Справа № 761/1932/21
Провадження № 3/761/1270/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Волошин Василь Олександрович розглянувши матеріали, які надійшли від Департаменту охорони державної таємниці та ліцензування Служби безпеки України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який займає посаду начальника Управління охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації Державної фіскальної служби України, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за п. 6) ч. 1 ст. 212-2 КУпАП

в с т а н о в и в:

Із протоколу про адміністративне правопорушення від 11 січня 2021р. вбачається, що з 07 квітня 2017р. по 11 листопада 2020р. (дата виявлення правопорушення), за адресою: м. Київ, вул. Львівська площа, буд. 8, режимні приміщення ДФС України №№ 221/6, 222/6, 223/6, начальником режимно-секретного органу ДФС України ОСОБА_1 було вчинене правопорушення в частині невиконання ним вимог ст. 21 Закону України «Про державну таємницю» та п.п. 42, 116 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, що було встановлено актом спеціальної експертизи наявності умов, необхідних для провадження діяльності пов`язаної з державною таємницею №26/1/1-8570дск від 27 листопада 2020р., вчинивши правопорушення, передбаченеп. 6) ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчинення правопорушення не визнав, зазначивши, що він є неналежним суб`єктом на якого покладається відповідальність передбачена п. 6) ч. 1 ст. 212-2 КУпАП. Також вказував на закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Суддя, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, прийшов до наступного.

Пунктом 6) ч. 1 ст. 212-2 КУпАП передбачено відповідальність за порушення законодавства про державну таємницю, а саме невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про державну таємницю» в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, що провадять діяльність, пов`язану з державною таємницею, з метою розроблення та здійснення заходів щодо забезпечення режиму секретності, постійного контролю за їх додержанням створюються на правах окремих структурних підрозділів режимно-секретні органи (далі - РСО), які підпорядковуються безпосередньо керівнику державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації.

Згідно із п. 8) ст. 21 Закону України «Про державну таємницю» основними завданнями РСО є:

а) недопущення необґрунтованого допуску та доступу осіб до секретної інформації;

б) своєчасне розроблення та реалізація разом з іншими структурними підрозділами державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій заходів, що забезпечують охорону державної таємниці;

в) запобігання розголошенню секретної інформації, випадкам втрат матеріальних носіїв цієї інформації, заволодінню секретною інформацією іноземними державами, іноземними юридичними особами, іноземцями, особами без громадянства та громадянами України, яким не надано допуску та доступу до неї;

г) виявлення та закриття каналів просочення секретної інформації в процесі діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації;

д) забезпечення запровадження заходів режиму секретності під час виконання всіх видів робіт, пов`язаних з державною таємницею, та під час здійснення зовнішніх відносин;

е) організація та ведення секретного діловодства;

є) здійснення контролю за станом режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях та на підпорядкованих їм об`єктах.

РСО мають право:

а) вимагати від усіх працівників державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, а також відряджених неухильного виконання вимог законодавства щодо забезпечення охорони державної таємниці;

б) брати участь у розгляді проектів штатних розписів державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації та підвідомчих їм установ, підприємств у частині, що стосується РСО, вносити пропозиції щодо структури та чисельності працівників цих органів;

в) брати участь у проведенні атестації працівників, що виконують роботи, пов`язані з державною таємницею, а також у розгляді пропозицій щодо виплати в установленому нормативними актами порядку компенсації за роботу в умовах режимних обмежень;

г) залучати спеціалістів державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації до здійснення заходів щодо охорони державної таємниці;

д) здійснювати перевірки стану й організації роботи з питань захисту державної таємниці і забезпечення режиму секретності у підрозділах державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, а також у підвідомчих їм установах та підприємствах, давати відповідні рекомендації;

е) здійснювати перевірки додержання режиму секретності на робочих місцях працівників, що мають допуск до державної таємниці, вмісту спецсховищ (приміщень, сейфів, металевих шаф, спецчемоданів, спецпапок тощо), наявності документів, виробів та інших матеріальних носіїв секретної інформації;

є) порушувати перед керівником державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації питання про призначення службових розслідувань за фактами порушень режиму секретності та секретного діловодства, про притягнення осіб до відповідальності згідно з законом, а також давати рекомендації щодо обов`язкових для виконання вказівок керівникам підрозділів державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації та підвідомчих їм установ, підприємств з питань забезпечення режиму секретності;

ж) брати участь у службових розслідуваннях, у встановленому порядку вимагати від працівників державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації письмових пояснень щодо фактів розголошення ними секретних відомостей, втрати матеріальних носіїв секретної інформації, інших порушень режиму секретності;

з) вносити пропозиції керівникові державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації про припинення робіт, пов`язаних з державною таємницею, в структурних підрозділах, якщо умови для їх виконання не відповідають вимогам режиму секретності; опечатувати приміщення, де ведуться такі роботи або зберігаються матеріальні носії секретної інформації;

и) одержувати від громадян, яким оформляються документи на допуск до державної таємниці, анкетні дані;

і) використовувати засоби зв`язку та вести в установленому порядку поштово-телеграфне листування з іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями та їх РСО з питань забезпечення режиму секретності;

ї) мати печатку з найменуванням РСО, а також інші печатки та штампи установленої форми.

Відповідно до Наказу Держаної фіскальної служби України №10006-о від 22 червня 2020р., ОСОБА_1 , у зв`язку зі змінами організаційної структури та штатного розпису ДФС України, відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 41 Закону України «Про державну службу», було переведено з посади директора Департаменту охорони державної таємниці, технічного ти криптографічного захисту інформації ДФС України на посаду начальника Управління охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації ДФС України.

Відповідно п. 5, 6 Закону України «Про державну таємницю», в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях з незначним обсягом робіт, пов`язаних з державною таємницею, де штатним розписом не передбачено створення РСО, облік і зберігання секретних документів, а також заходи щодо забезпечення режиму секретності здійснюються особисто їх керівниками або спеціально призначеним наказом керівника працівником після створення необхідних умов, що забезпечують режим секретності. На них поширюються обов`язки та права працівників РСО. Призначення осіб на посади заступників керівників з питань режиму, начальників РСО та їх заступників, а також видання наказу про покладення на окремого працівника обов`язків щодо забезпечення режиму секретності здійснюється за погодженням з органами Служби безпеки України та РСО вищестоящих державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій.

Тому посилання ОСОБА_1 , що до нього не може бути застосовано адміністративні санкції, оскільки він не займав посаду керівника, суд вважає необґрунтованими, так як його посада відноситься до «керівних» посад та відповідно покладених обов`язків, визначених посадовою Інструкцією, несе відповідальність за правопорушення, скоєні в процесі своєї діяльності, в межах, встановлених чинним законодавством.

Оцінивши зібрані у справі докази вважаю, що дії ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6) ч.1 ст.212-2 КУпАП кваліфіковані вірно, як порушення вимог ст. 21 Закону України «Про державну таємницю» та п.п. 42, 116 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях».

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку, що у справі про адміністративне правопорушення є достатньо належних та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6) ч.1 ст.212-2 КУпАП, тобто порушення законодавства про державну таємницю, а саме: невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.

У відповідності до п. 7) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, якщо справа про адміністративне правопорушення відповідно до цього кодексу чи інших законів підвідомча суду (судді).

Поряд з цим, суд приймає до уваги, що станом на день розгляду справи у суді закінчились строки накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , оскільки відповідно до акту спеціальної експертизи наявності умов, необхідних для провадження діяльності пов`язаної з державною таємницею №26/1/1-8570дск від 27 листопада 2020р., перевірку було проведено в період часу з 07 квітня 2017р. по 11 листопада 2020р. (дата виявлення правопорушення).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки на день розгляду справи строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закінчився, а тому провадження в справі необхідно закрити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 38, п. 6) ч. 1 ст. 212-2, п. 7) ч. 1 ст. 247, ст. 283 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в :

Провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за п. 6) ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, закрити в зв`язку з закінченням на момент розгляду адміністративної справи строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя: