г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2674/21
Номер провадження 3/213/915/21
П О С Т А Н О В А

26 липня 2021 року місто Кривий Ріг Дніпропетровської області

Суддя Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Нестеренко О.М., розглянув матеріали, що надійшли з ВП №6 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживаючого та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , про вчинення правопорушення, яке передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

До Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 721012 від 28.05.2021 року про те, що 13.05.2021 року о 20:30 в м. Кривий Ріг знаходячись за місцем мешкання перебуваючи в нетверезому стані гр. ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство у сім`ї відносно своєї матері ОСОБА_1 , лаявся нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим вчинив психологічний тиск, чим вчинив правопорушення передбачене частиною ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

У відповідності до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно та всебічно з`ясувати усі обставини справи, зокрема, чи мало місце адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного її вирішення. При цьому, встановити істину по справі необхідно з аналізу наявних доказів, які відповідно до чинного законодавства представляють собою будь-які фактичні дані, які підтверджують або спростовують ті чи інші обставини і мають суттєве значення для вирішення справи по сутті.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Отже, суд позбавлений можливості збирати докази за власною ініціативою.

Під час підготовки до розгляду справи встановлено, що фабула статті не містить наслідків вчиненого визначених у протоколі дій, відповідно до визначеної диспозиції статті 173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення

Відтак фабулою викладенню автором в протоколі не зазначено чи завдана шкода, та якщо завдана, то яка саме шкода потеплілому.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується). Суд зауважує, що рішення у справі «Карелін проти Росії» набрало законної сили.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного дооформлення.

Враховуючи вищевикладене, суд позбавлений можливості за відсутності наявних у матеріалах справи доказів, прийняти інше процесуальне рішення окрім повернення справи для належного оформлення до органу, який склав протокол.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 245, 251, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Повернути адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, яке передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП, до ВП №6 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області - для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Нестеренко