ЄУН № 336/5010/21
пр. № 3/336/2114/2021
ПОСТАНОВА
Іменем України
09 липня 2021 року м. Запоріжжя
Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк Ольга Ігорівна, при секретарі Скибі О.Б., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника адвоката Переверзія Г.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 212-2 ч. 1 п. 6 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ялта, мешкає у АДРЕСА_1 , зареєстрований проживаючим у АДРЕСА_2 ,
ВСТАНОВИВ:
До Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшли матеріали адміністративної справи з протоколом про адміністративне правопорушення, складеним щодо ОСОБА_1 за ст. 212-2 ч. 1 п. 6 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, який складений 23.06.2021 року, ОСОБА_1 в період з лютого по червень 2021 року, перебуваючи в службовому кабінеті № 9 військової частини НОМЕР_1 , здійснив копіювання електронних файлів документів військового характеру з грифом обмеженого доступу «таємно», а саме «План розвідки 23 окремої бригади з охорони громадського порядку від час участі у проведенні антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей», «План участі 23 окремої бригади з охорони громадського порядку НГУ в територіальній обороні», «Замисел відмобілізування і приведення 23 окремої бригади з охорони громадського порядку в бойову готовність» на власний незареєстрований МНІ НЖМД.

В подальшому було встановлено факт підключення ОСОБА_1 визначеного МНІ НЖМД до його особистого некатегорованого комп`ютера, який знаходився в службовому кабінеті № 9 військової частини НОМЕР_1 та мав дротовий цілодобовий несанкціонований вихід в мережу Інтернет.

Як зазначено у протоколі, дії ОСОБА_1 створили реальну загрозу витоку та розголошення інформації, яка містить у собі державну таємницю та є власністю держави, отже ОСОБА_1 не вжив заходів щодо забезпечення режиму секретності та не забезпечив контроль за охороною державної таємниці.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєнні правопорушення заперечив, вказавши, що 15.06.2021 року приблизно о 08.20 годині до його службового кабінету увійшли працівники УСБУ та почали без передбачених законом підстав здійснювати обшук кабінету, огляд та вилучення його особистих речей. В результаті обшуку з його кабінету вилучили флеш-накопичувачі, жорсткий зовнішній диск та відеокамеру. На вказаних носіях будь-якої службової інформації не містилось, файлів з інформацією, яка б містила державну таємницю, не перебувало. Звідки така інформація могла з?явитись на носії йому не відомо, адже при огляді жорсткого диску та флешки він присутній не був. Пояснення він писав під диктовку працівника СБУ, при цьому права йому не роз?яснювали та про право скористатись правничою допомогою також. Просив закрити провадження за відсутністю події правопорушення.

Захисник зазначав, що в ході зібрання доказів по цій справі були грубо порушені права ОСОБА_1 , він був позбавлений можливості скористатись правовою допомогою адвоката. Носії інформації були вилучені в ході безпідставно проведеного обшуку та при цьому не були складені протоколи огляду та вилучення, а ОСОБА_1 не був присутній при огляді цих накопичувачів.

Судом досліджені документи, наявні в матеріалах справи.

Відповідно до акту вилучення 15.06.2021 року оперуповноваженими Управління ДВКР СБ України ОСОБА_2 та ОСОБА_3 разом із начальником штабу 23 оборони НГ України Заграфопуло О.В., начальником служби захисту інформації режимно-секретного відділення Андрощуком Ю.О., начальником режимно-секретного відділення 23 оборони НГ України Маковійчуком В.В. проведено огляд та вилучення незареєстрованих електронних систем, які належать начальнику оперативного відділення ОСОБА_1 та знаходиться в його особистому користуванні в кабінеті № 9 ВЧ НОМЕР_1 , а саме системного блоку з НЖМД, НЖМД, двох флеш-накопичувачів, картки пам?яті та міні-камери відеоспостереження, які були упаковані у паперовий конверт та опечатані.

Зазначений акт ОСОБА_1 не підписаний, а о/у ОСОБА_2 підписаний лише як особою, яка прийняла зазначені речі на зберігання.

В подальшому зазначені речі у невизначений час (дата складання акту) були передані ОСОБА_4 відповідно до акту прийому-передачі.

22.06.2021 року працівниками СБ України та НГ України був оглянутий МНІ НЖМД, де були виявлені електронні копії документальних матеріалів, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме: План розвідки 23 окремої бригади з охорони громадського порядку від час участі у проведенні антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, План участі 23 окремої бригади з охорони громадського порядку НГУ в територіальній обороні, Замисел відмобілізування і приведення 23 окремої бригади з охорони громадського порядку в бойову готовність.

Листом від 16.06.2021 року начальником відділу ДВКР СБ України командиру ВЧ НОМЕР_1 було сповіщено про те, що заступником начальника штабу начальником оперативного відділення штабу ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_1 було здійснено копіювання та накопичення на власний незареєстрований МНІ НЖМД електронних файлів документів, що містять у собі службову інформацію.

15.06.2021 року ОСОБА_1 були надані пояснення, які переважно за своїм змістом не стосуються обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, а стосуються відвідування ОСОБА_1 АР Крим та його родинних зв?язків.

Дані пояснення суд оцінює критично, адже подробиць, які б висвітлювали обставини, що мають значення по цій справі, пояснення не містять, а містять лише загальні фрази про те, що ОСОБА_1 на особистому комп`ютері опрацьовував інформацію з обмеженим доступом. Пояснення на містять уточнення про яку саме інформацію йдеться мова.

Такі пояснення дані без присутності захисника та без роз?яснення ОСОБА_1 прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

За таких обставин, суд не приймає до уваги вказані пояснення в якості доказу, адже вони зібрані з порушенням права особи на захист, без попереднього роз?яснення прав, передбачених ст. 268 КУпАП та більшістю не є належними, адже не стосуються тих обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Інші документи, наявні в матеріалах справи, зібрані з грубим порушенням чинного законодавства та мають явні ознаки фальсифікації.

Матеріали справи не містять відомостей про підстави проведення вилучення комп`ютерного обладнання, носіїв інформації та камери, які належать особисто ОСОБА_1 , під час дій, які фактично являлись обшуком в особистому кабінеті ОСОБА_1 .

Так, не вказано в межах якої перевірки та на підставі чого такі дії здійснювались.

Статтею 260 КУпАП визначено, що у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Порядок адміністративного затримання, особистого огляду, огляду речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з метою, передбаченою цією статтею, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

В акті вилучення речей будь-яких передбачених КУпАП або іншими нормами чинного законодавства України підстав для такого вилучення не зазначено.

Як вказує ст. 264 КУпАП огляд речей може провадитись уповноваженими на те посадовими особами Служби безпеки України, органів Національної поліції, органів і установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, воєнізованої охорони, цивільної авіації, митного органу, органів прикордонної служби, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, природоохоронних органів, державними інспекторами з питань інтелектуальної власності, органів лісоохорони, органів рибоохорони, органів, що здійснюють державний нагляд за додержанням правил полювання, а у випадках, прямо передбачених законами України, також і інших органів.

Огляд речей, ручної кладі, багажу, знарядь полювання і лову риби, добутої продукції, транспортних засобів та інших предметів здійснюється, як правило, у присутності особи, у власності (володінні) якої вони є. У невідкладних випадках зазначені речі, предмети може бути піддано оглядові з участю двох понятих під час відсутності власника (володільця).

Про особистий огляд, огляд речей складається протокол або про це робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення або в протоколі про адміністративне затримання.

При оцінці доказів та вирішенні питання про наявність чи відсутність в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення суд виходить з наступного.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції.

ЄСПЛ, вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

Отже у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів). Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно із пунктом 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Проніна проти України" (Заява N 63566/00) від 18 липня 2006 року, у рішенні у справі «Серявін та інші проти України» за заявою № 4909/04 від 10 лютого 2010 року нагадав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Тож згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст. 265 КУпАП речі і документи, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у статтях 234-1, 234-2, 244-4, 262 і 264 цього Кодексу.

Про вилучення речей і документів складається протокол або робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення, про огляд речей або адміністративне затримання.

Працівниками СБ України та НГ України були проведені особистий огляд та вилучення речей ОСОБА_1 , натомість протокол з цього приводу не складався, огляд та вилучення здійснювались без участі ОСОБА_1 та за відсутності понятих.

За вищевказаних обставин такі дії як особистий огляд (а по суті обшук) кабінету та особистих речей та вилучення особистих речей ОСОБА_1 були проведені без визначеної законом підстави та з істотним порушенням порядку вчинення таких дій, передбаченого чинним законодавством, тож здобуті в результаті цих дій докази є недопустимими та судом до уваги не приймаються.

Крім того, подальші дії з зазначеними речами також викликають сумнів у правомірності дій працівників СБ України.

Так, у відповідності до пояснень ОСОБА_1 та акту вилучення 15.06.2021 року працівниками СБ України разом із працівниками НГ України були вилучені системний блок, інформаційні носії (флеш-накопичувачі та зовнішній жорсткий диск) та відеокамера, які були начебто упаковані до паперового конверту та передані на зберігання 17.06.2021 року без розпакування.

Лише 22.06.2021 року носії інформації були оглянуті, про що свідчить акт огляду від 22.06.2021 року.

За таких обставин, є незрозумілим яким саме чином за шість днів до огляду вилученого обладнання працівнику СБ України стало відомо про те, які саме електронні файли документів містяться на зовнішньому накопичувачі, який вилучений у ОСОБА_1 , та про які він зазначає у повідомленні на ім`я командира ВЧ НОМЕР_1 , датованому 16.06.2021 року.

Суду також не представлено доказів того, що електронні документи, які були виявлені під час огляду, дійсно містять інформацію, яка є державною таємницею.

Тож з наявних у матеріалах справи документів вбачається, що під час збирання доказів по справі були допущені істотні порушення положень чинного законодавства України та виявлені ознаки фальсифікації таких доказів, що у свою чергу є підставою для визнання їх недопустимими та неможливість використання в якості таких судом.

Оскільки в ході розгляду справи суду не було представлено належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення, виходячи з презумпції невинуватості особи, суд вважає, що органом, яким складено протокол, не доведено події правопорушення, що, відповідно до ст. 247 п. 1 КУпАП, є підставою для закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247 п. 1 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 212-2 ч. 1 ч. 6 КУпАП закрити за відсутністю події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя О.І. Дацюк