ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9661/20 Номер провадження 33/814/179/21Головуючий у 1-й інстанції Січиокно Т. О. Доповідач ап. інст. Рябішин А. О.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Рябішин А.О., з секретарем Журою Н.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами адвокатів Морозова В.Ю. та Стасовського М.В. в інтересах особи , що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 24 грудня 2020 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Машівка Полтавської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Постановою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 24 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та накладено на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200,00 (десять тисяч двісті) з позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420,40 грн.

Згідно з постановою судді,15 жовтня 2020 року, о 01 годині 28 хвилин, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки BMW 39OL, д.н.з. НОМЕР_1 , по вулиці Івана Мазепи, 59 у м.Полтаві з ознаками алкогольного сп`яніння, про що свідчили запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, у встановленому законом порядку за допомогою алкотестера «Драгер» та в лікаря - нарколога, в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи , яка її подала

До апеляційного суду з апеляційними скаргами в інтересах ОСОБА_1 звернулися адвокати Морозов В.Ю. та ОСОБА_2 , які прохали поновити їм строк на апеляційне оскарження постанови суду , у зв`язку з тим , що в судовому засіданні під час винесення постанови , ні ОСОБА_1 , ні його адвокат присутніми не були та апеляції подані протягом визначеного законом строку з дня , коли вони дізналися про рішення із єдиного державного реєстру судових рішень.

Адвокат Морозов В.Ю. на переконання принесеної апеляції вказує на те , що в супереч вимогам чинного законодавства розгляд справи відбувся незаконно , матеріали справи та складений протокол містять у собі численні порушення , у зв`язку з чим постанова підлягає скаусванню , а справа закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Адвокат Стасовський М.В. в апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати , а провадження закрити на підставі п. 6 ст. 247 КУпАП , посилаючись на те , що дії , які постановлені у вину ОСОБА_1 виходять за межі диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП , у зв`язку із скасуванням 01 липня 2020 року акта , який встановлює адміністративну відповідальність.

Позиції учасників судового розгляду в судовому засіданні

В судове засідання учасники провадження не з`явилися , попередньо надавши заяви про проведення судового засідання без їхньої участі. Апеляційні скарги підтримують та просять задовольнити з наведених в ній підстав.

Мотиви суду

Вивчивши матеріали провадження , перевіривши доводи апеляційних скарг , апеляційний суд приходить до таких висновків.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження

Враховуючи , що судове рішення було постановлено без участі особи , яка притягається до адміністративної відповідальності та його адвоката , апеляційні скарги подані у визначений законодавством строк після ознайомлення з судовим рішенням , строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Мотиви суду щодо доводів апеляційних скарг

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вказані вимоги закону суддею місцевого суду були виконані в повному обсязі.

Так , визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП , суддя суду першої інстанції послався на докази , які були досліджені у повному обсязі, зокрема:

протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії ДПР18 № 118598 від 15.10.2020 року, письмові поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , допит останнього в судовому засіданні, акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, даними відеозапису.

Оцінивши зазначені докази суддя прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Із вказаним висновком судді місцевого суду погоджується і апеляційний суд.

Натомість , доводи апеляційної скарги адвоката Морозова А.М. про допущення численних порушень як працівниками поліції так і судом , є непереконливими та висновків судді суду першої інстанції не спростовують.

Зокрема , непереконливими є доводи про неповноту судового розгляду та безпідставний розгляд справи в суді першої інстанції без участі ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 2 ст. 268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не є обов`язковою.

Враховуючи викладені положення , суд першої інстанції дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі особи , що притягується до адміністративної відповідальності.

При цьому , судом першої інстанції зазначено , з чим погоджується апеляційний суд , що дана справа призначалася до судового розгляду сім разів. Кожне судове засідання супроводжувалося поданням ОСОБА_1 клопотань чи заяв про відкладення , в тому числі без надання підтвердження неможливості прибуття , а тому судом у зв`язку з дослідженням усіх наявних доказів , допитом в судовому засіданні свідка , вичерпання можливостей реалізації заявлених клопотань та наявністю достатніх доказів для прийняття рішення , розглянув справу без участі ОСОБА_1 .

Крім того , апеляційний суд наголошує на тому , що суд під час розгляду справ про адмінправопорушення , окрім дотримання прав учасників судового провадження , повинен дотримуватися розумних строків розгляду справ , зокрема , розглядати їх в межах строків притягнення до адмінвідповідальності , передбачених ст. 38 КУпАП.

Вказаного балансу судом першої інстанції дотримано у повному обсязі.

Не встановлено апеляційний судом і порушень , допущених працівниками поліції під час складання протоколу про адмінправопорушення щодо ОСОБА_1 .

Зокрема , матеріалами справи та даними , що містяться в протоколі про адмінправопорушення , спростовується ряд доводи апеляції .

Так , згідно з протоколу особу водія встановлено на підставі посвідчення водія серії НОМЕР_2 .

Водій ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом у відповідності до положень ст. 266 КУпАП , про що свідчить Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Матеріалам справи , в тому числі поясненнями допитаного в суді першої інстанції свідка ОСОБА_4 підтверджено відмову від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці за допомогою алкотестера « Драгер», так і в медичному закладі.

А тому порушень , в тому що ОСОБА_1 не виписувалося направлення на проходження огляду на стан сп`яніння , апеляційний суд не вбачає , оскільки ОСОБА_1 висловлена відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відсутні підстави в даному випадку і для закриття провадження у зв`язку зі скасуванням акту , яким встановлена адмінвідповідальність , на підставі вимог адвоката Стасовського М.В. виходячи з такого.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Як вбачається з матеріалів провадження , подія , яка ставиться в провину Браху , сталася 15 жовтня 2020 року.

Верховною Радою України 22 листопада 2018 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі Закон № 2617 - VIII), яким визначено поняття кримінального правопорушення, кримінального проступку та особливості початку досудового розслідування у формі дізнання.

Закон № 2617 - VIII повинен був набрати чинності 1 січня 2020 р., проте був відтермінований і набрав чинності 1 липня 2020 р. Підпунктом 4 пункту 1 розділу 1 цього закону були внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення (Відомості Верховної Ради УРСР, 1984 р., додаток до № 51, ст. 1122), стаття 130 викладена в такій редакції:

«Стаття 130. Керування суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції ( далі по тексту ).

Крім того, згідно із пунктом 171 пункту 2 цього закону Кримінальний кодекс України (Відомості Верховної Ради, 2001 р. № 25-26, ст. 131) доповнений статтею 286-1 такого змісту: ( далі по тексту ).

Отже, після набрання чинності Закону № 2617 VIII, з 01 липня 2020 року, відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за ст. 130 КУпАП перестала існувати.

Відповідальність за ці дії була криміналізована та передбачена ст. 286-1 КК України, тобто відбулося посилення відповідальності за ці делікти від адміністративної до кримінальної.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння. Посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Законом України від 17 червня 2020 р. № 720-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 03 липня 2020 р. були внесені зміни до закону №2617-VIII. Підпунктом 117 розділу 1 Закону № 720-IX у розділі 1 Закону України «Про внесення змін до деяких актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (Закон № 2617 - VIII) у пункті 1; підпункти 2-4,7 виключено.

Саме підпункт 4 пункту 1 і запроваджував нову редакцію ст. 130 КУпАП, яка вступала в силу з 01 липня 2020 р. і не передбачала адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, у пункті 2 розділу 1 Закону № 2617-VIII виключено підпункти 127, 128, 131, 149, 171, 207. Саме підпунктом 171 доповнювався КК України статтею 286-1 Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказаний закон набрав чинності у визначеному законом порядку та його положення неконституційними не визнавалися.

Отже, з 03 липня 2020 р. з часу набрання чинності Закону України № 720-IX кримінальна відповідальність за ст. 286-1 КК України відсутня, оскільки відбувалась декриміналізація цього суспільно небезпечного діяння.

Натомість існує адміністративна відповідальність з 03 липня 2020 р. за ст. 130 КУпАП в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII.

З огляду на викладене станом на день вчинення цього правопорушення , ч. 1 ст. 130 КУпАП діяла в редакції , згідно з якою відповідальність за цією статтею була передбачена за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тому дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано судом першої інстанції за ч. 1 ст. 130 КУпАП .

З огляду на викладене , апеляційний суд приходить до висновку , що суддя суду першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини по справі та обґрунтувавши їх належними і допустимими доказами, постановив законне та обґрунтоване судове рішення про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнення його до адміністративної відповідальності за цією статтею і доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з додержанням вимог статті 33 КУпАП, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

Порушень законодавства про адміністративні правопорушення, суддею суду першої інстанції, які ставили б під сумнів його висновки, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційну скаргу адвоката слід залишити без задоволення , а постанову судді щодо ОСОБА_1 - без змін.

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Поновити адвокатам Морозову В.Ю. та ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Октябрського районного суду м. Полтави від 24 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційні скарги адвокатів Морозова В.Ю. та Стасовського М.В. в інтересах особи , що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення , а постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 24 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Рябішин