Справа № 731/1/21 Головуючий у 1 інстанції Савенко А. І.
Провадження № 33/4823/78/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2021 року місто Чернігів

Суддя судової палати в кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду Акуленко С.О., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , прокурора Максиміхіна Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Варвинського районного суду Чернігівської області від 16 січня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Варвинського районного суду Чернігівської області від 16 січня 2021 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень та накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП у виді штрафу на користь держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн; за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП - у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн; за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП - штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн.

На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, призначено остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн.

Також постановлено стягнути з нього на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду голови Озерянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області та відповідно до п.п. «б» п. 1 ч. 1 с. 3 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14 жовтня 2014 року, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» несвоєчасно без поважних причин подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2019 рік за формою, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції, а саме подав таку декларацію 03 червня 2020 року.

Крім того, ОСОБА_1 , у порушення вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, оскільки невідкладно в усній формі та письмовій формі не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції чи інший, визначений законом орган, про наявність реального конфлікту інтересів, який виник 17 серпня 2020 року під час прийняття рішення щодо відмови у наданні інформації відносно самого себе на запит Управління стратегічних розслідувань в Чернігівській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про можливе порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», зі сторони ОСОБА_1 .

Також, ОСОБА_1 , у порушення вимог п. 1, 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, та вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, який виник 17 серпня 2020 року під час прийняття рішення щодо відмови у наданні інформації відносно самого себе на запит Управління стратегічних розслідувань в Чернігівській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про можливе порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», зі сторони ОСОБА_1 .

Дані правопорушення були виявлені 18 грудня 2020 року.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 172-6, ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду 1 інстанції, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6, ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України не відноситься до суб`єктів, які наділені правом перевірки декларацій. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов`язана зі здійсненням такої функції, що визначено Законом України «Про запобігання корупції», який є спеціальним законом, тому, в даному випадку, органи Національної поліції позбавлені контролюючої функції. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.04.2018 року у справі №814/886/17.

Також звертає увагу, що причиною несвоєчасного подання декларації строком у три дні є відсутність стабільного Інтернету.

При винесенні оскаржуваної постанови судом 1 інстанції не було враховано положення ч. 3 ст. 38 КУпА та невірно встановлено день виявлення адміністративного правопорушення 18.12.2020 року. Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 24.07.2020 року на адресу Національної поліції надійшло повідомлення з НАЗК про факт несвоєчасної подачі декларації Озерянським сільським головою, тому саме 24.07.2020 року і було днем виявлення правопорушення.

Щодо вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, апелянт зазначає, що ні в протоколах про притягнення його до відповідальності, ні в постанові суду чітко не встановлено, не визначено та не сформульовано наявність факту приватного інтересу, суперечності між приватним і службовим інтересом із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення, наявність факту реального впливу суперечності між інтересами на об`єктивність або неупередженість рішення.

Також звертає увагу, що протокол за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, було складено раніше, ніж протокол за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересі, тобто, за відсутності судового рішення, яке набуло законної сили.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити із викладених підстав.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 , думку прокурора, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП, передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» №530-ІХ, який набрав чинності 17.03.2020 року, встановлено, що декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які відповідно до статті 45 цього Закону подаються за минулий рік до 01 квітня, у 2020 році суб`єкти декларування подають до 01 червня.

Відповідно до копії протоколу Озерянської сільської виборчої комісії Варвинського району Чернігівської області про підсумки голосування з виборів Озерянської сільської об`єднаної територіальної громади Варвинського району Чернігівської області від 01.07.2019 року та постанови №20/2 засідання Озерянської сільської виборчої комісії від 01.07. 2019 року, ОСОБА_1 був обраний Озерянським сільською головою (а.с. 11, 12-14), він був ознайомлений з обмеженнями, встановленими Законом України «Про запобігання корупції», згідно якого він зобов`язаний подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік в період до 01.06.2020 року. Зазначена інформація вноситься шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції.

ОСОБА_1 , як сільський голова, являючись, згідно підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст.172-6 КУпАП, суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, зобов`язаний був подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2019 рік в період з 00:00 год. 01.01.2020 року до 00:00 год. 01.06.2020 року.

Проте, згідно з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2019 рік, 03.06.2020 року о 17 год. 05 хв., тобто несвоєчасно.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі, зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення № 304/2020 від 18.12.2020 року (а.с. 5-9); поясненнями ОСОБА_1 , який повідомив, що подав декларацію за 2019 рік з пропуском строку через карантинні обмеження та нестабільний Інтернет зв`язок у місцевості, де він працює; додатком щодо послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_1 у період з 01.01.2020 року по 19.07.2020 рік, який свідчить про те, що останнім за вказаний період було подано одну декларацію, а саме 03.06.2020 року (а.с. 19-20); копією щорічної декларації за 2019 рік ОСОБА_1 , як сільського голови сільської ради, яка відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру декларацій була подана останнім 03.06.2020 року (а.с. 21, 22-24); даними скріншоту з офіційного сайту НАЗК (а.с. 21), з якого вбачається, що ОСОБА_1 подав щорічну декларацію за 2019 рік саме 03.06.2020 року.

Крім того, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі фактично не оспорює той факт, що несвоєчасно подав декларацію як особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2019 рік.

Не можуть бути прийняті до уваги доводи апелянта стосовно того, що він не подав завчасно декларацію через відсутність стабільного Інтернет з`єднання, оскільки даний факт не звільняє декларанта від обов`язку у встановлений законодавством строк подати свою декларацію про доходи за минулий рік. Крім того, апелянтом не було надано доказів, які б свідчили про обставини, що унеможливлювали подання ним щорічної декларації за 2019 рік до 01.06.2020 року.

Стосовно доводів апелянта про закриття провадження у цій справі з огляду на те, що рішенням Конституційного Суду України від 27.10.2020 року було визнано неконституційними та такими, що втратили чинність з дня ухвалення рішення окремі норми Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року №1700-VII, слід зазначити наступне.

Рішенням Конституційного Суду України №13-р/2020 від 27.10.2020 року визнані такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними) окремі положення Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-VII (далі Закон №1700) зі змінами, окрім іншого, пункти 6,8 частини першої статті 11, пункти 1,2,6- 10-1, 12, 12-1 частини першої, частини другу - п`яту статті 12, частину другу статті 13, частину другу статті 13-1, статтю 35, абзаци другий, третій частини першої статті 47, статті 48-51, частини другу, третю статті 52, статтю 65 закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-VІІ зі змінами.

Водночас, відповідальність за порушення, пов`язані з корупцією, встановлена главою 13-А Кодексу України про адміністративні правопорушення (статті 172-4- 172-9-2), яка є чинною. Зокрема, положення статті 172-6 КУпАП вказаним рішенням Конституційного Суду України неконституційними не визнавались.

Таким чином, визнання неконституційною ст.65 Закону України «Про запобігання корупції» не є підставою для закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 , оскільки вказаним рішенням Конституційного Суду України не вирішувались питання, що стосуються адміністративної відповідальності за ст.172-6 КУпАП.

Положенням ст.255 КУпАП передбачено право органів внутрішніх справ (Національної поліції) складати адміністративні протоколи, окрім іншого, за ст. 172-6 КУпАП (за винятком правопорушень, вчинених службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище), отже протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою на це особою - оперуповноваженим Управління стратегічних розслідувань у Чернігівській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України. Твердження апелянта про протилежне, є невірним трактуванням закону.

Відповідно до ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Як вірно встановлено судом 1 інстанції, датою вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є 03.06.2020 року, тобто день несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а датою виявлення вчиненого останнім адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, є дата складання даного адміністративного протоколу.

З огляду на наведене, адміністративне стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, накладено в межах строку, визначеного ст. 38 КУпАП, тому доводи апелянта в цій частині не заслуговують на увагу.

Разом з тим, апеляційний суд не може погодитися з рішенням суду 1 інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП порушенням вимог щодо повідомлення керівника про конфлікт інтересів є неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках передбачених законом про наявність конфлікту інтересів, а також вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції», реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Аналогічне визначення реального конфлікту міститься і в примітці до ст. 172-7 КУпАП.

За змістом зазначеної статті Закону України «Про запобігання корупції» та ст. 172-7 КУпАП суб`єктивна сторона корупційного діяння характеризується тим, що воно вчинюється лише з корисливих спонукань. Особа, яка вчинила таке корупційне діяння, усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у зв`язку з цим певні матеріальні блага.

Тобто, навіть при наявності суперечності між особистими інтересами та службовими повноваженнями обов`язковим є встановлення можливості впливу такої суперечності на об`єктивність або упередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих службових повноважень.

При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Тобто, конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Суд першої інстанції, на думку апеляційного суду, цих вимог закону не врахував та лише на підставі даних про те, що ОСОБА_1 відмовив у наданні інформації, яка стосується безпосередньо його самого, необґрунтовано прийшов до висновку, що він діяв в умовах реального конфлікту інтересів з корисливим мотивом та в особистих інтересах, оскільки не встановив, що приватний інтерес останнього у даному конкретному випадку суперечив його службовим повноваженням і така суперечність реально впливає, а не може вплинути (потенційний інтерес) на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Також поза увагою суду залишилася та обставина, що відповідно до повідомлення Озерянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області від 17.08.2020 року, за підписом ОСОБА_1 , з посиланнями на Конституцію України, Закон України «Про запобігання корупції» щодо повноважень Національного агентства з питань запобігання корупції, та враховуючи відсутність інформації у наданому запиті щодо вчинення особою адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, у сільської ради відсутні правові підстави для надання запитуваної інформації.

В даному випадку, такі дії ОСОБА_1 не свідчать про наявність в його діях складу правопорушень, передбачених ч.1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, а матеріали справи про адміністративні правопорушення не містять даних про наявність усіх складових реального конфлікту інтересів у ОСОБА_1 під час відмови у наданні інформації, в зв`язку з чим, оскаржувана постанова в цій частині підлягає скасуванню, а справа закриттю на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Варвинського районного суду Чернігівської області від 16 січня 2021 року відносно ОСОБА_1 в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП скасувати, а провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративних правопорушень.

В іншій частині постанову суду 1 інстанції залишити без змін та вважати ОСОБА_1 притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП з призначенням адміністративного стягнення, визначеного судом 1 інстанції, тобто, у виді штрафу на користь держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяС. О. Акуленко