Справа № 344/6666/21
Провадження № 33/4808/436/21
Категорія ч.1 ст.44-3 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лазарів О. Б.
Суддя-доповідач Шкрібляк
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Шкрібляк Ю.Д., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника Дениса Т.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою (далі АС) захисника Дениса Т.Д., на постанову судді Іванр-Франківського міського суду від 31 травня 2021 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 , громадянка України,

визнана винуватою за ст.443 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 454 грн. судового збору.

З постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 07 квітня 2021 року, близько 20-00 год. в АДРЕСА_2 , в магазині "T.к.boom" здійснювала прийом відвідувачів, чим порушила п.4 п.35 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 р. № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", зі змінами внесеними Постановою КМУ від 24.02.2021 року №154, чим порушила ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

У своїй АС захисник Денис Т.Д. покликається на те, що постанова судді щодо його підзахисної є незаконною, необґрунтованою, і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Суддя не дослідив доказів, не надав вірної правової оцінки відповідним обставинам справи.

Просить поновити строк на апеляційне оскарженння, постанову судді Івано-Франківського міського суду від 31 травня 2021 року щодо ОСОБА_1 скасувати, закривши провадження у справі за відсутності в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

В засіданні апеляційного суду захисник Денис Т.Д. пояснив, що його підзахисна ОСОБА_1 перебуває у Закарпатській області, не може приїхати, її законні інтереси представлятиме він ( ОСОБА_2 ).

Крім того, додав , що ОСОБА_1 була і є ФОП , який займається діяльністю, яка пов"язана з відеонаглядом, до магазину одягу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ніякого відношення не має.

Вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, просить провадження в справі закрити.

20 липня 2021 року в засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 було роз`яснено її права передбачені ст.268 КпАП та ст.63 Конституції України. Вона пояснила, що в день і час, який вказаний в адмінпротоколі перебувала в магазині одягу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », тому що її фірма встановлювала там відеонагляд. Однак вона не має ніякого відношення, як працівник до даного магазину.

Заслухавши пояснення захисника Дениса Т.Д., який просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову, а провадження закрити; перевіривши матеріали справи та долучені до справи документи, вважаю, що АС слід задовольнити, виходячи із наступного.

Згідно вимог ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Строк на апеляційне оскарження даної постанови слід поновити, оскільки він пропущений з поважних причин, так як ОСОБА_1 та її захисник в судовому засіданні не були присутні, оскаржувану постанову вчасно не отримали, що позбавило їх можливості оскаржити її у строк, передбачений ст. 289 КУпАП.

Відповідно до ст. 44-3КУпАП вредакції Закону№ 530-IXвід 17.03.2020 року, яка діяла на момент вчинення правопорушення, регламентовано адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Ст 44-3 КУпАП є бланкетною нормою, тобто у ній закріплюються лише загальні ознаки правил поведінки, а для необхідного порядку дій слід звертатися до норм іншого нормативного акта, до якого вона відсилає.

Так, Згідно пп.4 п.35 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 р. № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", зі змінами внесеними Постановою КМУ від 24.02.2021 року №154, на території регіонів, на яких установлений червоний рівень епідемічної небезпеки, додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, забороняється приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері торговельного і побутового обслуговування населення.

.Відповідно до ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до змісту законодавства України, зокрема ст. 65 Господарського кодексу України, посадова особа це особа, в якої наявні організаційно-розпорядчі або адміністративно господарські функції.

Зокрема, організаційно-розпорядчі функції полягають у здійсненні керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах та організаціях (планування роботи, організація праці, забезпечення трудової дисципліни тощо). Такі функції здійснюють, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних чи комунальних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідувачі відділів, лабораторій) та їх заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири) тощо.

Адміністративно-господарські обов`язки включають повноваження з управління або розпорядження державним, комунальним чи колективним майном, що полягає в установленні порядку його зберігання, переробки, реалізації, забезпеченні контролю за цими операціями тощо. Такі повноваження у тому чи іншому обсязі мають начальники планово-господарських, постачальних, фінансових відділів та служб, завідувачі складів, магазинів, майстерень, ательє, їх заступники, керівники відділів підприємств, відомчі ревізори та контролери тощо.

З матеріалів, які представлені захисником ОСОБА_2 вбачається, що його підзахисна не працювала на час складання протоколу про адмінправопорушеня найманим працівником чи була ФОП.

Зі системного аналізу наведених вище норм вбачається, що суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення, є суб`єкт господарювання чи його посадова особа.

Отже, ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання, адже вона не є керуючою особою магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », тому не є суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого, ч.1 ст.44-3 КУпАП ( а.с.30).

Окрім того, слід зазначити, що в матеріалах адміністративного провадження відсутні будь-які підтверджуючі документи, що ОСОБА_1 на час вчиненного правопорушення працювала як найманий працівник в магазині «ТК БУМ»».

Відповідно до ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладений на осіб, які вповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Таким чином, оцінюючи вищевикладені обставини, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Поновити строк на апеляційне оскарження захиснику Денису Т.Д.

Апеляційну скаргу захисника Дениса Т.Д. задовольнити.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду від 31 травня 2021 року про притягнення до адміністративної ОСОБА_1 за ч.1ст.44-3 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 цього ж Кодексу у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду Ю.Д. Шкрібляк