Справа № 211/2504/21
Провадження № 3/211/1222/21
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 липня 2021 року суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рога Дніпропетровської області Середня Н.Г., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Промрудмаш», місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

- за частиною 1 статті 163-4 КУпАП,

встановила:

при проведенні 09 квітня 2021 року документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Промрудмаш» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.07.2018 по 31.12.2020 встановлено, що податкові розрахунки за формою 1-ДФ за ІV кв. 2018 р., ІІІ, ІV кв. 2019 р. підприємством надано з недостовірними даними, а саме: не відображено в повному обсязі ознака доходу «157 «дохід, виплачений само зайнятій особі», чим порушено п.п. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України та Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, до суду надійшли заперечення на протокол. В обґрунтування заперечень зазначено, що в протоколі в графі: дата, час та місце вчинення порушення зазначено дату та номер перевірки, однак дата складення перевірки не є тотожним поняттю «час вчинення правопорушення», тому посадовою особою в порушення приписів норми ст. 256 КУпАП не зазначено час вчинення правопорушення. До того ж не засвідчено належним чином докази, додані до протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до норм п. 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003. ТОВ «Промрудмаш» 19.04.2021 подано до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, письмові заперечення на акт перевірки від 09.04.2021 № 1197/04-36-07-23/31385598, за результатами якого складено вищевказаний протокол, однак висновок про результати розгляду заперечень підприємство не отримувало. Зазначено про те, що податковий розрахунок за формою 1-ДФ подається окремо за кожний квартал та не подається наростаючим підсумком та не впливає на показники майбутніх періодів. Правопорушення, пов`язане з поданням податкового розрахунку за формою 1ДФ є разовим діянням та є завершеним в момент подання такого розрахунку, а тому не може бути триваючим, оскільки здійснене у конкретний відрізок часу. Адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 163-4 КУпАП, вважається скоєним 04.02.2019, 24.10.2019, 05.02.2020, тобто в день подання податкових розрахунків за формою 1-ДФ. отже саме з 04.02.2019, 24.10.2019, 05.02.2020 розпочався перебіг трьохмісячного строку накладення адміністративного стягнення, встановленого частиною 2 статті 38 КУпАП і на момент складення протоколу минуло більш ніж три місяці з дня його вчинення. Тому просить закрити провадження по справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, суд вважає, що згідно положень статей 268, 277 КУпАП, суд, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 245 КупАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Положеннями час тини першої статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до статті 280 КУпАП, під час розгляду справи суд має вирішити: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона відповідальності. Зазначенні питання під час розгляду справи суд має вирішувати з аналізу наявних по справі доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП. Тобто усі кваліфікуючі ознаки правопорушення, як об`єктивної, так і суб`єктивної сторони мають доводитися певними доказами та мати своє відображення у певних документах, які складаються на місці вчинення правопорушення із дотриманням вимог відповідних інструкції.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами відповідно ст. 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх доказів.

Відповідно до підпункту «б» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, та платники єдиного внеску зобов`язані: подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (з розбивкою по місяцях звітного кварталу), до контролюючого органу за основним місцем обліку. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку - фізичній особі податковим агентом, платником єдиного внеску протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності із зазначених питань не допускається. У разі якщо відокремлений підрозділ юридичної особи не уповноважений нараховувати, утримувати і сплачувати (перераховувати) податок до бюджету, податковий розрахунок за такий підрозділ подає юридична особа до контролюючого органу за основним місцем обліку.

Відповідно до абзацу першого підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Наказом Міністерства фінансів України 13.01.2015 № 4 (у редакції наказу Міністерства фінансів України 15 грудня 2020 року № 773) затверджено Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, де в Додатку № 2 до Порядку викладено про необхідність зазначення за ознакою доходу 157 доходу, виплаченого самозайнятій особі (підпункт 165.1.36 пункту 165.1 статті 165, статті 177 та 178 розділу IV Кодексу).

Частиною 1 статті 163-4 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за неутримання або неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів, перерахування податку на доходи фізичних осіб за рахунок коштів підприємств, установ і організацій (крім випадків, коли таке перерахування дозволено законодавством), неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 163-4 КУпАП, підтверджується сукупністю інших досліджених судом доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, зокрема даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення № 41/07-18 від 09 квітня 2021 року, відповідно до якого ОСОБА_1 погодився з викладеними в акті порушеннями; витягом з акту ТОВ «Промрудмаш», відповідно до п. 3.1. якого перевіркою встановлено, що в звітному періоді за 4 квартал 2020 року отримували дохід у вигляді заробітної плати 19 осіб, а суми коштів за цивільно-правовими договорами 1 особа.

ОСОБА_1 ні у наданих до суду письмових запереченнях на протокол про адміністративне правопорушення, ні у наданих до суду копіях заперечень контролюючому органу, не заперечується як факт залучення до роботи самозайнятої особи на підставі цивільно-правових угод в оспорюваний період, ні факт подання податкового розрахунку за формою 1-ДФ, в якому відсутні відомості про дохід, виплачений само зайнятій особі. Письмовими доказами цей факт не спростовано.

Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 163-4 КУпАП.

Разом з тим, пунктом 7 частини першо статті 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладене не пізніше як через 3 місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Оскільки вищезазначене правопорушення, передбачене частиною першою статті 163-4 КУпАП, не є триваючим, вчинене 04.02.2019 (дата подання податкового розрахунку за IV квартал 2018 року), 24.10.2019 (дата подання податкового розрахунку за ІІІ квартал 2019 року) та 05.02.2020 (дата подання податкового розрахунку за IV квартал 2019 року), що не спростовується матеріалами справи, тому з моменту вчинення адміністративного правопорушення закінчився строк накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи, що на момент розгляду справи закінчився строк накладення адміністративного стягнення, згідно пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 38, 130, 247 КпАП України, суд

постановив:

визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-4 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 163-4 КпАП України закрити, у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в десятиденний строк з дня винесення постанови.

Суддя: Н. Г. Середня