Справа № 303/4980/21
Провадження № 3/303/2812/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2021 року м.Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Котубей І.І., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч.5 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 1 від 10.06.2021 року, складеного старостою Страбичівського старостинського округу ОСОБА_2 , ОСОБА_1 не виконує рішення органу опіки та піклування від 22.08.2019 року, не спілкується з сином та не відвідує його у відповідності до встановленого рішенням способу участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 .

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.5 ст. 184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Пояснив, що між ним та його колишньою дружиною, з якою проживає їх син, існує конфлікт, вона намагається позбавити його батьківських прав, тому постійно звертається в різні органи із заявами відносно нього. Свого сина він любить, часто з ним зустрічається, надає йому кошти, сплачує регулярно аліменти. Колишня дружина сама постійно чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином, під різними надуманими причинами не дає дозволу бачитися з ним, навіть у той час, який встановлений органом опіки та піклування. Від дійсно тривалий час не був вдома, оскільки їздив на заробітки за кордон, і в той час не приходив до сина, але це не свідчить про невиконання ним відповідного рішення органу опіки та піклування. Не маючи роботи за місцем проживання, щоб заробляти гроші на утримання сина та хворого батька, він змушений був поїхати на заробітки.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвокат Семанцо О.О., в судовому засіданні просив закрити справу за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи орган (посадова особа) встановлює у визначеному законом порядку на основі будь-яких фактичних даних, тобто доказів. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідальність за ч.5 ст. 184 КпАП України настає у разі невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини.

З доданого до протоколу витягу з рішення № 234 від 27.08.2019 року «Про визначення способу участі батьків у вихованні дітей» вбачається, що ОСОБА_1 встановлено порядок його побачень з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щосуботи з 10 до 18 години, або в інший час за попередньої домовленості між батьками дитини.

Відповідно до даного рішення ОСОБА_1 являється тим з батьків, який проживає окремо від дитини, і саме йому встановлено час на спілкування з дитиною. Обов`язок щодо надання можливості ОСОБА_1 спілкуватися з дитиною у визначений рішенням час покладається на маму, з якою дитина проживає, тобто саме мама зобов`язана виконувати вказане рішення і не перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною.

При цьому, рішенням органу опіки та піклування не покладено на ОСОБА_1 обов`язку, а тільки надано йому право бачитися із сином у визначений час. Відповідно, неприбуття в такий час на побачення з дитиною не може кваліфікуватися як невиконання ним рішення органу опіки і піклування.

Суд також враховує пояснення особи, яка притягується до відповідальності, зокрема те, що він тривалий час перебував за межами України на заробітках і саме з цих причин не міг бачитися з сином.

Крім того, суд звертає увагу, що особою, уповноваженою на складання протоколу, не виконано вимог ст. 256 КУпАП, згідно якої у протоколі про адміністративні правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

В протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не вказано час та місце його вчинення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, до нього висуваються певні вимоги, а обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

З врахуванням вищенаведеного приходжу до висновку, що в матеріалах справи відсутні докази порушення вимог закону ОСОБА_1 за обставин, вказаних в протоколі, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.184 КпАП України.

Відповідно до ст. 247 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ст. 247, ст. 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.5 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції через Мукачівський міськрайонний суд.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду І.І.Котубей