Справа № 617/721/21
Провадження № 3/617/259/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року

Суддя Вовчанського районного суду Харківської області Петрова Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Вовчанську Харківської області справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Відділу поліції № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

29 червня 2021 року до Вовчанського районного суду Харківської області після дооформлення надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №163284 від 09.05.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 163284 від 09.05.2021 року, ОСОБА_1 09.05.2021 року о 10 год. 15 хв. по вул.Соборній, буд.166 в м.Вовчанську Харківської області керував автомобілем марки Volkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння. Від прожодження огляду на стан сп`яніння на місці водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав та пояснив, що не керував транспортним засобам в стані алкогольного сп`яніння, їхав на власному автомобілі у якості пасажира, не згоден з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 163284 від 09.05.2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вважає дії інспектора поліції незаконними та такими, що відповідають нормам права. Автомобілем керував товариш ОСОБА_2 , у якого навіть не відібрали пояснення і не зазначили в якості свідка при складанні протоколу. Відібрали у нього тільки розписку про передачу управління автомобілем, хоча він і так ним керував. Зазначив, що співробітники патрульної поліції в зухвалій формі вимагали продути алкотестер, права, передбачені положеннями КУпАП, не роз`яснили, вирвали з рук посвідчення водія. Крім того, вказані в протоколі про адміністративне правопорушення свідкі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 можуть підтвердити лише факт відмови від продуття алкотестеру, навпаки факт керування транспортним засобом або знаходження в якості пасажира, підтвердити не можуть.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Атаманюк П.В. надав суду заперечення на адміністративний матеріал щодо ОСОБА_1 , вказавши на неприпустимі порушення працівниками поліції норм КУпАП, «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів тощо.Звернув увагу суду на відсутність доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, зазначив, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 163284 від 09.05.2021 року вказано обидва склади адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що є неконкретним. Тобто, вказаний протокол про адміністративне правопорушення слід визнати складеним з порушення вимог ст.256 КУпАП, в зв`язку з чим його не можна вважати доказом вини ОСОБА_1 . До того ж, крім вказаного протоколу, до адміністративного матеріалу не надано жодного доказу, який би вказав на провину ОСОБА_1 , не надано пояснень свідків, які б взагалі вказали на факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

Суд звертає увагу на те, що відеозапису до протоколу про адміністративне правопорушення не надано, не зафіксовано обставини того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначені в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , їх пояснень до матеріалів справи не надано. До суду на виклики не з`являються, про причину своєї неявки не повідомили, інші докази в матеріалах даної справи про адміністративне правопорушення відсутні, що недостатньо для висновку про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому суд бере до уваги, що відповідно до правових позицій Верховного суду, працівники поліції, які складали протокол та рапорт, не можуть бути допитані в якості свідків.

В своїх поясненнях ОСОБА_1 заперечує факт керування транспортним засобом. Зазначені в протоколі свідки підтверджують лише факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння і не підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Суд критично ставиться до матеріалів, складених поліцейським відділу поліції № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області та направлених на розгляд суду, виходячи з наступного.

Так, постановою судді Вовчанського районного суду Харківської області Глоба М.М. від 26.05.2021 адміністративний матеріал щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП повернуто відділу поліції № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області для належного оформлення. Але недоліки, зазначені в постанові суду, працівниками поліції не усунуто.

Згідно ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

За змістом ст.245 КУпАП суд зобов`язаний всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її у точній відповідності з законом та у випадку доведеності вини призначити справедливе стягнення.

Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 163284 від 09.05.2021 року, зазначено обидва склади адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що є неконкретним. Тобто, вказаний протокол про адміністративне правопорушення слід визнати складеним з порушення вимог ст. 256 КУпАП, в зв`язку з чим його не можна вважати доказом вини ОСОБА_1 .

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України). Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

За змістом ст.245 КУпАП, суд зобов`язаний всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її у точній відповідності з законом та у випадку доведеності вини призначити справедливе стягнення.

При цьому суд зазначає, що відповідальність за ст.130 КУпАП настає лише в тому випадку, коли особа керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного чи наркотичного сп`яніння і відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння. Відмова особи від огляду на стан сп`яніння, яка не керувала транспортним засобом, не тягне за собою відповідальність за ст. 130 КУпАП.

Особа має нести відповідальність лише за те діяння, яке передбачене у диспозиції відповідної статті КУпАП.

Вимогами статті 266 КУпАП визначено, що особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 1.10 ПДР України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Згідно зпунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавствау справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»№14 від 23.12.2005 року, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Відповідно до п. 5 розділу ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). За змістом підпунктів 1) та 2) п. 1 розділу VII Інструкції № 1026 поліцейським забороняються самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу, а також примусове виключення відео реєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.

Зазначені норми направлені на забезпечення об`єктивного і неупередженого виявлення та фіксування правопорушень у тому числі і з метою подальшого використання зафіксованої інформації у якості доказів у суді. Зазначене вбачається із положень п. 2. розділу І Інструкції № 1026, відповідно до якого застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється, в тому числі, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Пунктом 1.3 розділу І «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних камер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 № 100» передбачено, що використання нагрудних камер як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції.

Відповідно до п.1.4.5 вказаної Інструкції, метою використання нагрудних відеокамер працівниками поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів.

Аналіз цієї норми дає підстави стверджувати, що за допомогою відеореєстратора повинна фіксуватись уся процедура виявлення та фіксації адміністративного правопорушення.

Таким чином, приходжу до висновку, що відсутність запису з відео реєстратора також беззаперечно свідчить про відсутність факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 в той день і той час.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння врегульовано також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015, та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008.

Відповідно до Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

За приписами ч.6 ст.266 КУпАП, направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 передбачено, що огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з

використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п.6 зазначеного Порядку, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Згідно п.8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Доказів, які б вказували на пропонування працівниками поліції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, суду не надано. Відсутні також і докази того, що відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння була прийнята в присутності двох свідків. Пояснення свідків до протоколу про адміністративне правопорушення не долучалися, як і матеріали відео фіксації правопорушення.

Акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складено у м.Вовчанськ, вул. Соборна, без зазначення номеру будинку, не зазначено повної назви спеціального технічного засобу, часу складання акту, що вказує на його недопустимість.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 163284 від 09.05.2021 рокуОСОБА_1 зупинений працівниками поліції о 10.15 годині, поліцейським СРПП № 3 ВП № 1 Чугуївського РУП ГУ НП в Х/о старшим сержантом поліції Галушко О.С. о 10-50 направлений на огляд (направлення до матеріалів справи не надано), о 10-57 годині складено вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення, хоча висновок лікаря КНП «Вовчанська ЦРЛ» проведено тільки об 11-00 годині (а.с.4). Тобто протокол складено раніше ніж надано висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що свідчить про упередженість та предвзятість співробітників поліції щодо ОСОБА_1 , визнання його винним без належних доказів.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, яке передбачене ст. 130 КУпАП.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди зобов`язані застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерел права.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Крім зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які зафіксували лише факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, та висновку КНП «Вовчанська ЦРЛ», який складено з порушенням, інші докази в матеріалах даної справи про адміністративне правопорушення відсутні, у зв`язку з чим суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, SeriesA заява № 25).

Відповідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б беззаперечно доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, отже, провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Статтею 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір у провадженні у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Враховуючи, що на ОСОБА_1 адміністративне стягнення не може бути накладене за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, судовий збір у провадженні за даною справою також не підлягає стягненню з останнього.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.8, 130, 221, 247, 283, 284 КУпАП, суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 -закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова судді протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, через Вовчанський районний суд Харківської області.

Суддя Н.М. Петрова