Справа № 163/1815/20 Провадження №33/802/583/21 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія:ст. 472 МК України Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2021 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря Білоуса І.Л., представника митного органу Каліщука А.В., захисника Мартіросяна А.Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 , водія ФОП ОСОБА_2 ,на постанову судді Любомльського районного суду від 17 червня 2021 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі в розмірі 3 164 175 (три мільйони сто шістдесят чотири тисячі сто сімдесят п`ять) гривень з конфіскацією в дохід держави 490 000 (чотирьохсот дев`яноста тисяч) злотих, що за офіційним курсом НБУ становили 3 164 175 гривень.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він прямуючи 06 травня 2020 року з України в Республіку Польща через митний пост "Ягодин" Волинської митниці Держмитслужби водієм автомобіля "DAF", номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом "Schmitz, номерний знак НОМЕР_2 , вказав у власній митній декларації 2000 злотих та 2000 гривень, не задекларувавши при цьому за встановленою формою 490 000 злотих, що за офіційним курсом НБУ становили 3164175 гривень, знаходились в рюкзаку серед одягу, в папці з документами, в ніші для інструментів, на верхній полиці для речей, в пакеті з робочим одягом і були виявлені під час митного контролю.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вказує на те, що під час розгляду справи, суддя в порушення вимог ст.280 КУпАП не з`ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення. Стверджує, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він не задекларував вилучені грошові кошти належні ОСОБА_2 , відповідно до поданих квитанцій, адже не знав про їх наявність в транспортному засобі, а отже в його діях відсутній прямий умисел, а відтак суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України. Просить скасувати постанову суду першої інстанції як незаконну та необґрунтовану та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу інкримінованого правопорушення, грошові кошти повернути власникові ОСОБА_2 .

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши захисника, який просив апеляційну скаргу задовольнити з викладених у ній підстав, представника митниці, який заперечував апеляцію, суддя приходить до наступного висновку.

Стаття 489 Митного кодексу України передбачає, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя суду першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.472 МК України вказаних вимог закону не дотримався в повній мірі.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах.

Диспозицією ст. 472 МК України передбачено порушення митних правил, яке полягає у недекларуванні товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад правопорушення - це сукупність названих у законі ознак, за наявності яких небезпечне і шкідливе діяння визнається конкретним правопорушенням. Такі ознаки мають об`єктивний і суб`єктивний характер. Тобто при складанні протоколу про порушення митних правил, інспектором митниці повинні бути враховані ознаки складу правопорушення та відповідати диспозиції статті до якої притягується, особа за порушення митних правил. У іншому випадку відсутність однієї із ознак складу правопорушення виключає можливість притягнення особи до відповідальності.

Таким чином, основним безпосереднім об`єктом є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України, які підлягають обов`язковому декларуванню. Згідно зі ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом учинення дій) точних відомостей про товари і транспортні засоби, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Об`єктивною стороною правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи, яка полягає в незаявленні за встановленою формою точних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби, що підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Суб`єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, тобто винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів і предметів через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України з порушенням встановленого порядку чи вивезти з України.

Таким чином, обов`язковою кваліфікуючою ознакою складу даного адміністративного правопорушення є умисел на його вчинення.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.

Судом встановлено, що для перетину митного кордону України ОСОБА_1 обрав "червоний коридор" - призначений для переміщення товарів, що підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню та митному оформленню.

Так, громадянином ОСОБА_1 була подана митна декларація, згідно якої останній задекларував 2000 злотих та 2000 гривень.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що працював водієм у ФОП ОСОБА_2 і одночасно ще в підприємця на ім`я ОСОБА_3 , про наявність вилучених валютних цінностей в керованому ним транспортному засобі не знав, тому їх не декларував. Мав їхати в рейс за вказівкою ОСОБА_3 і на належному йому транспортному засобі, однак виявив в ньому несправність, тому за існуючою практикою взяв сідельний тягач ОСОБА_2 , не поставивши його до відома. Оскільки, на території Львівської області були значні черги транспортних засобів, кордон перетинав в пункті пропуску "Ягодин", Під час митного контролю готівкову валюту вилучити митники в місцях, що вказані в протоколі. Про це повідомив ОСОБА_2 .

Дані пояснення узгоджують з показами, допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_2 , котрий підтвердив належність грошових коштів йому, взятих в борг в ОСОБА_4 , як вбачається з розписки (а.с.83). Крім того, факт зняття грошових коштів підтверджується квитанціями (а.с.84-95).

Таким чином, оцінюючи докази по даній справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вищезазначені пояснення ОСОБА_1 та пояснення допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_2 , в повній мірі узгоджуються із іншими матеріалами справи, дослідженими під час судового засідання, що вказує на їх об`єктивність та правдивість.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що недекларування ОСОБА_1 усієї суми грошових коштів наявних у нього, а саме 490 000 (чотирьохсот дев`яноста тисяч) злотих,пов`язано з помилкою останнього, в зв`язку з необізнаністю щодо наявної валюти, і це твердження неможливо спростувати матеріалами справи поза розумним сумнівом.

Це, в свою чергу, вказує на відсутність в ОСОБА_1 умислу на недекларування 490 000 (чотирьохсот дев`яноста тисяч) злотих.

Крім того, наданий захисником висновок науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави та права імені В.М.Корецького зазначає, про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак складу правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України ( а.с.155-162).

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 при заповненні та поданні митної декларації не мав на меті заявити недостовірні відомості про валюту.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінюючи матеріали справи, встановлено, що у ОСОБА_1 відсутній умисел на незаявлення за встановленою формою митній декларації точних та достовірних відомостей про товар, який підлягає обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, а тому в його діях відсутня суб`єктивна сторона інкримінованого йому правопорушення, що виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Приймаючи рішення в даній справі, суддя враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Імері проти Хорватії» (№ 77668/14), визнав, що рішення про конфіскацію у особи 530 тис. норвезьких крон було надмірним, а також правові висновки викладенні в рішення Конституційного Суду у справі № 3-261/2019 (5915/19).

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Оскільки, постанова суду першої інстанції скасована, а справа провадженням закрита за відсутності в діях ОСОБА_1 порушення митних правил, передбачених ст.472 МК України, тому, відповідно до ч.3 ст.528 МК України, конфісковані товари підлягають поверненню останньому.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 294, п.1 ст.247 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Любомльського районного суду від 17 червня 2021 року про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, скасувати, а провадження закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Волинського апеляційного суду О.М.Клок