Провадження № 3/522/8928/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2021 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Попревич В.М. розглянувши матеріали по адміністративній справі, які надійшли із ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює офіціантом у закладі "Варенична", зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

-за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ №579115, 23 квітня 2021 року, приблизно о 20 годині 54 хвилин, за адресою: Лідерасівський бульвар 17, Приморський р-н, в м. Одеса у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », ОСОБА_1 здійснював обслуговування клієнтів закладу, чим порушив постанову КМУ №1236 від 09.12.2020 року зі змінами №230 від 22.03.2021 року, тим самим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Адвокат Розенбойм Ю.О., надав письмові заперечення до протоколу, із яких вбачається, що ОСОБА_1 є найманим працівником та згідно із трудовим договором є офіціантом, який не може нести відповідальність за діяльність суб`єкту господарювання.

В ході розгляду справи, окрім письмових заперечень, суддя дослідив такі надані матеріали справи:

-протокол про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 579115 від 23.04.2021;

-рапорт від 23.04.2021;

-диск відеозапису до протоколу.

Суддя розглянувши матеріали адміністративної справи дійшов висновку про таке.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ч.1 ст.256 КпАП України визначено, що протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій особи, та є одним із основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити усі дані, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається у протоколі.

Крім того, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення (суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Так, відповідно до 44-3 КУпАП, адміністративним правопорушенням вважається порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана стаття Кодексу про адміністративні правопорушення носить бланкетний характер, і відсилає до відповідних нормативно-правових актів та підзаконних нормативно правових актів, якими встановлюються правила щодо карантину та відповідні обмеження.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року ( в діючій на момент правопорушення редакції) передбачено, що на території регіонів, яких установлений "червоний" рівень епідеміологічної небезпеки, додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом з цієї постанови забороняється приймати відвідувачів суб`єктами господарювання, які проводять діяльність у сфері громадського харчування із здійснення адресної доставки замовлень, замовлень на винос та закладів громадського харчування в аеропортах.

Вказані вище обмеження поширюються виключно на суб`єктів господарювання.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасник господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків) мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків передбачених законодавством.

Таким чином, суддя приходить до переконання, що відповідальною особою за дотримання правил карантину є уповноважена особа суб`єкта господарювання, і саме вона повинна нести відповідальність за вчинення такого правопорушення.

Із наданих документів вбачається, що ОСОБА_1 є найманим працівником (копія трудового договору №2 від 22.12.2020 року про переведення ОСОБА_1 на посаду офіціанта з 01.01.2021 року, посвідчена копія трудового №2 про прийняття на роботу офіціантом з 01.01.2021 року.) Згідно із своїми функціональними обов`язками офіціант не має право приймати рішення про надання послуг обслуговування чи ні, що є компетенцією уповноважених осіб суб`єкта господарювання, а тому ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення.

Таким чином, під час дослідження документів долучених до протоколу, суддя приходить до висновку, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю складу та події правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Суддя бере до уваги той факт, що санкція статті 44-3 КУпАП передбачає накладення штрафу на особу у розмірі від однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що є досить суворим покаранням навіть у розумінні кримінального закону, тому при розгляді таких категорій справ, вважає за необхідне керуватися також практикою Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішенні ЄСПЛ «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), рішення від 18 січня 1978 року, серія А, №25, с.6465, п. 161 в кінці; та «Лабіта проти Італії», заява №26772/95, п.121, ECHR 2000-IV).

Частина 1 статті 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Суддя наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

У даному випадку поліцейськими, не правильно зазначено фабулу обвинувачення та не наведено норму підзаконного правового акта, яким встановлено протиепідемічні правила, протокол складено на особу, яка є найманим працівником.

З огляду на презумпцію невинуватості, особа яка притягається до адміністративної відповідальності, вважається невинною доти, поки інше не буде доведено в установленому законом порядку, а всі сумніви повинні трактуватися на корись особи.

Зважаючи на вище викладене, суддя приходить до висновку, що винесення постанови про притягнення до відповідальності особи, з урахуванням наведених обставин є недопустимим, а тому провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 251, 247, 254, 256, 278, 283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд міста Одеси протягом 10 днів з моменту її винесення.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси Попревич В.М.