Справа № 642/4168/20
Провадження № 3/642/45/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 березня 2021 року суддя Ленінського районного суду м. Харкова Гримайло А.М., розглянувши матеріали, що надійшли з УПП у Харківській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, працюючого в ВФ «Полімер», який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 273338 від 10 серпня 2020 року, 10 серпня 2020 року о 08 год. 10 хв. гр. ОСОБА_1 в м. Харкові по вул. Залютинській, керував автомобілем «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_2 , перед поворотом праворуч на провулок Пластичний, не врахував дорожньої обстановки, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині та скоїв зіткнення з автомобілем «ГАЗ 33104-318» д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався в попутному напрямку, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Тим самим ОСОБА_1 порушив п. 10.4 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв правопорушення, за яке передбачена відповідальність згідно зі ст. 124 КУпАП.

Постановою суду від 21 вересня 2020 року була призначена судова автотехнічна експертиза по справі.

Відповідно до висновку експерта № 16430 від 29 січня 2021 року:

1.З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, питання: «Чи спроможні, з

технічної точки зору, пояснення водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про обставини та механізм ДТП?», - експертом не вирішувалося.

2-6. 1-й варіант по поясненням водія автомобіля Шкода ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 .

В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Шкода ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, вирішити питання про те, чи мав водій автомобіля Шкода ОСОБА_1 технічну можливість запобігти зіткненню транспортних засобів та чи вбачаються в його діях невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з ДТП, - експертним шляхом на даному етапі дослідження неможливо.

В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ГАЗ-33104-318 ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення для водія автомобіля ГАЗ-33104-318 ОСОБА_2 визначалася шляхом виконання ним вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру.

В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля ГАЗ-33104-318 ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 10.1 правил дорожнього руху України і знаходилися, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

2-й варіант по поясненням водія автомобіля ГАЗ-33104-318 ОСОБА_2 та свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Шкода ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення для водія автомобіля Шкода ОСОБА_1 визначалася шляхом виконання ним вимог п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру.

В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля Шкода ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України і знаходилися, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ГАЗ-33104 ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, вирішити питання про те, чи мав водій автомобіля ГАЗ-33104-318 ОСОБА_2 технічну можливість запобігти зіткненню транспортних засобів з моменту виникнення небезпеки для його подальшого руху та чи вбачаються в його діях невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з ДТП, - експертним шляхом на даному етапі дослідження неможливо.

Згідно п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Згідно ст. 7 цього Кодексу ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, надає кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Як роз`яснено в п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» від 17 жовтня 2014 року, строки, встановлені Кодексом України про адміністративні правопорушення, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію.

Також під час розгляду даної справи суддя враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (Oleksandr VOLKOV v. Ukraine, заява № 21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV).

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП не є триваючим і вважається закінченим з моменту його вчинення.

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених ст. 38 КУпАП, суд враховує положення ст. 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

КУпАП чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії.

Тобто, приписи 247 статті КУпАП є імперативними, і чітко вказують, що суд повинен лише закрити провадження, і не вирішувати при цьому жодних інших питань.

Отже, після виключення провадження унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави вважати про відсутність у суду прав з`ясувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття провадження у справі.

На час розгляду справи після проведення експертизи, тримісячний термін накладення адміністративного стягнення, визначений КУпАП сплинув.

На думку суду, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи те, що з дня вчинення правопорушення минуло більше ніж три місяці, тому в силу ч. 2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення відносно ОСОБА_1 не може бути накладено, а адміністративна справа підлягає закриттю, у зв`язку з закриттям провадження, суд позбавлений встановити винність чи не винуватість в скоєнні інкримінованого йому правопорушення.

На підставі зазначеного, керуючись статтями 247, 251, 252, 278 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладання адміністративного стягнення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Суддя: А.М. Гримайло