ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2021 Справа №607/4210/21

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк В.М., за участю секретаря судового засідання Свергун Т.В., особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Балабана П.М., потерпілої ОСОБА_2 , її представника Турчин-Кукаріної І.В.,

розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає по АДРЕСА_1 , не працює, ІПН НОМЕР_1 ,

за частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 18 лютого 2021 року ОСОБА_1 16.02.2021 року близько 19 год. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_2 в присутності малолітньої дитини ОСОБА_3 2018 року народження домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурними словами та погрозами розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він тривалий час спільно проживав з ОСОБА_4 , в них є спільний син. В січні 2021 року ОСОБА_5 попросила його піти. В соціальних мережах, він довідався, що в неї є інший чоловік, з яким вона підтримувала стосунки під час спільного проживання з ним. 16 лютого 2021 року він прийшов до сина на побачення за місцем проживання ОСОБА_6 , оскільки саме по вівторках графік побачень йому визначив орган опіки і піклування. Під час побачень не висловлювався нецензурними словами в сторону колишньої співмешканки, не погрожував їй. Єдине, він ставив запитання, щодо того, чому вона йому не сказала про те, що в неї вже є стосунки з іншим чоловіком, як так сталося. Він любить і поважає ОСОБА_7 , вважає, що вона є хорошою матір`ю для їх сина, та намагався помиритися з нею. Агресії ніколи до неї не проявляв, в тому числі і в той день, а намагався поспілкуватися як з нечужою людиною, з якою прожив близько трьох років. Пізніше, з ним почала конфліктувати матір ОСОБА_6 , яка називала його наркоманом, показувала непристойні жести, викликала поліцію та зачинила двері і не випускала його за квартири.

Захисник особи яка притягується до адміністративної відповідальності просить закрити провадження по справі.

Допитана в судовому засідання як свідок потерпіла ОСОБА_8 показала, що вона тривалий час проживала спільно із ОСОБА_1 , та в них є спільна дитина ОСОБА_9 , 2008 року народження. З січня 2021 року вони не проживають разом. 16 лютого 2021 року ОСОБА_1 прийшов побачитися із сином, однак в той час дитина спала, і вона попросила його прийти пізніше. Син прокинувся о 19:00, однак, коли побачив батька, то накрив себе з головою та ховався, боявся. Пізніше син почав гратися із батьком, однак ОСОБА_10 розпочав виясняти відносини із нею, а саме, запитував, чому так сталося, як так сталося. Пізніше, він спровокував конфлікт з її мамою, а саме, взяв дитину на руки і пішов в її кімнату демонструвати що син хоче з ним гратися. Розпочався конфлікт, в ході якого він до матері сказав «закрий рота», обзивав матір та її. Не підтвердила ту обставину, що ОСОБА_1 погрожував їй розправою, зазначила, що він погрожував що якщо вона буде перешкоджати бачитися з сином син не буде з нею.

Представник потерпілої просить притягнути ОСОБА_1 до відповідальності на накласти стягнення у вигляді штрафу.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що 16 лютого 2021 року ОСОБА_12 прийшов до свого сина, який є її внуком. Дитина спочатку не хотіла з ним гратися, однак він наполягав, у зв`язку із чим виникла коротка суперечка із нею та її дочкою. Пізніше, коли ОСОБА_9 почав гратися із ОСОБА_13 , він замість того щоби проводити час із сином, розпочав виясняти стосунки із її дочкою ОСОБА_5 . Вона йому сказала, щоби він відстав від дочки та заспокоївся, а він до неї сказав «закрий свого рота». Виникла словесна перепалка. ОСОБА_12 взяв дитину та пішов до її кімнати, де вона відпочивала демонструючи що дитина хоче з ним гратися, та розпочав її знімати на камеру, у зв`язку із чим знову виникла суперечка, і вона викликала поліцію.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_14 показав, що 16 лютого 2021 року до нього дзвонив ОСОБА_1 та жалівся, що він прийшов до дитини, його спочатку не пускали, потім його співжителька та її мама напосідали на нього, сварилися. Він порадив йому знімати все на камеру.

Дослідивши докази, суддя доходить до висновку, що провадження по справі слід закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, виходячи із такого.

Частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

В обґрунтування доведеності вини у вчиненні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення посилається на пояснення та заяви ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , в яких вони просять притягнути до відповідальності ОСОБА_1 у зв`язку із тим, що він вчинив відносно ОСОБА_6 насильство психологічного характеру.

Разом з тим, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 не підтвердила той факт того, що ОСОБА_10 погрожував їй розправою. Крім того, зазначила, що суперечка виникла у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 намагався вияснити стосунки з приводу їх сімейного життя.

ОСОБА_10 заперечив обставини, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення про те, що він висловлювався в сторону ОСОБА_6 нецензурними словами та погрожував розправою, навпаки, зазначив, що він поважає ОСОБА_5 , вважає її хорошою матір`ю, намагається налагодити відносини з нею, а в той день, він побачив в соціальних мережах, що в ОСОБА_5 є стосунки з іншим чоловіком, а тому намагався вияснити як це сталося. однак, без агресії та підвищення голосу. Крім того попросив вибачення в ОСОБА_15 та обіцяв взагалі не сперечатися з нею.

Вважаю, що показаннями ОСОБА_6 та ОСОБА_17 не підтверджено фактів вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_6 в присутності їх сина.

Сам факт наявності словесної суперечки з приводу тих чи інших питань не свідчить про наявність в діях особи психологічного насильства, оскільки суду не доведено, що така суперечка досягла рівня того що ОСОБА_1 висловлював словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, які були спрямовані саме на обмеження волевиявлення ОСОБА_6 та такі дії викликали у постраждалої побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Тому, на переконання судді не вдалося спростувати ОСОБА_18 про те, що він не вчиняв домашнього насильства у діях, які полягали у висловлюванні нецензурними словами та погрозами розправою, а тому обставини, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення про те що він вчинив насильство шляхом висловлювання нецензурними словами та погрозами розправою не підтверджені «поза розумним сумнівом».

Об`єктивних доказів винуватості крім суперечливих пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_19 , працівники поліції не зафіксували, та на розгляд судді не надали.

Відповідно до положень пункту третього частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а тому покладення на суд обов`язків ініціювати збір доказів для доказування вини особи суперечить принципам об`єктивності та неупередженості суду при розгляді справи та є неприпустимим.

Згідно з частини другої статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В той же час, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в статті 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Відповідно до вимог пункту першого частини першої статті 247 Кодексу України по адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_18 за частиною першою статті 173-2 КпАП слід закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_18 за частиною першою статті 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд.

Головуючий суддяВ. М. Позняк