Справа № 303/5120/21
3/303/2624/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року м.Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Гейруш В.Б., розглянувши матеріали, які надійшли з Західного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велятино Хустського району Закарпатської області, з середньою освітою, мешканця АДРЕСА_1 , одруженого,

за ст.164 ч.6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Старшим державним інспектором Західного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки в Закарпатській області Келемен І.Ю. складено адміністративний протокол відносно ОСОБА_1 про те, що останній 19.06.2021 о 13 год. 50 хв. на 14 км автодороги Н-09 сполученням «Мукачево-Рогатин-Львів», керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 здійснював перевезення пасажирів в кількості десять чоловік, при цьому ОСОБА_1 не було внесено в порушення п.п.6, п.16 Ліцензійних умов транспортний засіб марки «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців як засіб провадження господарської діяльності ліцензіата, про який не надано зміни органу ліцензування у відомостях про власника орендовані, надані в кредит, або лізинг транспортного засобу, відповідальність за що передбачена ч.6 ст.164 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав, додав до матеріалів справи витяг з електронного кабінету перевізника, згідно якого транспортний засіб марки «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців як засіб провадження господарської діяльності ліцензіата.

Представник правопорушника ОСОБА_1 адвокат Фула М.Ю. просив провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164 ч.6 КУпАП, посилаючись на те, що протокол не відповідає вимогам закону, в ньому не зазначено яким нормативним актом передбачено відповідальність за виявлене порушення, до нього вносилися відомості після підписання особою щодо якої його складено, свідками зазначено працівників поліції, які є зацікавленими особами, і їх покази не можуть вважатися об`єктивними доказами.

Заслухавши пояснення правопорушника та його представника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до слідуючого висновку.

Згідно вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Положенням ст.280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

За ст. 62 Конституції України обвинувачення особи, в тому числі і щодо вчинення адміністративного правопорушення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно ст. 251 КупАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Сам обов`язок щодо збирання доказів відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: у т.ч. місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в протоколі трьох складників: фактичних обставин; правової кваліфікації; формулювання порушення.

При цьому під формулюванням порушення (суть) розуміється короткий виклад тексту диспозиції правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула звинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого діяння, а юридичне формулювання (формула та формулювання) - це правова модель діяння, вказівка на правові норми, порушення яких інкримінується особі.

У той же час, підставами застосування норми закону є скоєння діяння, фактичні обставини якого й зумовлюють її вибір. Коли фактичні обставини діяння й норма права, яка передбачає відповідальність за його скоєння, встановлені правильно, однак неправильно обрана форма закону -застосована не та частина статті закону, чи редакція статті, яка не була чинною на момент порушення, або ж не давала підстав для застосуванняїї зворотної дії в часі, указівка на сам закон,то таке застосування закону про відповідальність є незаконним.

Адже, юридичну визначеність необхідно розуміти через такі її складові, як-то: чіткість, зрозумілість, однозначність норм права. Кожна особа відповідно до конкретних обставин має орієнтуватися в тому, яка саме норма права застосовується у певному випадку, та мати чітке розуміння щодо настання конкретних правових наслідків у відповідних правовідносинах з огляду на розумну та передбачувану стабільність норм права.

Уточнювати, відредактовувати протокол з цього питання суд змоги не має, адже ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia»,заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення,усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Отже, під час провадження у справах про притягнення осіб до адміністративної відповідальності, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи.

Диспозиція частини шостої статті 164 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення ліцензіатом установленого законом строку повідомлення органу ліцензування про зміну відомостей, зазначених у заяві та документах, що додавалися до заяви про отримання ліцензії.

Стаття 164 КУпАП є бланкетною, тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

У направленому до суду протоколі про адміністративне правопорушення №0011251 від 14.06.2021 старшим державним інспектором Келемен І.Ю. зазначено, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги підпункт 6 пункту 16 ліцензійних умов, а саме транспортний засіб марки «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 не внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб підприємців їх засоби провадження господарської діяльності ліцензіата, при яких не надані ліцензіату в кредит або лізинг транспортний засіб.

Таким чином, судом встановлено, що у направленому до суду протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 інспектором не вказано конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких ОСОБА_1 не дотримався, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Як вбачається з наданих до протоколу про адміністративне правопорушення додаткових обґрунтуваннях зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , а в протоколі зазначено транспортний засіб марки «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 .

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, до нього висуваються певні вимоги, а обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Протокол про адміністративне правопорушення №0011251 від 14.06.2021 після опису суті правопорушення міститься допис кульковою ручкою у вигляді направляючої стрілки на зворотну сторону протоколу, де продовжено виклад суті правопорушення, однак примірник протоколу, вручений ОСОБА_1 , виготовлений за допомогою кальки, такого посилання не містить.

З викладеного, можна зробити висновок, що після підписання ОСОБА_1 протоколу та отримання ним копії примірника, посадовою особою Укртарнсбезпеки здійснено дописи на титульній стороні у виді направляючої стрілки та дописи на зворотній стороні протоколу, який долучено до матеріалів справи, де конкретизовано суть правопорушення.

Такі дії посадової особи Укртрансбезпеки є неприпустимими та здійснені з грубим порушенням п.2.3. Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною інспекцією України з безпеки на наземному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства інфраструктури України 24.04.2013 № 254, відповідно до якого не допускається заповнення протоколу олівцем та закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу, а також внесення додаткових записів після підписання протоколу особою, щодо якої він складений, а отже в такому випадку суд бере до уваги зміст протоколу, врученого правопорушнику, без врахування дописів вчинених після його підписання. Суд констатує, що зміст такого протоколу є неконкретизованим та нечітким. Неконкретність формулювання суті адміністративного правопорушення позбавляє правопорушника права здійснювати предметний захист та порушує його процесуальні права. Більше того, у протоколі врученому ОСОБА_1 не було зазначено навіть частину відповідної статті та статтю Кодексу, згідно з якою передбачена адміністративна відповідальність за таке правопорушення.

Зазначені недоліки оформлення протоколу незалежно від доданих до справи матеріалів тягнуть за собою закриття провадження в останній на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Згідно ч.1 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення пасажирів. Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували той факт, що ОСОБА_1 дійсно надавав послуги з перевезення пасажирів, тобто, що такий організовано здійснював перевезення пасажирів за оплату по певному маршруту. Таким чином, зі змісту адміністративних матеріалів не вбачається вчинення ОСОБА_1 дій які б містили склад правопорушення, передбаченого ст. 164 ч.6 КУпАП.

Всупереч вимогам ст.256 КУпАП на підтвердження обставин правопорушення, викладених в протоколі до адміністративних матеріалів, не додані письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яких зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164 ч.6 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 164, 247 п.1 ч.1, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 164 ч.6 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Мукачівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду В.Б.Гейруш