Справа № 755/4015/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" березня 2021 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м.Києва Іваніна Ю.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла з УПП у м.Києві ДПП України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався,

за ст.124 КУпАП, -

за участю осіб, які беруть участь у провадженні

у справі про адміністративне правопорушення:

особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Аксьонової В.О.,

потерпілого ОСОБА_2 ,

представника потерпілого адвоката Мельник С.Р.,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м.Києва надійшли матеріали адміністративної справи зі складеним протоколом про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП.

Як вбачається з даних, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, серії ДПР18№361189 від 28.02.2020 року, «28.02.2020 року, о 15:25 годині, в м.Києві, по вул. Братиславській на перехресті С.Стальського, водій ОСОБА_1 ,керуючи транспортним засобом «VolkswagenGolf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , при ввімкненому сигналу світлофору, що дозволяв рух, не надав дорогу автомобілю «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що завершував рух через перехрестя. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не визнав, та пояснив, що 28 лютого 2020 року близько 15:25 на перехресті вул. Братиславської та вул.С.Стальського в м. Києві він керував автомобілем «Volkswagen Golf», здійснював рух по проїжджій частині на вул. Братиславська у напряму метро Чернігівська, коли він виїхав на перехрестя на дозволений (зелений) сигнал світлофора (що зазначено в протоколі) і при цьому на перехресті були відсутні будь-які транспортні засоби, що завершують рух через перехрестя, і яким він повинен був би дати дорогу. Автомобіль «Volkswagen Crafter», під керуванням ОСОБА_2 , на великій швидкості раптово виїхав на перехрестя, ймовірно, на забороняючий (жовтий) сигнал світлофору, який здійснював рух по проїжджій частині з вул.Крайня на вул. Братиславську в напрямку вул.С.Стальського, всупереч вимогам пп.8.7.3 ПДР, що призвело до зіткнення.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Аксьонова В.О., в судовому засіданні просили закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , посилаючись на те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, з наступних обставин: ніяких доказів на підтвердження того факту, що саме ним не було дотримано вимог ПДР немає, а ні зі схеми місця ДТП, а ні з самого протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень учасників події та пояснень свідка. До того ж, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення вини у вчиненні адміністративного правопорушення. Разом з тим, в протоколі не зазначений вказаний ОСОБА_1 свідок, тобто протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , не в повній мірі відповідає вимогам закону, та протиречить схемі місця ДТП. Та й схема ДТП оформлена зі значними порушеннями, тому не може вважатися належним доказом по справі.

Крім того, захисник - адвокат Аксьонова В.О., надала суду зауваження до висновку експерта, відповідно до яких вважає висновок експерта упередженим, необґрунтованим та таким, що не може вважатися допустимим доказом по справі, оскільки при проведенні судової експертизи експертом проігноровано дослідження суттєвих фактів, викладене описання фактів призвело до завідомо невірної їх оцінці, висновки експерта не узгоджуються з матеріалами справи та поясненнями потерпілого, а розрахунки експерта були проведені з використанням технічно неспроможних даних, в тому числі щодо перемінних показів потерпілого щодо його швидкості, геометричних параметрів перехрестя тощо, а відмова від повного проведення дослідження по варіанту ОСОБА_1 та свідка не є достатньо вмотивованою та є безпідставною.

Потерпілий ОСОБА_2 суду пояснив, що у вказаний в протоколі день та час він керував автомобілем «Volkswagen Crafter», по проїзній частині вул. Крайня в сторону вул. С.Стальського, по другій смузі. Під`їжджаючи до регульованого перехрестя вул..Братиславська, вул. С.Стальського та вул. Крайня він зупинився, бо горів червоний сигнал світлофора. Попереду нього було декілька автомобілів, а коли загорівся зелений сигнал світлофора він поїхав за ними. Проїжджаючи перехрестя вул. Братиславської та вул. С.Стальського, вул. Крайня, яке має чотири смуги руху в одну сторону і чотири смугу руху в протилежну, проїхавши чотири смуги руху одного напрямку і проїхавши три смуги руху протилежного напрямку і майже завершивши рух через перехрестя почув звуковий сигнал автомобіля і побачив, що на нього мчить автомобіль «Volkswagen Golf». Намагаючись уникнути удару, він повернув кермо ліворуч і відчув удар в праві передні двері та стійку поруч з дверима. На його думку, ОСОБА_1 рухався на великій швидкості та, не зупиняючись, виїхав на перехрестя.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що 28.02.2021 року він був пасажиром автомобіля «Volkswagen Golf», під керуванням ОСОБА_1 та бачив як останній виїхав на перехрестя на дозволений зелений сигнал світлофора і на перехресті були відсутні будь-які транспортні засоби, що завершують рух через перехрестя.

Згідно дослідженого судом висновку експерта судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/111-20/51093-ІТ від 30.12.2020 року:

Варіант 1 - за версією водія ОСОБА_2 .

1. В даній ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля «Volkswagen Crafter» н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 повинен був керуватися вимогами пункту 12.3 ПДР України.

В ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля «Volkswagen Golf» н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 повинен був керуватися вимогами пункту 16.5 ПДР України.

2. В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Volkswagen Golf» н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 експертом, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пункту 16.5 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Volkswagen Crafter» н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 експертом, з технічної точки зору, невідповідностей вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху України не вбачається.

3. В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Volkswagen Golf» н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 експертом, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пункту 16.5 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням досліджуваної ДТП.

В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Volkswagen Crafter» н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 експертом, з технічної точки зору, невідповідностей вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху України не вбачається.

4. В даній дорожній ситуації водій автомобіля «Volkswagen Golf» н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 мав технічну можливість уникнути зіткнення транспортних засобів шляхом виконання вимог пункту 16.5 ПДР України.

В даній дорожній ситуації в діях водій автомобіля «Volkswagen Crafter» н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 з моменту виникнення небезпеки для його руху не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Volkswagen Golf» н.з. НОМЕР_1 , шляхом застосування екстреного гальмування.

Варіант 2 - за версією водія ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 .

1-4. Відповісти на поставленні питання, з технічної точки зору, не представляється можливим з причин, зо таких показань не достатньо для експертного аналізу, тобто перевірити їх технічну спроможність не представляється можливим.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, показання свідка та дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Диспозицією статті 124 КУпАП, передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, за що встановлено відповідальність у виді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Як встановлено п.16.5 ПДР України - у разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, серед іншого, відомості про особу порушника. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка вчинила адміністративне правопорушення. При складанні протоколу порушникові роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що робиться відмітка у протоколі.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, передбачає наявність причинно-наслідкового зв`язку між порушенням ПДР та настанням ДТП, а тому важливим є визначення питання, дії якого саме з водіїв призвели до ДТП.У випадку виникнення ДТП за участю декількох водіїв, наявність чи відсутність в їх діях вини потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням ПДР) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступені участі (внеску) кожного з них у спричиненні злочинного наслідку.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті». У пункті 7 цієї постанови роз`яснено, що у випадках, коли суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення та поясненнях свідка ОСОБА_3 , водій ОСОБА_1 виїжджав на перехрестя на зелений сигнал світлофору, при цьому матеріали справи не містять згаданих доказів того, що водій ОСОБА_2 також виїжджав на перехрестя на зелений сигнал світлофору. Часовою діаграмою роботи світлофорного об`єкту, наданою листом КП «Центр організації дорожнього руху» від 03.06.2020, виключається конфлікт напрямків руху учасників ДТП. Тобто, у випадку якщо у напрямку одного учасника ДТП ввімкнений дозволяючий сигнал світлофора, то по напрямку іншого учасника- ввімкнений забороняючий, і навпаки.

Крім того, згідно з п.16.4. ПДР забороняється виїжджати на будь-яке перехрестя, у тому числі при сигналі світлофора, що дозволяє рух, якщо утворився затор, який змусить водія зупинитися на перехресті, що створить перешкоду для руху інших транспортних засобів.

Враховуючи викладене, ніяких доказів на підтвердження того факту, що саме ОСОБА_1 не було дотримано вимоги ПДР немає. Як зі схеми місця ДТП, так і з самого протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень учасників події та пояснень свідка такий висновок зробити неможливо.

Згідно положень пункту 1.4 ПДР кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ці Правила. ОСОБА_1 на підставі приписів п.1.4 ПДР мав право розраховувати, що інші учасники руху виконують ці правила. За таких обставин, той факт, що ОСОБА_1 не надав дорогу автомобілю, що виїхав на перехрестя з вулиці Крайня після вмикання зеленого світла світлофору для автомобіля ОСОБА_1 , не знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з подією ДТП.

З огляду на викладене, в умовах дорожньої обстановки, що склалася, дії водія ОСОБА_1 не знаходяться в причинному зв`язку з виникненням ДТП, дії останнього не утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення вини у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), n.161, Series А заява № 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Частиною 3 ст.62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно вимог ст.ст. 251, 254 КУпАП особа притягується до адміністративної відповідальності виключно на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, в якому повинно бути викладено суть скоєного правопорушення, а сам протокол має відповідати вимогам ст. 256 КУпАП. Як визначено положеннями ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, прізвища, адреси свідків.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 , наданих при оформленні ДТП, в його автомобілі знаходився свідок ОСОБА_3 .

При цьому, в порушення вимог ст. 256 КУпАП в протоколі не зазначений вказаний свідок та його адреса, тобто протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , є таким, що не в повній мірі відповідає вимогам закону, а зафіксовані в ньому дані такими, що викликають сумнів у їх достовірності.

Крім того, зміст протоколу протирічить схемі місця ДТП, оскільки у схемі місця ДТП зазначено, що ДТП сталася о 16:30, натомість в протоколі зазначено, що водій скоїв адміністративне правопорушення о 15:25, тобто більш ніж на годину раніше, ніж зазначено у схемі місця ДТП. Таким чином, відомості у схемі місця ДТП не узгоджуються з обставинами, зазначеними у протоколі, протокол містить недостовірну інформацію щодо адміністративного правопорушення та не може вважатися належним доказом по справі.

В порушення вимог п.4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (надалі -Інструкція) на схемі місця ДТП графічно не зображені та не зафіксовані такі об`єкти: ширина проїжджої частини разом з роздільними смугами; ширина тротуарів, узбіччя; розташування дорожньої розмітки; розташування світлофорів, дорожніх знаків та інших засобів технічного регулювання дорожнього руху; сліди гальмового шляху коліс транспортних засобів: їх розміщення відносно елементів проїжджої частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів.

Також на схемі відсутні геометричні параметри ділянки дороги, на якій сталася ДТП. З наданої схеми неможливо встановити, що це за ділянка дороги, на якій сталась ДТП, неможливо визначити ширину проїжджої частини та відстань, яку проїхав кожний з водіїв після виїзду на перехрестя перед зіткненням.

Разом з тим, суд не приймає до уваги досліджений у судовому засіданні висновок експерта, вважає його необґрунтованим та таким, що не може вважатися належним доказом по справі, виходячи з наступного.

На стор.5-6 Висновку експертом виконується розрахунок швидкості руху автомобіля ОСОБА_1 для подальшого дослідження, виходячи з довжини слідів гальмівного юзу, зазначених в протоколі. Незважаючи на те, що відповідно до проведених експертом розрахунків, швидкість автомобіля ОСОБА_1 склала 32,7-34,2 км/год, експертом робиться висновок, що пояснення водія ОСОБА_2 в частині вказаної ним швидкості автомобіля ОСОБА_1 50 км/год є технічно спроможним і будуть прийняті в подальшому дослідженні. Тобто, експертом ігнорується розрахункова швидкість автомобіля ОСОБА_1 , натомість приймаються суб`єктивні покази потерпілого.

На стор.8 Висновка експертом виконаний розрахунок тільки щодо технічної можливості потерпілим уникнути зіткнення (шляхом екстреного гальмування). Оцінка ж невідповідності дій ОСОБА_1 вимогам п. 16.5 ПДР виконана без проведення відповідних розрахунків, з приводу того чи встигав він уникнути зіткнення (шляхом зниження швидкості), з моменту об`єктивної можливості виявити автомобіль потерпілого, що наближається. Замість відповідних розрахунків (які були проведені щодо автомобіля потерпілого), експерт фіксує свою суб`єктивну думку без будь-яких технічних обґрунтувань щодо того, що ОСОБА_1 мав технічну можливість уникнути зіткнення.

З приводу прийнятого до уваги моменту виникнення небезпеки (МВН), стор. 4-5 Висновку, на відстані 5 м. Це є суб`єктивне сприйняття обстановки потерпілим («побачив…десь за 5 метрів», стор.5 Висновку). Разом з цим, з пояснень потерпілого, він вже почув звуковий сигнал від автомобіля ОСОБА_1 , тобто ОСОБА_1 вже деякий час реагував на дорожню ситуацію (оскільки встиг натиснути на звуковий сигнал).

Також необхідно зазначити, що дійсна відстань, на якій можливо виявити автомобіль ОСОБА_1 (що наближався до автомобіля потерпілого), з робочого місця потерпілого може бути встановлена експериментальним шляхом на місці дороги, де відбулось зіткнення автомобілів, в умовах максимально наближених до тих, за яких відбулась дана пригода. Водночас, проведення розрахунків з використанням технічно неспроможних даних (відстань виявлення автомобіля ОСОБА_1 на віддалі 5 м, як прийнятий момент виникнення небезпеки для потерпілого), може призвести до заздалегідь хибних висновків експертизи, а будь-які інші докази, наприклад, записи з камер відеоспостережень, які б підтверджували покази потерпілого, у справі відсутні.

Крім того у матеріалах відсутні дані стосовно обмеженої оглядовості з робочих місць водіїв-учасників ДТП. Тобто, про наявність будь-яких об`єктів або перешкод, які б перешкоджали потерпілому виявити автомобіль ОСОБА_1 раніше ніж на відстані 5 м. Тому, можливо дійти висновку, що фактично виявлення автомобіля ОСОБА_1 потерпілим на відстані 5 м може вказувати на не своєчасне реагування на дану дорожню ситуацію, що в подальшому могло призвести до того, що потерпілий позбавив сам себе технічної можливості уникнути зіткнення шляхом виконання вимог п.12.3 ПДР.

Також на стор. 11 Висновка експерт сам зазначає, що автомобіль потерпілого проїхав приблизно 38 м до зіткнення та його поява не була неочікуваною. Таким чином, не виключається, що потерпілий також мав можливість виявити наближення автомобіля ОСОБА_1 до місця контакту, але про таку можливість експерт не зазначає, натомість зазначає, що тільки ОСОБА_1 повинен був спостерігати наближення автомобіля потерпілого.

Відмова від повного проведення дослідження по варіанту 2 (зі слів ОСОБА_1 та свідка) не є достатньо вмотивованою та є безпідставною. Адже можливо було, принаймні, провести регламентацію водіїв учасників за даним варіантом. Для можливості оцінки дій водіїв за цим варіантом необхідно було дослідити схему часової діаграми роботи світлофорного об`єкту. Досліджуючи часову діаграму роботи світлофорного об`єкту, у випадку руху автомобіля потерпілого по напрямку #6, а автомобіля ОСОБА_1 по напрямку #1, вбачається що конфлікт цих напрямків виключається організацією дорожнього руху на даній ділянці дороги. Тобто, у випадку якщо у напрямку #6 ввімкнений дозволяючий сигнал світлофора, то по напрямку #1-ввімкнений забороняючий. І навпаки. Тому, вважаю, якщо ОСОБА_1 виїжджав на перехрестя на дозволяючий сигнал світлофора (що зафіксовано в протоколі), то потерпілий мав здійснювати свій рух по перехрестю при ввімкненому сигналі світлофора, що забороняє рух в його напрямку.

Крім того, висновок не узгоджується з матеріалами справи та поясненнями потерпілого, а розрахунки експерта були проведені з використанням технічно неспроможних даних.

Зокрема, для технічних розрахунків експертом використовується інформація, надана представником потерпілого, а саме: швидкість руху потерпілого на момент зіткнення зазначається 20 км/год, тому що йому заважали транспортні засоби (стор.3 Висновку та стор.9 Висновку в формулі розрахунку). При цьому самим потерпілим при наданні пояснень суду щодо дійсних обставин ДТП (до приєднання до справи адвоката потерпілого) зазначалося, що він їхав на перехресті зі швидкістю 40-50 км/год і ніяких перешкод попереду, що могло спричинити сповільнення швидкості, у нього не було. Зазначена різниця в показаннях є суттєвою для здійснення технічних розрахунків експертом. Оскільки у матеріалах справи відсутні жодні докази слів потерпілого щодо швидкості його автомобіля 40-50 км/год, або інформації представника потерпілого щодо швидкості 20 км/год, вважаю висновок експерта, який ґрунтується на цих перемінних показах, необґрунтованим.

Для визначення геометричних параметрів перехрестя, експертом використовується інформація, надана представником потерпілого у справу, а саме- схема нанесення дорожньої розмітки КК «Київавтодор», де зазначені 6 смуг руху по вул.Братиславській та їх ширина 32 м. (стор.4 Висновку), що суперечить не тільки дійсності, оскільки на цій ділянці 8 смуг руху (про що зазначає і сам представник потерпілого), але й схемі, наданій КП «Центр організації дорожнього руху» (арк. судової справи №105). При цьому представником потерпілого у відповідь на заявлене експертом клопотання від 08.12.2020 робиться самостійний висновок, що оскільки фактично на цій ділянці 8 смуг руху, а на схемі КК «Київавтодор» зазначено 6 смуг руху, то потрібно помножити ширину однієї із смуг руху, що зазначена на схемі КК «Київавтодор» (5,2 м) на 8, внаслідок чого ширина проїжджої частини по вул.Братиславській по версії представника потерпілого складає 41,6 м (с.4 Висновку). При цьому, представником потерпілого чомусь не враховується, що в схемі КК «Київавтодор» смуги мають різний розмір (5,2 м., 5,25 м.).

Таким чином, в жодному документі у справі відсутня інформація щодо актуальних геометричних параметрів перехрестя, а навпаки- містяться протиріччя у вихідних даних. А у отриманій відповіді на адвокатський запит ОСОБА_4 щодо геометричних параметрів дорожньої частини від КП «ШЕУ по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Деснянського району» КК «КИЇВАВТОДОР» від 10.06.2020 №053/10238/47-698, актуальні геометричні параметри цієї ділянки в КК «КИЇВАВТОДОР» не зазначаються.

Незважаючи на це, експертом, всупереч вимог п.1.5. Розділу ІІ Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 26.12.2012 № 1950/5, не зазначаються варіанти значень щодо кожного з наявних вихідних даних у справі.

Враховуючи викладене, потерпілим була вказана у відповідь на заявлене експертом клопотання невірна вихідна інформація, що беззаперечно свідчить про хибність висновків експерта. Будь-які розрахунки експерта, виконані всупереч наданих документів КК «Київавтодор» та КП «Центр організації дорожнього руху», а тільки на підставі виконаних представником потерпілого самостійно розрахунків геометричних параметрів перехрестя, є безпідставними та необґрунтованими.

Висновок експерта ґрунтується на поясненнях потерпілого, що він виїхав на зелений сигнал світлофору. При цьому жодного доказу цього в матеріалах справи немає.

Протягом розгляду справи і потерпілим, і представником потерпілого неодноразово зазначалось, що при з`ясуванні підстав ДТП на місці інспектор патрульної поліції склав протокол щодо ОСОБА_1 , оскільки ознайомився із записом з камер відеоспостереження, розташованих на перехресті, на яких, начебто, було зазначено, що обидва водії виїхали на зелений сигнал світлофора, але оскільки потерпілий начебто завершував рух через перехрестя, ОСОБА_1 зобов`язаний був дати йому дорогу. При цьому, в матеріалах справи немає жодного доказу зазначеним відомостям, а навпаки є відомості, які спростовують показання потерпілого, а саме: листом Управління зв`язку та телекомунікацій ГУ НП у м.Києві Національної поліції України від 10.03.2020 №А-9-ОП/125/59/01-2020 чітко зазначено, що ракурс камери відеоспостереження, яка встановлена на перехресті вчинення ДТП, не дозволив зафіксувати ДТП в вищезазначений час; листом Департаменту інформаційно-комунікаційних технологій КМДА від 03.08.2020 №075-2885 чітко зазначено, що на вказаному перехресті розташований один засіб відеофіксації, який направлено в бік вулиці Братиславської; листом Департаменту інформаційно-комунікаційних технологій КМДА від 19.08.2020 №075-2985 чітко зазначено, що встановлений засіб відеофіксації на вказаному перехресті без охоплення зони перед світлофором з вулиці Крайня (*з якої виїжджав потерпілий).

Таким чином, інформація щодо того, що інспектором поліції було встановлено вину ОСОБА_1 при складанні протоколу внаслідок ознайомлення з записом відеоспостереження на камерах засобах відеофіксації на вказаному перехресті, спростовується наданою інформацією від КМДА на Національної поліції України, а жодного підтвердження, що потерпілий виїхав на перехрестя на зелений сигнал світлофору, крім його свідчень, в матеріалах справи немає.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», висновок експерта не має наперед установленої сили, а також переваги перед іншими доказами і, як і всі вони, мають бути оцінений судом за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та відповідно до закону.

Пунктом 17 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» №?8 від 30 травня 1997 року, зокрема, роз`яснено, що при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Враховуючи необґрунтованість експертного висновку та його неузгодженість з іншими матеріалами справи, суд вважає висновок експерта неналежним доказом по адміністративній справі.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, оцінивши наведені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисником, доводи на підтвердження відсутності в його діях складу правопорушення, дослідивши усі наявні у справі докази, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, пояснення учасників ДТП та свідків, схему місця ДТП, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки обставини скоєння адміністративного правопорушення, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, серії ДПР 18 №361189, від 28.02.2020 року, не підтверджені у судовому засіданні, а також спростовуються дослідженими судом належними та допустимими доказами.

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку, що факт порушення п.16.5 Правил Дорожнього руху України водієм транспортного засобу «Фольксваген» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 , не знайшов підтвердження в судовому засіданні, що зумовлює закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.124, 247, 283 КУпАП, Правилами дорожнього руху України, затвердженими Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, - закрити, на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення у вигляді арешту, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.185-3 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня винесення.

Суддя Дніпровського районного суду

м. Києва Ю.В. Іваніна