Справа № 732/440/21 Головуючий у 1 інстанції Карпинська Н. М.
Провадження № 33/4823/311/21
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2021 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника - Помаза А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Помаза А.П. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Городнянського районного суду Чернігівської області від 31 травня 2021 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 22 березня 2021 року, о 19 год. 20 хв., по вул. Незалежності, 132, у м. Городня, ОСОБА_1 керував автомобілем марки HUNDAI TUCSON, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху. Огляд на стан сп`яніння проводився з використанням приладу АлкоФор-505.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Помаз А.П. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях його підзахисного події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Послався на те, що ОСОБА_1 не погоджується з постановою місцевого суду та вважає її незаконною, винесеною з порушенням норм процесуального та матеріального права, при неповному і необ`єктивному з`ясуванні обставин справи. Вказує, що протокол про адмінправопорушення не відповідає вимогам чинного законодавства, є недопустимим доказом, оскільки складений був до проведення тестування ОСОБА_1 , а викладені в ньому обставини не відображають усіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не зазначені результати огляду та інформації даних про технічний засіб, яким здійснено відеозапис. Крім того, місцевий суд безпідставно прийняв як доказ, диск з відеозаписом, який складається з окремих відеофайлів, не є безперервним, а час відеозйомки не співпадає з часом складання протоколу і з часом роздруківки приладу Алкофор. Зазначає, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки не проводився та відсутні докази відсторонення водія від керування транспортним засобом. Вказує, що зазначені у протоколі свідки не були очевидцями факту керування ОСОБА_3 транспортним засобом та не були присутні при складанні протоколу та Акту огляду на стан сп`яніння. Звертає увагу на те, що місцевим судом не враховано, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, військовослужбовцем, використовує автомобіль у службових цілях.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених вище підстав; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не визнав та наполягав на тому, що він не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Проте, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 001459 від 22.03.2021, ОСОБА_1 , 22 березня 2021 року, в 19.20 год., у м. Городня, по вул. Незалежності, 132, керував автомобілем марки HUNDAI TUCSON, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу АлкоФор 505 у присутності двох свідків, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Згідно даного протоколу, ОСОБА_1 відмовився надати пояснення (а.с.2).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Посилання сторони захисту на те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним та недопустимим доказом по справі, оскільки в ньому не зазначено інформації даних технічного приладу, яким здійснювався огляд на стан алкогольного сп`яніння, не зазначені результати огляду, викладені в ньому обставини не відображають усіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Відповідно до п. 10 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України від 09 листопада 2015 року №1452/735, у випадку встановлення стану сп`яніння, за наслідками огляду, проведеного поліцейським, його результати зазначаються у протоколі про адміністративні правопорушення. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З вищевказаного протоколу убачається, що огляд на стан сп`яніння було здійснено приладом «АлкоФор-505», а до протоколу було додано роздруківку вказаного алкотестеру, де зазначено назву самого приладу, а також його серійний номер та результати огляду.

Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджуються чеком з газоаналізатора «Алкофор 505», тест 00036, відповідно до якого результат тесту - 0,598%, та актом огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 з використанням спеціальних технічних засобів, згідно яких останній перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 4).

Також, вищевказані обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 8,9). На переконання апеляційного суду, дані свідки не мали жодних підстав обмовляти ОСОБА_1 , їх пояснення повністю узгоджуються з матеріалами справи. При цьому, дані свідки лише засвідчують факт проведення у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння водія. Крім того, ОСОБА_1 не заперечує факт проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків.

Доводи апелянта про відсутність свідків під час складання протоколу та Акту огляду спростовуються підписами останніх у зазначених документах.

З переглянутого апеляційним судом відеозапису, що мається в матеріалах справи, убачається, що патрульні, наздогнавши автомобіль HUNDAI TUCSON, зупинили його проблисковими маячками. З автомобіля вийшов водій, який мав ознаки алкогольного сп`яніння, і працівники поліції цілком правомірно запропонували йому пройти огляд на виявлення такого стану на місці або у лікарні, або відмовитись від такого огляду. Водій затягував час та намагався домовитися з поліцейським щодо вирішення питання іншим чином, без проведення огляду. Згодом його доставили до відділу поліції, де йому провели огляд на встановлення стану сп`яніння, проти якого він не заперечував. Крім того, ОСОБА_1 зобов`язався не керувати транспортним засобом до повного протверезіння. При цьому були присутні свідки, які на нагрудну відеокамеру поліцейського повідомляли свої анкетні дані.

Твердження апелянта про те, що поліцейські не зупиняли транспортний засіб і за кермом автомобіля ОСОБА_1 не перебував, спростовується дослідженим відеодоказом, з якого вбачається, що автомобіль рухався і зупинився із застосуванням гальма, що сигналізується задніми стопсигналами.

Відсутність безперервного відеозапису обставин вчинення ОСОБА_1 правопорушення та розбіжності у часі відеозапису та в документах жодним чином не спростовує висновків суду першої інстанції про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки сторона захисту не довела, що події чи обставини, які відбувались поза відеозаписом, спростовують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення чи є порушенням вимог процесуального закону, які б були підставою для скасування постанови місцевого суду. Крім того, керування ОСОБА_1 автомобілем, а також проходження його огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів зафіксовано на файлах безперервно і при їх огляді не виникає сумніву у їх достовірності, тому відеозапис є належними та допустимими доказами.

За відсутності технічної можливості провести огляд на стан сп`яніння на місці зупинки поліцейські були наділені правом доставити особу до відділу поліції, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є неспроможними.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 був зупинений у порушення вимог Закону, оскільки не допустив жодного порушення Правил дорожнього руху, не заслуговують на увагу з огляду на положення ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», у пункті 3 якої визначено право поліцейського на зупинку транспортного засобу, якщо є підстави вважати, що водій причетний до вчинення адміністративного правопорушення. Такі підстави за встановленими обставинами справи у поліцейського були.

У зв`язку з цим, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію останнього слід розцінювати, як намагання уникнути ним установленої законом відповідальності за скоєне.

Відтак, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Помаза А.П. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Городнянського районного суду Чернігівської області від 31 травня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний