1 16.02.2021 року о 23.55 год. по вул. Зелена, 477 у м. Львові керував автомобілем марки «Audi», д.н.з. НОМЕР_1 без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушив п.п. 19.1 а ПДР України, то вказаним Рішенням суду не спростовано факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

Доводи викладені апелянтом про порушення судом першої інстанції правил територіальної підсудності в суді апеляційної інстанції свого підтвердження не знайшли, так відповідно до протоколу ОСОБА_1 , 16.02.2021 року о 23.55 год. по вул. Зелена, 477 у м. Львові, керував автомобілем марки «Audi» в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» ПДР України, даний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, таким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення, місце вчинення правопорушення вказано м. Львів вул. Зелена, 477, що відноситься до територіальної юрисдикції Сихівського районного суду м. Львова.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.

Інші доводи наведені апелянтом не можуть бути безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови, апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Жерухи Р.С. подану в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 14 травня 2021 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Гончарук Л.Я.