Провадження № 3/760/6141/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2021 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Агафонов С.А., розглянувши адміністративну справу, що надійшла з Військової частини № НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 172-10 Кодексу України про адміністративне правопорушення солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , командира 2 взводу охорони та патрульно-постової служби 2 роти Військової служби правопорядку військової частини НОМЕР_2 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:
09 квітня 2021 року о 09 год, 00 хв. старший лейтенант ОСОБА_2 прибув до штабу військової частини НОМЕР_2 в цивільній формі одягу. Зайшовши до кабінету командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_3 та при розмові з ним був зухвалим, сперечався та поводив себе досить агресивно, виконувати обов`язки військової служби відмовився мотивуючи це поганим самопочуттям. Під час розмови з підполковником ОСОБА_4 старший лейтенант ОСОБА_2 піднявся та збирався виходити з кабінету командира військової частини НОМЕР_2 . на законну вимогу командира військової частини залишитися на місці згідно розпорядку дня військової частини НОМЕР_2 на 2021 навчальний рік наказу командира військової частини (з основної діяльності) Про організацію служби військ і бойового навчання у 2021 навчальному році від НОМЕР_3 , а саме Тривалість робочого часу для військовослужбовців за контрактом з понеділка по п`ятницю - з 08.30 по 17,30 (8 год ) та надати пояснення з приводу відсутності на військовій службі 08.04.2021 на, що старший лейтенант ОСОБА_2 в присутності ТВО командира 2 роти ВСП лейтенанта В Куцака та помічника командира з правової роботи військової частини майора ОСОБА_5 та фельдшера медичного пункту військової частини НОМЕР_2 старшого сержанта ОСОБА_6 відкрито відмовився виконувати законну вимогу, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 2 Статті 172-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав.

Дослідивши матеріали адміністративної справи суд приходить до висновку, який мотивує наступним чином.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з тим, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (Рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. При цьому суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази вчинення порушення.

Разом з тим, відповідно до листа Начальника першого слідчого відділу (з дислокацією в м. Києві) територіального управління ДБР розташованого у м. Києві С. Блудової в контексті ст. 402 під наказом розуміється також пряма вимога у вигляді розпорядження, вказівки, команди тощо. Суттєве кримінально-правове значення має характер відданого наказу. Так, наказ завжди має бути конкретним. Тому, не можна розглядати як невиконання наказу невиконання військовослужбовцем загальних вимог служби, які містяться в статутах, порадниках, інструкціях тощо. Крім того, наказ має бути законним і виданим тільки в межах компетенції відповідної службової особи, а наказ з фінансових, матеріально-технічних та кадрових питань, - крім того, у письмовій формі. Якщо наказ виданий з порушенням вимог, які до нього пред`являються законодавством, він є незаконним.

Відповідно до ч. 2 ст. 172-10 КупАП відмова від виконання законних вимог командира (начальника) вчинене в умовах особливого періоду -тягне за собою накладення штрафу від ста сорока п`яти до двохсот вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від семи до десяти діб.

Під наказом, законною вимогою розуміється одна із форм реалізації владних функцій, організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків військової службової особи, змістом якої є пряма, обов`язкова для виконання вимога начальника про вчинення або невиконання підлеглим певних дій по службі. Вимога має бути конкретною. Тому, не можна розглядати як не виконання законної вимоги, наказу невиконання військовослужбовцем загальних вимог служби. Законна вимога повинна бути сформована чітко, виразно, з недопущенням подвійного її тлумачення, не перешкоджати виконанню наказу іншого його начальника.
На думку судді, у протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано, яку саме законну вимогу командира не виконав військовослужбовець ОСОБА_1 , конкретно які дії необхідно було вчинити військовослужбовцю.
Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягає з`ясуванню, зокрема, чи було вчинене адміністративне правопорушення. При цьому, ч. 4 ст. 172-11 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи із вищезазначеного, суддя, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прийшов до висновку про відсутність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-10 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи із вищезазначеного, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-10 КУпАП - закрити в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Агафонов С.А.