Справа №303/317/21
3/303/1025/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року м.Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Гейруш В.Б., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліції №1 Мукачівського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 ,

- за ст. 44-3 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Старшим ДОП Мукачівського Мукачівського районного управління поліції відділу поліції №1 ГУНП в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції Маляр М.В. 12.01.2021 складено адміністративний протокол відносно ОСОБА_1 , про те, що остання 12.01.2021 о 13 год. 30 хв. знаходилася на своєму робочому місці в магазині «АВС» по вул. Мира, 232 в с. Барбово Мукачівського району без засобів індивідуального захисту, а саме маски респіратора на обличчі, чим порушила вимоги п.п.1 п.2 постанови Кабінету Міністрів України №1236.

Представник ОСОБА_1 адвокат Мельник П.О. подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 ч.1 КУпАП просив закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, посилаючись на обставини, викладені в письмових запереченнях.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до слідуючого висновку.

За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, відповідно до ч.1 ст.44-3 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає в разі порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція зазначеної статті є бланкетною, оскільки називає лише сам склад правопорушення, а для визначення його ознак відсилає до норм іншого підзаконного акту, яким у даному випадку є Постанова Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», зі змінами, що внесені Постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2020 року №1100.

Відповідно до ст.55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Адміністративним правопорушенням згідно статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення визнається, порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

За статтею 9 Кодексу України про адміністративне правопорушення адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинили адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Щодо юридичної відповідальності особи слід зазначити, що у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити надмірний тягар для особи».

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 ч.1 КУпАП доведена в повному обсязі. При призначенні адміністративного стягнення суд вважає можливим звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 44-3 КУпАП за малозначністю, оголосивши їй усне зауваження, оскільки діяння, вчинене нею, містило в собі усі юридичні і суб`єктивні ознаки, що характеризують правопорушення передбачене ч.1 ст. 44-3 КУпАП, однак внаслідок конкретних обставин воно не відповідало тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення, зокрема, дії правопорушника суб`єктивно не були направлені на заподіяння шкоди суспільним інтересам, юридичним та фізичним особам.

У відповідності до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений розглядати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Згідно із ч. 2 ст. 284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 22, 44-3, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 44-3 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваження, закривши провадження по справі.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Мукачівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду В.Б.Гейруш