Провадження № 3/522/8674/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Циб І.В., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який має середню освіту, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 187 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

03.06.2021 року біля 11 год. 30 хв. гр. ОСОБА_1 знаходячись в барі «Діоніс» за адресою: вул. Коблевська, 25, розпивав алкогольні напої на розлив, чим порушив встановлені йому правила адміністративного нагляду.

02.06.2021 року об 11 год. 00 хв. адміннаглядний гр. ОСОБА_1 знаходився в барі «Діоніс» за адресою: вул. Коблевська, 25, чим порушив обмеження адміністративного нагляду, встановлені стосовно нього.

Судовий розгляд в суді проведено за відсутністю ОСОБА_1 , який в судове засідання не з`явився, будучи повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, шляхом надсилання смс-повідомлення. Про причини неявки ОСОБА_1 суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подавав.

Крім того, інформація про дату, час та місце розгляду справи перебуває у відкритому доступі на офіційному сайті суду, а відтак останній мав цікавитись долею справи, добросовісно користуватись наданими йому процесуальними правами.

Суд вважає, що були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 знав, що розгляд справи стосовно нього відбудеться в Приморському районному суді м. Одеси, що підтверджує його підпис в протоколі, не з`явився, суд оцінює таку поведінку ОСОБА_1 , як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд враховує наявну в матеріалах справи заяву ОСОБА_1 , в якій він просить справу стосовно нього розглядати без його участі у зв`язку із сімейними обставинами.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 2 ст. 187 КУпАП адміністративна відповідальність, передбачена за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вони вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Згідно ч. 1 ст. 187 КУпАП, адміністративна відповідальність, передбачена за порушення правил адміністративного нагляду особами, щодо яких встановлено такий нагляд, а саме:

1) неявка за викликом органу Національної поліції у вказаний термін і ненадання усних або письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням правил адміністративного нагляду;

2) неповідомлення працівників Національної поліції, які здійснюють адміністративний нагляд, про зміну місця роботи чи проживання або про виїзд за межі району (міста) у службових справах;

3) порушення заборони виходу з будинку (квартири) у визначений час, який не може перевищувати восьми годин на добу;

4) порушення заборони перебування у визначених місцях району (міста);

5) нереєстрація в органі Національної поліції.

Згідно наявної в матеріалах справи постанови Приморського районного суду м. Одеси від 12.08.2020 року стосовно ОСОБА_1 встановлений адміністративний нагляд строком на 1 рік з обмеженнями, серед яких: заборонити відвідування розважальних заходів, де реалізують спиртні напої на розлив.

Згідно наявної в матеріалах справи довідки з бази «Армор» ОСОБА_1 протягом року притягався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 187 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 170 гривень.

Згідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ч. 1 ст. 256 КпАП України можна дійти висновку, що протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій особи, та є одним із основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити усі дані, необхідні для вирішення справи.

Протокол у справі про адміністративне правопорушення є основним джерелом доказів, на підставі якого суд встановлює наявність чи відсутність у діянні особи правопорушення. Лише належно оформлений протокол дозволяє всебічно розглянути справу по суті.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як було вище наведено, відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 повторно протягом року порушив правила встановленого йому адміністративного нагляду.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

За змістом ст. 279 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення судом першої інстанції проводиться в межах обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Вина ОСОБА_1 в порушенні правил встановленого йому адміністративного нагляду, а також викладені обставини підтверджуються протоколами про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 575761 від 03.06.2021 року, серії ВАБ №575762 від 02.06.2021 року

Викладене підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме: вищевказаними протоколами про адміністративне правопорушення, рапортами працівників поліції, поясненнями ОСОБА_1 , довідкою з бази «Армор».

Санкція ч. 2 ст. 187 КУпАП передбачає покарання у виді накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти відсотків заробітку, а в разі, якщо за обставинами справи з урахуванням особи порушника застосування цих заходів буде визнано недостатнім, адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами.

Таким чином, з викладеного випливає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КУпАП, повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 34 КУпАП, обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення не встановлено.

Відповідно до ст. 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 винний у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КУпАП: дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вони вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до вимог ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Таким чином, з урахуванням того, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 187 КУпАП, одночасно розглядаються суддею Приморського районного суду м. Одеси Циб І.В., постановою Приморського районного суду м. Одеси від 30.06.2021 року вказані справи були об`єднані в одне провадження. Об`єднаним матеріалам присвоєний номер справи №522/11802/21, номер провадження №3/522/8674/21.

Зважаючи на вимоги ст. 36 КУпАП, суддя вважає за необхідне накладати адміністративне стягнення за вчинення особою двох правопорушень, враховуючи обставини справи, з метою виправлення та виховання особи, яка вчинила правопорушення, у дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень з боку ОСОБА_1 , суддя вважає достатнім застосування стягнення у вигляді штрафу у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті.

Таке покарання за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється Законом.

Відповідно до п. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Докази про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору в матеріалах справи відсутні.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 7, 24, 33, 34, 36, 187, 221, 280, 283, 284, 285 КУпАП, Закону України «Про судовий збір», суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який має середню освіту, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 (сто сімдесят) гривень 00 (нуль) копійок.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який має середню освіту, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір, у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 (нуль) копійок на користь держави.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, в разі не сплати у встановлений строк штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути пред`явлено до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення, а в разі оскарження протягом трьох місяців з дня розгляду апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси І.В. Циб