ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5709/20 Номер провадження 33/814/248/21Головуючий у 1-й інстанції Калько О. С. Доповідач ап. інст. Захожай О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Захожай О.І.,

з участю секретаря Радько О.М.,

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

захисника адвоката - Кузя О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Кузя О.М. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 10 лютого 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454, 40 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 28 листопада 2020 року о 15 год. 25 хв. керуючи автобусом РУТА 25 д.н.з. НОМЕР_1 та здійснюючи регулярні пасажирські перевезення на міському маршруті №21 «Кільцевий» на вул. М. Бірюзова, 30 в м. Полтаві перевозив 26 ( двадцять шість) пасажирів при передбаченою технічною характеристикою визначеною відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 кількість місць для сидіння 20 (двадцять) разом із місцем водія, чим порушив вимоги абз.1 п.п.9 п.10 Постанови КМУ №641 від 22 липня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з урахуванням положень зазначених в абзаці 1 п.п.14 п.1 протоколу №41 позачергового засідання державної комісії з питань ТЕБ та НС від 06.11.2020, постанови Головного державного санітарного лікаря України МОЗ №23 від 21.05.2020, та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Кузь О.М. просить скасувати постанову судді, а провадження відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КпАП України.

Вказує, що допитаний в судовому засіданні поліцейський роти № 2 батальйону УПП у Полтавській області капрал поліції Геращенко А.Р. пояснив, що єдиним доказом, який зафіксував кількість пасажирів на момент його зупинки, є запис з бодікамери. Відповідно до відеозапису поліцейський перераховує кількість пасажирів, які вийшли їх було чотири, а в салоні знаходилось 15 пасажирів, що разом з водієм складає 20 пасажирів. Водій заперечує перевищення кількості пасажирів та надає документи на вимогу поліцейських.

Крім того, зазначає, що ОСОБА_1 не має можливості сплатити 17 000 грн., так як отримує мінімальну заробітну плату, близько 5000 грн. та має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та його захисника Кузь О.М., дослідивши докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зі змісту ст.283 КУпАП вбачається, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

За вимогами ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції враховані не в повній мірі при розгляді даної справи.

Так, згідно з матеріалами справи, щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії АА №648606 від 28 листопада 2020 року, у якому зазначено, що він 28 листопада 2020 року о 15 год. 25 хв. керуючи автобусом РУТА 25 д.н.з. НОМЕР_1 та здійснюючи регулярні пасажирські перевезення на міському маршруті №21 «Кільцевий» на вул. М. Бірюзова, 30 в м. Полтаві перевозив 26 ( двадцять шість) пасажирів при передбаченою технічною характеристикою визначеною відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 кількість місць для сидіння 20 (двадцять) разом із місцем водія, чим порушив вимоги абз.1 п.п.9 п.10 Постанови КМУ №641 від 22 липня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з урахуванням положень зазначених в абзаці 1 п.п.14 п.1 протоколу №41 позачергового засідання державної комісії з питань ТЕБ та НС від 06.11.2020, постанови Головного державного санітарного лікаря України МОЗ №23 від 21.05.2020.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП (в редакції, що діяла на час вчинення правопорушення).

Так, статтею 44-3 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до вимог статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, які і є відповідними правилами, відповідальність за які передбачена диспозицією ст.44-3 КУпАП.

Так, Постановою Кабінету Міністрів № 211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» установлено на усій території України карантин.

Постановою Кабінету Міністрів №641 від 22 липня 2020 року (із змінами) установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 1 серпня до 31 грудня 2020 року на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 року, № 23, ст.896, № 30, ст.1061) та від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Підпунктом 2 п.11 Постанови КМУ від 22 липня 2020 року за № 641 передбачено, що на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено «зелений» рівень епідемічної небезпеки, забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Положення вказаної Постанови доведені до відома населення у встановленому законом порядку.

Сам ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційної інстанції 04.06.2021, не заперечує того факту, що він, будучи водієм маршрутного таксі та здійснюючи регулярні перевезення пасажирів, у день, вказаний в протоколі, перевозив пасажирів у кількості, що перевищувала кількість місць для сидіння.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив правила, встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

Перевірені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Таким чином, висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 , фактичним обставинам справи відповідають.

В той же час, при вирішенні питання щодо накладення на правопорушника адміністративного стягнення суд першої інстанції допустив формальний підхід та не в повній мірі врахував фактичні обставини справи та вимоги ст.23 КупАП, відповідно до яких, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Як зазначено вище, своєї вини у вчиненні правопорушення ОСОБА_1 не заперечує. При апеляційному розгляді останній пояснив, що в маршрутному транспортному засобі, яким він керував, дійсно передбачено 20 місць для сидіння. У той день одні пасажири вийшли, інші зайшли, на всіх місць для сидіння не вистачило та деякі з пасажирів стояли. Він зробив їм зауваження, але люди не виходили та дуже його прохали довезти їх до місця призначення, оскільки був «час пік» та вони не могли дістатися до роботи. Він пожалів людей та хотів їх доставити хоча б до зупинки громадського транспорту «Центр» там вже висадити, але був зупинений патрульною поліцією. Транспортний засіб належить ТОВ «Люкс-Полтава 2009».

Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_1 вперше вчинив адміністративне правопорушення, яке мало короткочасний характер, даних про настання негативних наслідків для будь-кого від цього правопорушення немає, самого факту правопорушення ОСОБА_1 не заперечує, засуджує свою протиправну поведінку, запевняє, що зробив для себе належні висновки та не допустить подібних порушень в подальшому і факт наявності боргу в 17000 є просто непосильним для родини, дохід його сім`ї є невеликим, що підтверджується довідкою ТОВ «Люкс-Полтава 2009» про заробітну плату для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням № 1 від 23.06.2021.

Враховуючи всі обставини справи та відомості про особу ОСОБА_1 , на думку суду апеляційної інстанції, вчинене останнім правопорушення є малозначним.

Приймаючи до уваги надані апелянтом відомості, стягнення, передбачене ст.44-3 КУпАП (17000 грн), поза сумнівом є непомірним для ОСОБА_1 та його сім`ї.

Відповідно до вимог ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Згідно з положеннями ч.2 ст.284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

З врахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження в справі на підставі положень ст.22, ч.2 ст.284 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Кузя О.М. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - задовольнити частково.

Постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 10 лютого 2021 року щодо ОСОБА_1 , скасувати.

На підставі ст. 22, ч.2 ст. 284 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, оголосити останньому усне зауваження, а провадження в справі закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Захожай О.І.