Справа № 462/3076/20 Головуючий у 1 інстанції: Пилип"юк Г.М.
Провадження № 33/811/590/21 Доповідач в 2-й інстанції: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року м. Львів

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Львівського апеляційного суду Белена А.В.

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 03 серпня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 ,

встановив:

Постановою судді Залізничного районного суду м. Львова від 03 серпня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який

проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420,40 грн. судового збору.

ОСОБА_1 визнано винуватим в тому, що він 17.05.2020 року о 14.51 год. по вул. Патона, 37 у м. Львові, керував автомобілем «Шевроле» н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість мови, неприродна блідість обличчя. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

На дану постанову ОСОБА_1 повторно 12.04.2021, подав апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження та вимогою змінити постанову суд першої інстанції та звільнити його від адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП за малозначністю допущеного правопорушення.

Апелянт покликається, що копії постанови суду першої інстанції не отримував і про результат розгляду справи йому стало відомо лише. 06.03.2021.

Постановою Львівського апеляційного суду від 25.03.2021 ОСОБА_1 було відмовлено в поновленні строку апеляційного оскарження постанови від 03.08.2020 за сплином значного часу з дня винесення даної постанови та відсутністю поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

У повторній апеляційній скарзі, поданій ОСОБА_1 , апелянт знову просить поновити йому строк апеляційного оскарження, при цьому не наводить вагомих доказів, які б підтверджували поважні причини пропуску такого строку.

Заслухавши думку ОСОБА_1 , який просив поновити строк апеляційного оскарження, вивчивши матеріали справи та вимоги апеляційної скарги дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Таким чином, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення, а не вручення порушнику чи іншому учаснику процесу копії цієї постанови.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувана постанова винесена 03 серпня 2020 року, що свідчить про те, що відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП останнім днем подання на неї апеляційної скарги є 13.08.2020.

Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4 ЗУ «Про доступ до судових рішень», кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу та офіційному веб-порталі судової влади України.

Як вбачається зі справи про адміністративне правопорушення № 462/3076/20 протокол про адміністративне порушення серії ДПР18 № 318779 від 17.05.2020 року (а.с.1) складений відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП про порушення вимог п.2.5 ПДР (відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння), який ОСОБА_1 підписав та в протоколі власноручно вказав, що після зупинки працівниками УПП перебував у стані сильного стресу, що пов`язано зі здоров`чм, так як є інвалідом з дитинства (а.с.1). При цьому у ОСОБА_1 було вилучено посвідчення водія та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, який має обмежений термін дії, по закінченню якого водій не мав права керувати транспортним засобом і відповідно йому було необхідно звертатися про продовження дії даного дозволу або виконати постанову суду першої інстанції сплативши штраф та позбувшись права керування транспортними засобами строком н а 1 рік.

У суді першої інстанції слухання даної справи відбулося без правопорушника ОСОБА_1 , який належним чином був повідомлений про розгляд справи, про що свідчить розписка (а.с.9), однак 03.08.2020 подав в суд власноруч написану заяву про відкладення слухання справи через захворювання (а.с.10), у подальшому в матеріалах справи відсутнє будь-яке підтвердження перебування на лікуванні чи самоізоляції, через хворобу.

Копія постанови суду першої інстанції від 03.08.2020 була скерована ОСОБА_1 28.08.2020 (а.с.14) на адресу, яку вподальшому правопорушник зазначає і в апеляційних скаргах. Підтвердження того, що він не отримав поштового відправлення з даною копією суду апеляційної інстанції також надано не було. До апеляційних скарг не було долучено підтвердження перебування на лікуванні ОСОБА_1 в серпні 2020 року. Таким чином суд апеляційної інстанції не має вагомих підтверджень поважної причини неявки правопорушника в суд першої інстанції для розгляду справи по суті 03.08.2020. Можливості цікавитися результатом прийнятого рішення по суті справи чи про перенесення слухання справи у ОСОБА_1 була, однак він нею не скористався ні в письмовому вигляді, ні шляхом телефонного звернення в суд першої інстанції, ні за допомогою перегляду рішення в реєстрі судових рішень.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Устименко проти України» Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Як вказав Європейський суд у справі «Пономарьов проти України», принцип правової визначеності порушується і у разі відсутності поваги до процесуальних строків (заява № 3236/03,3 квітня 2008, п. 40-41). Так, суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження ( рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України», заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності рішення.

Таким чином повторна апеляційна скарга ОСОБА_1 подана з пропуском десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, причини пропуску строку не є поважними, а тому з урахуванням вищевикладеного вважаю, що є всі підстави для відмови в поновлені строку на апеляційне оскарження та повернення повторної апеляційної скарги апелянту.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, суд,

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку апеляційного оскарження постанови судді Залізничного районного суду м. Львова від 03 серпня 2020 року, якою ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП визнано винуватим та на нього накладено адміністративне стягнення у відповідності до чинного законодавства.

Повернути повторну апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду А.В.Белена