Справа № 529/393/21
Провадження № 3/529/107/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року смт Диканька

Суддя Диканського районного суду Полтавської області Кириченко О.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки смт Диканька Полтавської області, зареєстрованої по АДРЕСА_1 , головного бухгалтера ТОВ "Укролія", реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася,

за ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 154/35-00-07-01 від 17.05.2021 ОСОБА_1 , будучи головним бухгалтером ТОВ "Укролія", , що знаходиться по вул. Садова, 4 в с. Чернечий Яр Полтавського (раніше - Диканського) району Полтавської області, допустила порушення п. 198.5 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на 547 043,00 грн, що було встановлено 17 травня 2021 перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за лютий 2021 року (з 01.02.2021 по 28.02.2021) у Декларації від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася. До суду надійшло заперечення представника ОСОБА_1 - адвоката Гриценко С.В., в якому остання просить закрити справу у зв`язку із відсутністю складу правопорушення та розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 . В обґрунтування цього заперечення зазначено, що вказане у адміністративному протоколі порушення щодо нескладання ТОВ "Укролія" податкової накладної на сировинні втрати, які виникають за договором підряду, лежить в основі донарахувань (актів перевірок та податкових повідомлень-рішень, протоколів про адміністративне правопорушення), які складаються щомісячно з травня 2020 року. Всі результати перевірок - податкові повідомлення-рішення оскаржено до Полтавського адміністративного суду. В договорі підряду № 2 від 01.10.2020 та специфікаціях до нього сторонами узгоджені межі готової продукції. За результатами переробки соняшнику, виходячи з умов технологічного процесу і наявного обладнання на підприємстві, а також враховуючи висновки звіту про дослідну роботу Українського науково-дослідного інституту олії та жирів Національної академії аграрних наук України від 02.06.2020, сировинні втрати становили кількість у визначених межах 3 %. Специфікація до договору підряду встановлює завдання від Замовника Підряднику та критерії його виконання (проценти виходу), за умови дотримання яких буде оплата за роботи. У цих правовідносинах Замовником виступає ТОВ "Укролія". Сировинні втрати не є предметом договору підряду, це один з критеріїв визначення якості робіт підрядника, за умови дотримання яких, Підрядник отримує плату. Підрядником при виконанні робіт дотримано всіх умов (вимог до виходу) Замовника. Отже, при здійсненні виробничого процесу переробки давальницької сировини існують й інші втрати, які не можуть контролюватися ТОВ "Укролія" та пов`язані виключно з виробничим процесом перероблення сировини. За умовами договору підряду Замовник отримав послугу підряду, за яку здійснив обумовлену оплату. Відповідно дану плату за послуги включено до собівартості продукції, яку реалізовано. За результатом реалізації виконані податкові зобов`язання. При оподаткуванні господарської операції відповідно до Акту виникне подвійне оподаткування у ТОВ "Укролія", що є недопустимим за нормами Податкового кодексу України. Таким чином, ТОВ "Укролія" правомірно відобразило в обліку формування собівартості виготовленої продукції із врахуванням сировинних втрат, а також не внесло відповідні втрати до власних податкових зобов`язань, так як вони відображені в платі за послугу і в калькуляції собівартості. Відокремлення та оподаткування сировинних втрат Підрядника в обліку Замовника буде подвійним оподаткуванням і суперечитиме нормам ведення бухгалтерського та податкового обліку.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи у їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі по адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі направлень, виданих Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, на проведення перевірки, 17 травня 2021 року було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Укролія" () щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за лютий 2021 року від`ємного значення податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

За результатами перевірки складено Акт № 157/35-00-07-01/31577685 від 17.05.2021, за висновками якого встановлено порушення ТОВ "Укролія" норм Податкового кодексу України при декларуванні за лютий 2021 року у Податковій декларації з податку на додану вартість /далі - Декларація/ від`ємного значення з ПДВ, а саме: п. 198.5 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, оскільки не складено та не зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну на сировинні втрати під час переробки насіння соняшника за договором підряду № 2 від 01 жовтня 2020 року на загальну суму ПДВ 547 043,00 грн, що призвело до заниження суми рядка 4.1 Декларації - "Нараховано податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України за операціями, що оподатковуються за: основною ставкою розділу І. Податкові зобов`язання" та завищення рядка 19 Декларації - "Від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду" на суму ПДВ 547 043,00 грн, що призвело до завищення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на 547 043,00 грн.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до підпунктів 16.1.2, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (пункт 36.1 статті 36 ПК України).

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Пунктом 185.1 статті 185 ПК України зазначено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема, з а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з підпунктом "г" пункту 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 199.1 статті 199 ПК україни, у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати зведену податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.7 статті 201 ПК України зазначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Наказом Міністерства аграрної політики України від 11 вересня 2009 року № 656 затверджено Порядок обліку сировини, матеріалів та готової продукції на підприємствах олійно-жирової галузі (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1 Порядку даний порядок встановлює організацію та ведення первинного обліку олійно-жировими підприємствами, їх структурними підрозділами, іншими виробництвами незалежно від форм власності і господарювання, що здійснюють переробку олійної і жирової сировини та виробляють олію, маргаринову продукцію, майонез та соуси з використанням олій, миловарну продукцію та інші види олійно-жирової продукції.

У Додатку 27 до Порядку наведена форма Виробничого звіту олієзаводу (Форма 23), що складається за результатами переробляння олійної культури і відображає повну інформацію щодо кількісних та якісних показників сировини та отриманої готової продукції, в тому числі, кількісні показники виходу: олії, шроту (макухи), лушпиння, сировинні втрати.

Пунктом 2.25 Порядку зазначено, що терміни "загальні втрати", "втрати олії в шроті (макусі) лушпинні" буквально не відповідають цим поняттям. Втрати олії в шроті (макусі), втрати олії в лушпинні є тією частиною олії, яка не витягується (а не втрачається) з насіння. До втрат як таких належать невраховані втрати. "Сировинні втрати" показують зміну ваги насіння за рахунок зменшення вмісту сміття і вологи в процесі виробництва. Наведені терміни міцно ввійшли в практику олійно-жирової галузі, і тому, незважаючи на їх умовність, вони зберігаються і в цьому Порядку.

Таким чином, сировинні втрати є тією частиною сировини і матеріалів, яка безповоротно втрачається в процесі отримання цільового продукту.

Пунктом 12.8. Порядку встановлено, що облік давальницької сировини в складах і у виробництві здійснюється в тому самому порядку, що і облік купованої (власної) сировини. Витрати давальницької сировини на виробництво визначаються з урахуванням природного убутку, втрат, відходів, передбачених технічними умовами і іншими нормативними документами, а також з урахуванням утворення фузів.

При прийомі, зберіганні та переробці сировина повинна відповідати певним критеріям, а саме не повинна бути більшою чи нижчою показників, зазначених в ДСТУ (вологість, домішки, засміченість), в результаті чого Підрядником можуть бути надані відповідні послуги по доробленню сировини до даних показників, випадки надання яких визначені вищевказаним договором на переробку давальницької сировини.

При цьому величина технологічних відходів і втрат обумовлена технічним рівнем технологічного обладнання та якісними характеристиками матеріальних ресурсів.

Отже, при здійсненні виробничого процесу переробки давальницької сировини існують й інші втрати, які не можуть контролюватись ТОВ "Укролія" та пов`язані виключно з виробничим процесом перероблення сировини.

З матеріалів справи вбачається, що за умовами договору підряду Замовник - ТОВ "Укролія" отримав послугу підряду згідно умов договору та здійснив оплату послуг. Дану плату за послуги включено до собівартості продукції, яку реалізовано. За результатом реалізації виконані податкові зобов`язання.

Таким чином, ТОВ "Укролія" правомірно відобразило в обліку формування собівартості виготовленої продукції із врахуванням сировинних втрат, а також не внесло відповідні втрати до власних податкових зобов`язань, так як вони відображені в платі за послугу і в калькуляції собівартості. Відокремлення та оподаткування сировинних втрат Підрядника в обліку Замовника, тобто ТОВ "Укролія", буде подвійним оподаткуванням та суперечитеме нормам ведення бухгалтерського та податкового обліку.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У справі "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), ЄСПЛ констатував, що у випадку коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь звинувачення.

Стандарт доведення вини "поза розумним сумнівом" означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного "розумного сумніву" в цьому, тоді як наявність такого "розумного сумніву" у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Згідно з ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (частина 1 статті 7 КУпАП).

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходжу до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевказані обставини у їх сукупності, приходжу до висновку, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу вказаного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 163-1, п. 1 ст. 247, ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 268, ст. ст. 280, 283, п. 3 ч. 1 ст. 284, ст. ст. 287-289 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події та складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Диканський районний суд Полтавської області.

Суддя О.С. Кириченко