Номер провадження: 23-з/813/19/21
Номер справи місцевого суду: 521/962/21
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

16.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Кравця Ю.І., розглянувши заяву представника Одеської митниці Держмитслужби Кептене Дмитра Андрійовича про відвід судді Одеського апеляційного суду Грідіної Н.В. у справі за апеляційною скаргою представника Одеської митниці Держмитслужби на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси Старікова О.О. від 04.02.2021 року

установив

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 04.02.2021 року, провадження по справі про правопорушення митних правил, передбачене ч.1 ст.483 МК України відносноОСОБА_1 закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись із вищезазначеною постановою суду, 12.02.2021 року представник Одеської митниці Держмитслужби подав апеляційну скаргу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2021 року суддя Грідіна Н.В. визначена як головуючий суддя в даній справі.

В судовому засіданні апеляційного суду 15.03.2021 року представник Одеської митниці Держмитслужби Кептене Д.А. заявив клопотання про відвід судді Одеського апеляційного суду Грідіної Н.В., обґрунтовуючи клопотання тим, що суддя Грідіна Н.В. не об`єктивно розглядає справу, перебиває представника, не дає йому відповісти, не з`ясувала, чи можливо розглядати справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що, на думку заявника, є істотним порушенням та підставою для відводу судді.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2021 року для вирішення питання про відвід судді визначено суддю Кравця Ю.І.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи клопотання представника Одеської митниці Держмитслужби Кептене Д.А. про відвід судді Одеського апеляційного суду Грідіної Н.В., апеляційний суд дійшов висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, за наступних підстав.

Відповідно до ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст.246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Чинний КУпАП не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і, відповідно, не передбачає порядку розгляду заяви про відвід.

Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в національному законодавстві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і, зокрема, врегулювання права на відвід та порядку розгляду заяви про відвід по справам про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

17.07.1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» в спірних питаннях, або які не врегульовані національним законодавством, суди застосовують міжнародні договори, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Крім того, Рада суддів України пунктом 4 рішення №34 від 08.06.2017 року роз`яснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Норми Кримінального процесуального кодексу України передбачають підстави за яких може бути заявлено відвід судді, який бере участь у кримінальному провадженні. А тому в даному випадку слід застосовувати аналогію права та застосувати норми КПК України при розгляді клопотання представника Одеської митниці Держмитслужби Кептене Д.А. про відвід судді у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ч.7 ст.56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Вичерпний перелік обставин, які виключають участь судді у кримінальному провадження, встановлений ст.75 КПК України, згідно якої слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно ч.5 ст.80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 року «Ветштайн проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43).

У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Таким чином, незгода представника Одеської митниці Держмитслужби Кептене Д.А. з процесуальними рішеннями судді Одеського апеляційного суду Грідіної Н.В., в тому числі щодо порядку ведення судового засідання, не може бути правовою підставою для відводу судді.

Крім того, заявляючи відвід судді, представник Одеської митниці Держмитслужби Кептене Д.А. не наведені обставини, які б викликали сумніви в неупередженості судді, з урахуванням положень ст.245 КУпАП щодо забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин у кожній конкретній справі.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що заява представника Одеської митниці Держмитслужби Кептене Д.А. про відвід судді Одеського апеляційного суду Грідіної Н.В. задоволенню не підлягає, оскільки є необґрунтованою, безпідставною та ґрунтується на особистих припущеннях ОСОБА_2 стосовно процесуальних дій судді Грідіної Н.В. під час розгляду справи.

Керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 245, 294 КУпАП, ст. 75, 81 КПК України, апеляційний суд

постановив

Відмовити у задоволенні заяви представника Одеської митниці Держмитслужби Кептене Дмитра Андрійовича про відвід судді Одеського апеляційного суду Грідіної Н.В. у справі за апеляційною скаргою представника Одеської митниці Держмитслужби на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси Старікова О.О. від 04.02.2021 року.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Ю.І.Кравець