Справа № 675/55/21
Провадження № 3/675/52/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2021 року м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Пашкевича Р. В., за участі секретаря Гедзенюк В. В., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Ізяславського відділення поліції Славутського відділу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , проживаючої АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Ізяславським РВ УМВС України в Хмельницькій області 18.02.2000, індивідуальний ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , працюючої Фізичною особою підприємцем,

за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

05.12.2021 о 01 год. 08 хв. гр. ОСОБА_1 будучи фізичною особою підприємцем здійснювала господарську діяльність в магазині-кафетерію « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою АДРЕСА_3 , чим порушила пп. 11 п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 641 від 22.07.2020, та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні даного правопорушення не визнала та вказала, що являється фізичною особою підприємцем та здійснює свою господарську діяльність в магазині-кафетерію « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою АДРЕСА_3 . Так, 05.12.2021 близько 01 год. ночі, вказаний заклад був зачинений та не працював, водночас у ньому перебувала вона та двоє прибиральників, а також троє осіб, які знаходились у «кабінці» де закінчували святкування дня народження. Разом з тим вказує, що даними особами було здійснено розрахунок до 22 год., та будь-яких інших фінансових операцій нею після даної години не здійснювалися, тому просить суд врахувати вказані обставини при винесенні рішення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення доводиться наступними доказами.

Так, частиною 1 статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за порушення правил карантину людей порушення санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

У відповідності до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

При цьому, рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються, з-поміж іншого, тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. На період карантину можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності ч.ч. 2 та 3 ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб».

Як зазначено в п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 641 від 22 липня 2020 року на всій території України продовжено встановлений 12 березня 2020 року карантин.

Норма ч. 1 ст. 44-3 є бланкетною, а тому посадова особа, яка складала протокол про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення, за такою його кваліфікуючою ознакою як " порушення правил щодо карантину людей ", у відповідності до вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП зобов`язана була зазначити у ньому, яким саме нормативно-правовим актом передбачено заборону фізичній особі-підприємцю здійснювати господарську діяльність вказаних у протоколі час та місці.

Як свідчить протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 521204 від 06.01.2021, який надійшов до суду після доопрацювання 11.01.2021, ОСОБА_1 обвинувачується у порушенні пп. 11 п. 10 Постанови КМУ № 641 від 22 липня 2020 року, згідно якого на території України на період дії карантину заборонялась робота після 22-ї та до 7-ї години суб`єктів господарювання з надання послуг громадського харчування (ресторанів, кафе, барів, закусочних, їдалень, кафетеріїв, буфетів тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос.

Вказана заборона була фактично перенесена Урядом України до постанови № 1236 від 09 грудня 2020 року (пп. 12 п. 2), тобто адміністративна відповідальність за роботу суб`єктів господарювання з надання послуг громадського харчування з врахуванням даних змін після 23-ї та до 7-ї години, із забороною проведення розрахункових операцій після 22-ї години, крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос, фактично не скасовувалась.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

Разом з тим, суд аналізуючи вказані зміни приходить до висновку, що порушення в якому обвинувачується ОСОБА_1 не скасоване, а перенесено до іншого нормативного акту КМУ, тому підстав для закриття провадження у справі у відповідності до ст. 8, п. 6 ст. 247 КУпАП, та ст.58 Конституції України, суд не вбачає, оскільки дані зміни не пом`якшують та не скасовують відповідальність особи.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 521204 від 06.01.2021 складено з дотриманням встановлених вимогст. 256 КУпАП.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 07.02.2020, ОСОБА_1 являється фізичною особою підприємцем, та вид її діяльності роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

У відповідності до пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 наданих ними у судовому засіданні, останні ствердили суду, що 05.12.2021 близько 01 год. ночі вони перебували у магазині-кафетерію « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою АДРЕСА_3 , та допомагали ОСОБА_1 прибирати у ньому. Також вказали, що крім них у закладі перебували троє сторонніх осіб, які закінчували святкування дня народження. Разом з тим, ОСОБА_1 будь-яких фінансових операцій після 22 год. не здійснювала.

Крім того з даних відеозапису події вбачається, що 05.12.2021 близько 01 год. у магазині-кафетерію « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою АДРЕСА_3 , перебувало близько 6 осіб, частина яких знаходилась у «кабінці», та після появи поліцейських почали здійснювати прибирання продуктів харчування, що знаходились на столі. Також, при розмові з поліцейським на вулиці, останні вказували, що вони святкують у даному закладі день народження.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 являючись суб`єктом господарювання, а відтак, саме вона, зобов`язана була забезпечити дотримання умов карантину, запроваджених Постановою Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 року зокрема, щодо заборони роботи закладу після 22-ї та до 7-ї години, та відповідно вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обставиною, що пом`якшує та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 44-3 КУпАП за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею, встановлена відповідальність у виді накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Призначаючи покарання, суд вертає увагу на те, що карантинні (обмежувальні) заходи, які можуть бути застосовані Кабінетом Міністрів України співрозмірними загрозі поширенню інфекційним захворюванням та спрямовані на забезпечення захисту здоров`я громадян країни.

Карантинні обмеження повинні бути необхідними у демократичному суспільстві та пропорційними переслідуваній законній меті, заздалегідь передбаченими, носити терміновий характер з урахуванням відповідних наслідків їх застосування. При цьому вказані карантинні обмеження повинні періодично переглядатися з метою вирішення питання про необхідність їх продовження або наявність причин для скасування.

Запобігання поширенню інфекційних захворювань є підставою для обмеження свободи пересування, зібрань, приватного та сімейного життя відповідно до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

При цьому під суспільною необхідністю потрібно розуміти відповідність відношення балансів прав однієї людини з балансом прав всієї нації на здорове існування та безпечне середовище. Баланс інтересів індивідуального і громадського здоров`я відображений у справі «Соломахін проти України».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під законною метою необхідно розуміти встановлення конкретних, вимірних, досяжних, реалістичних та часоспрямованих цілей на зміну та покращення ситуації в майбутньому. У даному випадку такою метою є запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), про що прямо зазначено у відповідній постанові КМ України.

Враховуючи наведене, суд вважає, що встановлені підпунктом 11 п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 року, обмеження щодо заборони діяльності закладів громадського харчування (ресторанів, кафе, барів, закусочних, їдалень, кафетеріїв, буфетів тощо), були, заздалегідь передбачуваними та відповідали принципу правової визначеності, носили тимчасовий характер та відповідали вимогам щодо запобігання поширення пандемії.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що неповага та зухвале ставлення до вимог законодавства України, яке регулює відносини в сфері запобігання поширенню на території України особливо небезпечної інфекційної хвороби - коронавірусу COVID-19, створює загрозу життю і здоров`ю оточуючих громадян, може призвести до людських та матеріальних втрат, виникнення негативних медичних та соціальних наслідків для суспільства.

Досліджені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву у їх достовірності та допустимості, а тому підтверджують винуватість ОСОБА_1 в порушенні правил щодо карантину.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, вважаю, що ОСОБА_1 , потрібно піддати адміністративному стягненню у межах санкції ч. 1 ст. 44-3 КУпАП у виді штрафу в мінімальному розмірі, а саме однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

У відповідності з вимогами ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 , слід стягнути судовий збір.

Керуючись ст. ст. 35, 44-3, 221, 283-287, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 454 грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: Р. В. Пашкевич