Провадження № 3/127/5420/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2021 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 30.06.2021 о 08.00 год. по вул. Київській в м. Вінниці ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Dacia, д.н. НОМЕР_1 , під час перестроювання з лівої смуги руху в праву не надав перевагу в русі автомобілю марки Renault, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого відбулось зіткнення зазначених транспортних засобів. В результаті зазначеного зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення не визнав та суду пояснив, що він їхав у своїй смузі руху, напрямок руху не змінював, натомість водій автомобіля Renault почала здійснювати маневр повороту ліворуч з крайньої правої смуги руху.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Назаренко Р.В. просив закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , доводи його представника адвоката Назаренка Р.В., дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З диспозиції статті 124 КпАП випливає, що відповідальність за даною нормою настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Слід звернути увагу, що дана норма є бланкетною.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 10.3 та 13.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР). Зі змісту пункту 10.3 ПДР випливає, що у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. При цьому абзацом другим пункту 10.3 ПДР регламентовано, що за одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч. Згідно з пунктом 13.3 ПДР під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Як випливає із зазначеного вище протоколу, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Dacia, д.н. НОМЕР_1 , під час перестроювання з лівої смуги руху в праву не надав перевагу в русі автомобілю марки Renault, д.н. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого відбулось зіткнення зазначених транспортних засобів. ОСОБА_1 обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення заперечив, наголосивши на тому, що саме водій ОСОБА_2 порушила вимоги ПДР.

На підтвердження такої позиції захисник ОСОБА_1 адвокат Назаренко Р.В. надав суду відео з камер зовнішнього спостереження. Згідно з наданими захисником Михайлюка С.В. записом, водій ОСОБА_1 рухався в межах своєї смуги руху, докази того, що він змінював напрямок свого руху наданий відеозапис не містить. При цьому на схемі ДТП, яка надана до матеріалів справи, зазначене розміщення транспортних засобів після їхнього зіткнення.

Отже, аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні належними та допустимими доказами винуватість ОСОБА_1 доведена не була. Зокрема, як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 , здійснюючи керування транспортним засобом, рухався у своїй смузі руху, напрямок руху не змінював. Тому твердження у протоколі про адміністративне правопорушення про недотримання ним наведених вище вимог ПДР не знайшли свого підтвердження за результатами судового розгляду справи.

Згідно з приписами пункту 1.4 ПДР кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Не вдаючись до правової оцінки відповідності дій водія Renault, д.н. НОМЕР_2 , вимогам ПДР, суд зауважує, що ОСОБА_1 , виконавши вимоги ПДР, мав обґрунтоване право розраховувати на те, що інший учасник дорожнього руху також дотримуватиметься зазначених вище вимог.

Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Окрім наведеного, суд вважає за доцільне звернути увагу, що у прецедентній практиці Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), зокрема у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), звертає увагу, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У справі справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі й закріпленою в статті 62 Конституції України.

Європейським судом з прав людини в рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рибемон проти Франції» зазначено, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, ніж це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

З огляду на викладене, з урахуванням принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України, а також з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов до висновку, що об`єктивними даними не підтверджено винуватість ОСОБА_1 у недотриманні приписів пунктів 10.3, 13.3 ПДР. Натомість суд, оцінюючи надані суду докази у їх сукупності, дійшов до переконання, що посилання у протоколі про адміністративне правопорушення на недотримання ОСОБА_4 зазначених вимог ПДР безпідставне. Тому суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП, а тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КпАП провадження у справі необхідно закрити.

Керуючись статтями 124, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: