Справа № 442/4559/21
Провадження №3/442/1796/2021
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 липня 2021 року суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Медведик Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 13.06.2021 року о 02:30 год. в м.Дрогобичі по вул. Самбірській, керував транспортним засобом автомобілем марки «Volkswagen Transporter», н.з. НОМЕР_1 , з в явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, від проходження огляду на стан сп`яніння на місці чи у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що керував транспортним засобом не він а його напарник ОСОБА_2 . Їх авто зупинив один поліцейський, а протокол складав інший. Зупинили їх на вул.Самбірській, напроти заправки WOG. Пояснив, що говорив про це поліцейським.

Оглянувши матеріали справи, дослідивши протокол, додані до нього матеріали та відео із місця події, суд встановив наступне. Будь-яких доказів на підтвердження своїх слів ОСОБА_1 надано не було. А ось при огляді диску із відеозаписом події, вбачається що поліцейські зупинили мікроавтобус, що рухався їм назустріч. Підійшли до дверей водія, і оглядаючи салон повернулись до задньої дверки, яка відчинилась і звідти вийшов ОСОБА_1 . В присутності двох свідків та під відеозапис, запропонували пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, на що отримали відповідь від ОСОБА_1 , що він не є водієм і не керував транспортним засобом. Тривалі перемовини результатів не дали. При за тонованих вікнах, ОСОБА_1 вимагав докази про те, що саме він рухався транспортним засобом. Без цього не вважав за необхідне проходити тест. При цьому, не повідомляв про те, що саме ОСОБА_2 , а не він керував транспортним засобом. Та й будь-яка інша особа, в тому числі і названий ОСОБА_2 не підходив до поліцейських, щоб підтвердити позицію свого напарника. А тому, наведене в сукупності свідчить тільки про те, що ОСОБА_1 використав трюк із переміщенням в задню частину автомобіля та вихід через задні двері, для того, щоб посіяти сумніви у своїй винуватості. Використав при цьому, наявність тонованих вікон авто. Однак, різке переміщення поліцейського в напрямку задньої частини автомобіля, свідчить про те, що він слідкував за переміщенням водія (його силуету) по салону. З іншого боку, ОСОБА_1 усвідомлював свою участь в інциденті і не вказував на винну особу, про яку згадав у суді. А по третє, цілком логічним було б втручання ОСОБА_3 в дискусію поліцейських та його напарника. І до цього якщо не власне зізнання в керуванні авто, то хоча б вигороджування ОСОБА_1 . Наведені обставини дають суду переконатись у правильній оцінці поліцейськими особи водія, що керував транспортним засобом.

Подальші дії та пропозиції поліцейських відповідають приписам норми статті 266 КУпАП, а відмова від таких, хоча й пасивна під надуманою умовою в даному разі, містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Приходжу до переконання, що вина ОСОБА_4 у вчиненні даного адміністративного правопорушення, стверджується матеріалами, що надійшли з Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області. Зокрема даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №099422 від 13.06.2021 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, матеріалами відеозапису на СD диску, доданими до протоколу.

Враховуючи наведене, вбачаю в діях ОСОБА_4 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, відтак йогослід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти стягнення передбачене санкцією даної статті.

Крім того, у відповідності до вимог ст. 40-1 КУпАП та ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір, що становить на час розгляду справи 454,00 грн., та сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 130, 283, 284 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 гривні.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Постанова вступає в законну силу після закінчення строку на її оскарження та підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Медведик Л.О.