КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 липня 2021 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

захисника Ремесло С.М.

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності, ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Ремесло Світлани Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 11 травня 2021 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 15 березня 2021 року о 01.10 год. по вул. В. Сальського, 29, в м. Києві, керував автомобілем марки Форд, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (РL), з явними ознаками алкогольного сп`яніння (стійкий запах алкоголю з ротової порожнини, млява мова, нестійка хода). При цьому, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, тобто, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду, адвокат Ремесло С.М. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та такою, що не відповідає фактичним обставинам, оскільки судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Захисник акцентує увагу на тому, що суд першої інстанції не взяв до уваги твердження ОСОБА_1 з приводу того, що він не керував транспортним засобом. Обставину, що ОСОБА_1 знаходився всередині автомобіля, не заперечує і сам ОСОБА_1 . Однак, за сидіння в автомобілі незалежно від стану особи, відповідальність за ст. 130 КУпАП не настає, оскільки ч. 1 ст.1 30 КУпАП, серед іншого передбачена відповідальність саме за керуванням транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Будь-яких достатніх доказів на підтвердження керуванням ОСОБА_1 транспортним засобом матеріали справи не мають.

Апелянт звертає увагу на тому, що відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису, від 18 грудня 2018 року №1026 затверджено: включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відео зйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). Неможливо визнати у якості належного та допустимого доказу вини ОСОБА_1 наявний у матеріалах справи відеозапис із нагрудної камери поліцейського, оскільки працівник поліції долучив до матеріалів відеозапис, який переривається три рази (нарізка). Працівники поліції умисно зробили цю «нарізку», щоб приховати свої протиправні та протизаконні дії відносно ОСОБА_1 (надягання на останнього кайданки, поміщення останнього у свій автомобіль, відвезення останнього до станції метро «Сирець» для пошуку свідків, знущання, фізичні і моральні приниження, інше).

Також захисник наголошує на тому, що в оскаржуваній постанові у третьому абзаці знизу суд допустив помилку, вказавши, що присутня у судовому засіданні захисник Ремесло С.М. просила закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, що є опискою чи технічною помилкою, оскільки до адміністративної відповідальності притягували не ОСОБА_3 , а ОСОБА_4 .

Захисник переконана, що протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не відповідає фактичним обставинам справи. ОСОБА_1 автомобілем 15 березня 2021 року в час ночі не керував, і в матеріалах справи немає жодних об`єктивних, належних та допустимих доказів, які б підтверджували дану подію, а саме: керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а відеозапис, на який посилається суд - є неналежним та недопустимим доказом у справі, оскільки не містить будь-яких даних про керуванням ОСОБА_1 транспортним засобом, а також тричі переривається.

Під час апеляційного розгляду захисник Ремесло С.М. підтримала у повному обсязі доводи, які викладені в апеляційній скарзі, та пояснила, що суд першої інстанції не взяв до уваги того факту, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. Захисник зазначила про те, що ОСОБА_1 дійсно вживав спиртні напої з товаришами, але за кермо автомобіля в такому стані не сідав. Залишається не підтвердженим факт того, яким чином особа, яка викликала працівників поліції, бачила, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, враховуючи нічний час, відсутність достатнього освітлення, перебування ОСОБА_1 разом з двома друзями, один з яких не вживав алкогольні напої, оскільки військовий та йому потрібно було на наступний день прибути на чергування. Захисник наголосила на відсутність у матеріалах справи доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, пояснивши по фактичних обставинах справи, що напередодні вказаних подій купив автомобіль та запросив друзів для того, щоб показати куплене авто. Друзі прийшли до нього. З одним з друзів він вживав алкогольні напої, а другий товариш - не вживав алкоголь, оскільки на наступний день потрібно було заступати на чергування. Цей товариш попросив проїхати на автомобілі, щоб випробувати як працює транспортний засіб. Він не заперечував, і друг проїхався за кермом автомобіля. Потім цей друг поїхав. Він ще з одним другом залишився в автомобілі, в якому грала музика . Вони ще трохи посиділи, і товариш, викликавши таксі, поїхав до дому. Він ( ОСОБА_4 ) залишився у себе в автомобілі, слухав музику. Оскільки було холодно, дійсно працював двигун автомобіля, проте, він ( ОСОБА_4 ) не керував автомобілем, а просто сидів в автомобілі та радів. Автомобіль стояв на площадці між гуртожитком, у якому він проживає, та будинком. Через деякий час до нього підійшли працівники поліції, які пояснили, що їх викликали у зв`язку з тим, що голосно грала музика. Побачивши, що він випивший, почали вимагати, щоб він пройшов огляд на стан сп`яніння. Він пояснював працівникам поліції, що просто сидів в автомобілі та слухав музику. Виникло деяке непорозуміння, внаслідок чого на нього одягли кайданки та повели на дорогу, де він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки не керував транспортним засобом.. Суд першої інстанції опитав його друзів, проте, не взяв до уваги їхні пояснення, а послався тільки на те, що з відеозапису встановлено, що в автомобілі працює двигун а він ( ОСОБА_4 ) перебуває в середині автомобіля. Також суд послався на пояснення особи, яка викликала поліцію, але не перевірив, як ця особа могла бачити, хто керував автомобілем, якщо їх було троє, на вулиці була ніч, і місце, де перебував автомобіль, не освітлювалось.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи, а також додатково надані докази, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції ці вимоги закону дотримані не в повному обсязі.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, місцевий суд послався на протокол про адміністративне правопорушення від 15 березня 2021 року серії ААБ №136190, пояснення свідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, письмові пояснення ОСОБА_6 , відеозапис процесу складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також пояснення самого ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_7 .

Місцевий суд зазначив про те, що твердження ОСОБА_1 з приводу того, що він не керував транспортним засобом, спростовуються відеозаписом процесу складання протоколу про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення двигун автомобіля марки Форд, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (РL) працював, а сам ОСОБА_1 знаходився у середині автомобіля (ас. 18-19).

Однак, апеляційний суд не може погодитись з таким рішенням.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 136190 від 15 березня 2021 року, складеного щодо ОСОБА_1 , вбачається, що ОСОБА_1 15 березня 2021 року о 01.10 год. по вул. В. Сальського, 29, в м. Києві керував автомобілем марки Форд, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (РL), з явними ознаками алкогольного сп`яніння (стійкий запах алкоголю з ротової порожнини, млява мова, нестійка хода). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 2).

Зі змісту пояснень свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вбачається, що 15 березня 2021 року о 01.35 год. ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «Ford Mondeo» державний номер НОМЕР_2 ) з ознаками (алкогольного, наркотичного) сп`яніння, у присутності, кожного зі свідків, відмовився від проходження тесту на стан алкогольного (наркотичного) сп`яніння; від підпису матеріалів, та був ознайомлений з часом та місцем розгляду справи. Пояснення свідки засвідчили власними підписами (ас. 3)

Апеляційний суд акцентує увагу на тому, що пояснення свідків виконані на друкованих бланках із заповненням рукописним текстом граф вказаного бланку, свідчать про факт відмови ОСОБА_1 від проходження тесту на стан алкогольного (наркотичного) сп`яніння. При цьому із зазначених пояснень не вбачається, з ознаками якого сп`яніння перебував ОСОБА_1 , який огляд йому пропонувалось пройти і де саме: чи на місці, чи у медичному закладі.

З переглянутих відеозаписів з нагрудного відеореєстратора працівника патрульної поліції, які зафіксовані на диску, встановлено наступне:

- 1 відеозапис - 01.08 год. - темна пора доби, відсутнє освітлення, на відео передня частина автомобіля з ввімкненими фарами;

- 2 відеозапис - 01.27 год. - проїзна частина дороги, чоловічій голос за кадром комусь говорить: «Виходь», після чого на відео з`являється чоловік, камера переводить на іншого чоловіка, який намагається вийти з автомобіля поліції, руки у нього в кайданках. Даним чоловіком є ОСОБА_1 . З подальшого відео вбачається, що працівник поліції пропонує пройти ОСОБА_1 огляд, оскільки у останнього вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 заперечує, запитує, на якій підставі, після чого працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 , що відносно останнього на місці буде складений протокол за відмову від проходження огляду.

- 3 відеозапис - 02.02 год. - на відео у дворах між будинками два транспортних засоби, один з яких автомобіль працівників поліції, другий автомобіль, з огляду на номерний знак, - Форд , в якому увімкнені фари. На відео чутно звук працюючого двигуна автомобіля, однак, якого саме автомобіля, встановити з відеозапису неможливо (ас. 6).

Таким чином наявні відеозаписи не підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Окрім того, з наявних відеозаписів встановлено, що працівниками поліції порушений порядок проведення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського у разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділами П та Ш Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735.

Відповідно до вказаних нормативних актів за наявності у водія ознак алкогольного сп`яніння поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Проте, як встановлено під час апеляційного розгляду, зазначені вимоги поліцейськими не дотримані, оскільки з відеозапису подій, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи вбачається, що працівниками поліції не роз`яснено ОСОБА_1 вид та місце проведення огляду, працівниками поліції не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, і вказаним відеозаписом спростовуються обставини, зазначені як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у постанові суду про те, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Як на один з доказів у справі на підтвердження доведеності вини ОСОБА_1 суд послався на письмові пояснення свідка, як зазначено у постанові, ОСОБА_6 (ас. 5). При цьому суд послався на те, що вказані письмові пояснення свідка спростовують як пояснення ОСОБА_1 , так і двох свідків - ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , опитаних в суді першої інстанції, щодо обставин керування свідком ОСОБА_7 транспортним засобом, належним ОСОБА_1 .

Таки висновок суду першої інстанції є передчасним, з огляду на таке.

Так, судом апеляційної інстанції метою перевірки доводів апеляційної скарги та наданих письмових пояснень викликався неодноразово свідок ОСОБА_10 , який до суду не з`явився. Разом з тим стороною захисту надано письмові пояснення ОСОБА_10 , зі змісту яких вбачається, що з 14 на 15 березня 2021 року близько 23 год. до 01:00 ночі він чув тривалу роботу двигуна автомобіля на підвищених обертах, хто саме керував автомобілем «Ford Mondeo» чорного кольору, на номерах іноземної реєстрації, він не бачив (ас. 38, 43-46). До вказаних письмових пояснень надані копії сторінок паспорту ОСОБА_10 .

Судом апеляційної інстанції повторно викликався даний свідок, проте, до суду він не з`явився. Однак, захисником надано відеозапис, який переглянутий під час апеляційного розгляду, відповідно до якого ОСОБА_10 підтвердив надані захиснику власноруч письмові пояснення, вказавши, що підтверджує, що в ніч з 14 на 15 березня, хто саме керував автомобілем правопорушник не бачив.

З огляду на встановлені обставини, є неспростовними пояснення ОСОБА_1 з приводу того, що він не керував транспортним засобом, а на автомобілі проїхався саме ОСОБА_7 , який у подальшому поїхав, що він ( ОСОБА_4 ) сидів в автомобілі з увімкненими двигуном, слухав музику, проте, не керував транспортним засобом.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини

проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року (із змінами), керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Разом з тим, судом першої інстанції, всупереч положень, передбачених ст. 280 КУпАП, не було достеменно з`ясовано, чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом перед моментом, коли працівники патрульної поліції підійшли до автомобіля, в салоні якого перебував ОСОБА_1 .

Оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку, що наявними у справі доказами не доведено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Окрім того, з огляду на те, що працівниками поліції порушені вимоги ст. 266 КУпАП, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735 щодо порядку проведення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння, в діях ОСОБА_1 , за доведеності керування ним транспортного засобу, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження факту керуванням ОСОБА_1 транспортним засобом, порушення працівниками поліції порядку проведення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, не доведена, а, відтак, постанова районного суду підлягає до скасування, провадження у справі - закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, а тому апеляційна скарга захисника підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника Ремесло Світлани Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 11 травня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва