Справа № 583/147/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Яценко Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні протокол про адміністративне правопорушення разом з матеріалами, що надійшли від Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:

ОСОБА_1 04.01.2021 о 21 год. 40 хв. в м. Охтирка по вул. Гончарна, 4 керував транспортним засобом Opel Astra державний номерний знак НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Alcotester Drager 6810, а також прослідувати до медичного закладу для проходження такого огляду відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будучи повідомлений про розгляд справи у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки за вказаною у протоколі адресою, що відповідає відомостям, наданим відділом з питань державної реєстрації Охтирської міської ради.

При цьому слід зауважити, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом, для прискорення процедури слухання.

В даному випадку суд вжив усіх необхідних заходів щодо повідомлення особи про час і місце судового розгляду.

Слід зауважити, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом, для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності є обов`язковою, в даному випадку справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення до таких не відноситься, тому вважаю можливим проводити розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 , при цьому права останнього не порушуються, в тому числі і на захист, оскільки будучи повідомленим про розгляд справи він не з`явився, тобто уникає судового розгляду, цим самим має на меті уникнення ним адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення шляхом зволікання з розглядом справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави дійти висновку про їх відповідність практиці Європейського суду з прав людини і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а неявку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, розцінюється як спосіб уникнути відповідальності.

При цьому, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 039828 від 04.01.2021, письмовими поясненнями свідків, які суд приймає до уваги, оскільки вони узгоджуються зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та ніким не спростовані, відеозаписом з місця події, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Суд вважає зазначені вище докази належними та допустимими, будь-яких сумнівів у їх достовірності у суду не виникає.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

З переглянутого судом відеозапису події з відеореєстратора вбачається, що 04.01.2021 о 21 год. 40 хв. зупинився транспортний засіб «Opel Astra», та з-за керма автомобіля вийшов ОСОБА_1 , який намагався піти з місця події, однак був зупинений працівниками поліції, які запропонували останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився від цього, посилаючись на те, що він не керував вказаним транспортним засобом.

Зазначені вище докази суд вважає переконливими, оскільки вони узгоджуються між собою та одержані законним шляхом.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності за редакцією статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що діяла до прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII.

До вказаного висновку суд прийшов виходячи з наступного.

З 01 липня 2020 року набув чинності Закону України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIIІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон № 2617-VIIІ).

Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон № 720-IX) внесені нові зміни до Закону №2617-VIIІ, а саме, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX:

- у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадив нову редакцію ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння;

- у пункті 2 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 171, який доповнивши КК України ст. 286-1 криміналізував відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння.

Принциповим у даному випадку є час набрання чинності Законом № 720-IX.

За загальним правилом Закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим Законом, але не раніше дня його опублікування (ч. 5 ст. 94 Конституції України).

Закон № 720-IX опублікований у газеті «Голос України» № 110 03 липня 2020 року, однак у його положеннях мова йде про набрання ним чинності одночасно із Законом № 2617-VIIІ, тобто раніше дня його опублікування.

Таким чином, оскільки норми Закону № 720-IX, в частині його набрання чинності, суперечать нормам ч. 5 ст. 94 Конституції України, тобто нормам прямої дії нормативно - правового акту, що має найвищу юридичну силу, а тому датою набрання чинності вище згаданого закону потрібно вважати саме 03 липня 2020 року.

Оскільки по даній справі подія правопорушення мала місце 04.01.2021, тобто після набрання чинності Закону № 720-IX, який скасував внесені зміни, як до Кодексу України про адміністративні правопорушення (статті 130 ) так і до КК України (статті 286-1), тому підлягає застосуванню редакція статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що діяла до 01 липня 2020 року.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, такими, що не викликають жодних сумнівів.

Аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 в скоєному доведена в судовому засіданні поза розумним сумнівом, так як наведені вище докази є в їх сукупності вагомими, чіткими і узгодженими між собою.

При призначенні стягнення суд враховує характер правопорушення, особу порушника, його вік, стан здоров`я, ступінь вини та вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції статті за даний вид правопорушення, з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки згідно довідки інспектора відділу АП УПП в Сумській області від 05.01.2021 ОСОБА_1 має посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 11.06.2019. В даному випадку призначений вид покарання відповідає тяжкості та наслідкам скоєного правопорушення, а також забезпечить недопущення скоєння правопорушень на подальше.

Крім того, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в доход держави в розмірі, який складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме: (2270 грн. х 0,2)=454,00 грн.

Керуючись ст. 40-1, ч.1 ст. 130, ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок в прибуток держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Строк позбавлення права керування транспортними засобами рахувати з моменту вилучення у ОСОБА_1 водійського посвідчення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 454,00 грн.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Н.Г. Яценко