ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/533/20 Номер провадження 33/814/24/21Головуючий у 1-й інстанції Дем`янченко С. М. Доповідач ап. інст. Корсун О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2021 року м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., з секретарем судового засідання Гринь А.В., з участю прокурора Долі А.Є., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Зіньківського районного суду Полтавської області від 5 червня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженку м. Зіньків Полтавської області, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, розлучену, безробітню, таку, що раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, -

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП і накладено на неї стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 420 гривень 40 копійок судового збору.

За постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватою за те, що вона, будучи звільненою 28 лютого 2018 року з посади провідного спеціаліста Зіньківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, являючись на час звільнення державним службовцем та суб`єктом декларування згідно примітки до статті 172-6 КУпАП, підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», у порушення вимог абзацу 2 частини 2 статті 45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, тобто після встановленого терміну декларування , а саме до 00 годин 00 хвилин 1 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування 1 квітня 2019 року - 17 липня 2019 року подала на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за 2018 рік.

В апеляційній скарзі із внесеними змінами особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить скасувати постанову Зіньківського районного суду Полтавської області від 5 червня 2020 року та закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції не враховано закінчення строків накладення стягнення, передбачених ст.38 КУпАП на момент розгляду справи, оскільки моментом виявлення правопорушення, пов`язаного з корупцією є момент отримання інформації про таке правопорушення уповноваженим суб`єктом. У цій справі моментом виявлення несвоєчасної подачі декларації особою, яка припинила свою діяльність у державних органах є 5 червня 2019 року, тобто дата повідомлення завідувача сектору з питань запобігання і виявлення корупції І.О. Касьян №13/2019, ОСОБА_1 про неподачу декрації. Через це особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення безпідставно зазначено у цьому протоколі дату виявлення правопорушення 14 травня 2020 року. У період з 5 червня 2019 року по 14 травня 2020 року ніяких дій суб`єктом уповноваженим на складання протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, не здійснювалось для своєчасного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Також ОСОБА_1 просила врахувати те, що вона є особою з інвалідністю другої групи з дитинства; проживає з матір`ю, яка є інвалідом третьої групи, самостійно виховує неповнолітнього сина; на даний час є безробітною, за станом здоров`я має певні обмеження щодо працевлаштування; за час роботи на посаді провідного спеціаліста відділу державної реєстрації актів цивільного стану Зіньківського районного управління юстиції чесно і добросовісно виконувала покладені на неї обов`язки, за що була нагороджена грамотою міського голови м. Зіньків; вчасно подавала декларації за 2017, 2018 роки та при звільненні.

Водночас апелянт, посилаючись на Узгагальнений науково-консультативний висновок Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України, вважає, що під час закриття провадження у справах про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка просила задовольнити апеляційну скаргу з внесеними змінами, повідомивши, що визнає те, що вона, як суб`єкт декларування несвоєчасно подала без поважних причин декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за 2018 рік у зв`язку з цим вважала, що суд першої інстанції правильно визнав її винуватою, проте,посилаючись на ст. 38 КУпАП у редакції станом на день вчинення адміністративного правопорушення вважала неправильним рішення суду у накладенні на неї стягнення; прокурора, який вважав правильною оскаржувану постанову суду у частині визнання винуватою ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення,передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП і просив врахувати ст. 38 КУпАП у редакції станом на день вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення і не накладати стягнення на апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах апеляційної скарги, як того вимагає ч. 7 ст. 294 КУпАП.

Стаття 245 КУпАП регламентує, що завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ч. 1ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування і передбачає накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до примітки ст. 172-6 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно положень абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

За підпунктом «в» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Підпунктами 3 п. 5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10 червня 2016 року, передбачено, що декларація після звільнення - декларація, яка подається відповідно до абзацу другого частини другої статті 45 Закону до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року. Інформація про місце роботи (проходження служби) та займану посаду суб`єкта декларування у такій декларації зазначається відповідно до місця роботи (проходження служби) та займаної посади, перебування (проходження) на яких зумовили обов`язок подання такої декларації.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, за обставин, встановлених цим судом, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи належними, допустими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми доказами, та є обґрунтованим.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 134 від 14 травня 2020 року ОСОБА_1 , будучи звільненою 28 лютого 2018 року з посади провідного спеціаліста Зіньківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, являючись на час звільнення державним службовцем та суб`єктом відповідальності за корупційне правопорушення згідно примітки до статті 172-6 КУпАП, підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог абзацу 2 частини 2 статті 45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, тобто після встановленого терміну декларування (до 00 годин 00 хвилин 1 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування 1 квітня 2019 року), 17 липня 2019 року подала на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за 2018 рік (а.с. 1-2).

Дані зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення підтверджуються наступними доказами.

Так, відповідно до наказу Головного Територіального Управління Юстиції у Полтавській області № 191/7 від 3 лютого 2016 року, 9 лютого 2016 року ОСОБА_1 призначено на посаду провідного спеціаліста відділу державної реєстрації актів цивільного стану Зіньківського районного управління юстиції та присвоєно ОСОБА_1 п`ятнадцятий ранг державного службовця (а.с. 20).

Згідно наказу № 99/к від 16 лютого 2018 року ОСОБА_1 28 лютого 2018 року звільнено з посади провідного спеціаліста Зіньківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору, п.2 ст.36 КЗпП України, з припиненням державної служби відповідно до п.2 ч.1 ст.83 та ч.2 ст.85 Закону України «Про державну службу» (а.с. 21-22).

За таких обставин, відповідно до викладених вище положень п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», та абз. 2 ч. 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що 05 червня 2019 року завідувач сектору з питань запобігання і виявлення корупції Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Касьян І.О. направив до Національного агенства з питань запобігання корупції повідомлення про встановлення факту неподання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме щорічної після звільнення за 2018 рік. Указане повідомлення Національне агенство з питань запобігання корупції отримало 12 червня 2019 року, що підтверджується вхідним позначенням цього державного органу. Таким чином, завідувач сектору з питань запобігання і виявлення корупції Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Касьян І.О. повідомив Національне агенство з питань запобігання корупції про факт неподачі апелянтом декларації 12 червня 2019 року (а.с. 8).

Згідно розписки, засвідченої особистим підписом ОСОБА_1 10 вересня 2015 року її попереджено про обмеження, встановлені Законами України «Про державну службу» та «Про запобігання корупції», пов`язані з прийняттям на державну службу та проходженням державної служби (а.с.23).

Разом з тим, з публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відомостей щодо послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» ОСОБА_1 , змісту декларації після звільнення за 2018 рік, поданої апелянтом, вбачається, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, після припинення діяльності (після звільнення) 17 липня 2019 року о 09 годині 10 хвилин (а.с. 9-15).

Зважаючи на викладені обставини та відповідні їм правовідносини, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, була зобов`язана до 1 квітня 2019 року подати, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства, декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (після звільнення) за 2018 рік.

Натомість з наведених вище доказів вбачається, що ОСОБА_1 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, після припинення діяльності (після звільнення з посади провідного спеціаліста Зіньківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області) 17 липня 2019 року о 09 годині 10 хвилин, тобто після 01 квітня 2019 року 00 годин 00 хвилин.

За повідомленнями КНП «Зіньківської ЦРЛ» від 12 травня 2020 року та «Зіньківського центру первинної медико-санітарної допомоги» від 28 квітня 2020 року, ОСОБА_1 у період з 1 січня по 01 квітня 2019 року на стаціонарному та амбулаторному лікуванні не перебувала (а.с. 30, 32).

З аналізу даних листа Управління інформаційно-аналітичних систем та захисту інформації НАЗК судом встановлено, що доступ до ІТС Реєстр обмежувався та спостерігались помилки у роботі з ІТС Реєстр: з 04 березня 2019 року по 14 годину 40 хвилин 06 березня 2019 року; з 10 години 00 хвилин 11 травня 2019 року по 06 годину 00 хвилин 12 травня 2019 року; з 05 липня по 11 годину 00 хвилин 08 липня 2019 року; з 00 годин 32 хвилини по 10 годину 00 хвилин 15 листопада 2019 року (а.с. 33-34).

Як вбачається з даних щодо послідовності дій ОСОБА_1 як користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» апелянт у період з 01 січня 2019 року по 03 березня 2020 року користувалась функціоналом сайту Національного агентства з питань запобігання корупції 16, 17 та 22 липня 2019 року, у той час як із даних наведеного вище доказу вбачається, що у вказані дні неналежного функціонування роботи ІТС Реєстр, яке б завадило поданню декларації особою, яка притягається до адміністративної відповідальності - не було.

Інших поважних причин, які б перешкодили ОСОБА_1 вчасно подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, після припинення діяльності, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Не заперечується в апеляційному суді факт несвоєчасного подання ОСОБА_1 без поважних причин наведеної декларації, а саме 17 липня 2019 року, і самим апелянтом.

Разом з тим, доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про те, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчились строки, передбачені ст.38 КУпАП, є слушними.

Згідно з вимогами п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за обставини закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

Положеннями ст.8 КУпАП регламентовано, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Як було встановлено судом, правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП було вчинено 17 липня 2019 року, тобто у день несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації.

Згідно з положеннями ч.3 ст.38 КУпАП (у редакції на час вчинення адміністративного правопорушення) адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про публічні закупівлі» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення публічних закупівель» було внесено зміни до ст.38 КУпАП, а саме викладено її у новій редакції, згідно частини четвертої якої визначено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Вказаний закон набрав чинності 20 жовтня 2019 року, а у відповідності до його Прикінцевих та перехідних положень введений у дію 19 квітня 2020 року.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, з урахуванням визначеного у ст.8 КУпАП правила чинності закону про відповідальність особи за адміністративні правопорушення, яке кореспондується із закріпленим Конституцією України принципом незворотності дії у часі Закону (за винятком випадків, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи), ОСОБА_1 може бути притягнута до адміністративної відповідальності виключно на підставі закону, що діяв на день вчинення нею правопорушення - 17 липня 2019 року.

У зв`язку із наведеним, місцевий суд, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення та з`ясовуючи наявність обставин, що виключають провадження у справі повинен був врахувати положення ст.8 КУпАП у розрізі із положеннями ст.38 КУпАП у редакції, що діяла на момент вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, та перевірити чи не спливли строки притягнення останньої до відповідальності.

За ст.1 Закону України "Про запобігання корупції" спеціально уповноваженими суб`єктами у сфері протидії корупції є органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

Відповідно до ч.1 ст.255 КУпАП (у редакції на момент вчинення адміністративного правопорушення) у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення, зокрема, за ст.172-6 КУпАП, мають право складати уповноважені на те посадові особи Національного агенства з питань запобігання корупції.

Апеляційним судом встановлено, що 12 червня 2019 року завідувач сектору з питань запобігання і виявлення корупції Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 повідомив орган, уповноважений на здійснення контролю та перевірки декларацій, та відповідно до ч.1 ст.255 КУпАП (у редакції на момент вчинення адміністративного правопорушення) на складання протоколів про адміністративні правопорушення, зокрема, за ст.172-6 КУпАП - Національне агентсво з питань запобігання корупції про факт неподачі апелянтом декларації, яке листом від 05 липня 2019 року №44-01/55478/19 направило ОСОБА_1 повідомлення про факт неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, після звільнення за 2018 рік.

На виконання повідомлення Національного агенства з питань запобігання корупції ОСОБА_1 17 липня 2019 року подала наведену вище декларацію, що є днем вчинення адіміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

17 березня 2020 року Національне агентство з питань запобігання корупції направило до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України матеріали щодо ОСОБА_1 з повідомленням, за яким Національним агентством з питань запобігання корупції встановлено факт несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема, ОСОБА_1 , що підтверджується вихідним позначенням Національного агентства з питань запобігання корупції.

Указані повідомлення та матеріали отримано Департаментом стратегічних розслідувань Національної поліції України 20 березня 2020 року, та у подальшому скеровано до Управління стратегічних розслідувань у Полтавській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, яким матеріали отримано 16 квітня 2020 року, що підтверджується вхідними штампами цих державних органів (а.с. 7).

05 червня 2020 року місцевим судом прийнято оскаржувану постанову щодо ОСОБА_1 .

Таким чином, під час апеляційного розгляду встановлено, що Національне агенство з питань запобігання корупції вже 12 червня 2019 року було обізнано про факт неподання ОСОБА_1 декларації після звільнення за 2018 рік. Зважаючи на зазначене та виходячи з того, що Національне агенство з питань запобігання корупції здійнює контроль та перевірку декларацій, зберігання та оприлюднення декларацій, тобто є органом, який контролює дотримання антикорупційного законодавства, та, окрім того, за ст.255 КУпАП (у редакції станом на момент вчинення адміністративного правопорушення) було уповноважене на складання протоколів про адміністративні правопорушення за ст.172-6 КУпАП, то моментом виявлення адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 необхідно вважати 18 липня 2019 року (наступний день після вчинення адміністративного правопорушення).

Однак, Національне агенство з питань запобігання корупції своєчасно указаному факту оцінку не надало, та 20 березня 2020 року (тобто через 9 місяців після виявлення Національним агенством з питань запобігання корупції неподання апелянтом декларації) направило матеріали щодо ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, які у подальшому було переадресовано до Управління стратегічних розслідувань у Полтавській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, уповноваженою особою якого після наведених обставин у місячний строк було складено протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , про що також наголошувалось в апеляційній скарзі.

Отже, судом першої інстанції адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 поза межами трьохмісячного строку, визначеного ст. 38 КУпАП.

У свою чергу апеляційний суд констатує, що підстава для закриття провадження у справі згідно зі ст.38 КпАП України не є такою, що реабілітує особу. Тому, таке закриття можливе лише в разі вчинення особою протиправної, винної (умисної або необережної) дії чи бездіяльності, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, обов`язковою умовою закриття провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності з нереабілітуючих підстав є вчинення особою адміністративного правопорушення.

Отже, при вирішенні питання про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення суддя повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад адміністративного правопорушення і особа винувата в його вчиненні. Тільки після цього можна постановити у визначеному КУпАП порядку відповідне судове рішення.

Доводи апелянта, з посиланням на Узагальнений висновок Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України про те, що вина особи під час закриття провадження справи у зв`язку із закінченням строків, передбаченихст. 38 КУпАП, є безпідставними та не грунтуються на вимогах закону.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Так, узагальнений висновок Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України, на який посилається апелянт в обґрунтування своїх доводів, за своєю правовою природою не належить до нормативно-правових актів, оскільки не є результатом правотворчої діяльності та не має обов`язкового характеру. Вказаний висновок містить лише правові позиції з порушеного питання членів Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України та носить рекомендаційний характер. До того ж, він стосується справ, що розглядаються у порядку адміністративного судочинства.

Із системного аналізу ст.ст. 38, 247 та 280 КУпАП вбачається, що закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1ст. 247 КУпАП можливе за одночасної наявності кількох умов, а саме вчинення чи виявлення адміністративного правопорушення та спливу строку, передбаченою ст. 38 КУпАП.

Крім того, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, а не строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Сплив строку накладення адміністративного стягнення є нереабілітуючою підставою для закриття провадження у справі, а тому в даному випадку встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковим з огляду на вимоги ст. 280 КУпАП, за якою орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, доводи апелянта у цій частині є неспроможними.

Зважаючи на викладені вище обставини, оскаржувана постанова місцевого суду підлягає скасуванню з прийняттям судом апеляційної інстанції нової постанови, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Зіньківського районного суду Полтавської області від 5 червня 2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП - у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.М. Корсун