ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 556/2086/20

11 березня 2021 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в особі судді Левчук В.В.

розглянувши матеріали, що надійшли від Володимирецького відділення Вараського ВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, посвідчення водія НОМЕР_1 від 21.06.2000, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

25 грудня 2020 року о 15:45 год. у смт.Володимирець по вул.Грушевського 63 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поліцейським СРПП №4 Володимирецького ВП складено протокол серії ДПР18 №093827 про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що 25.12.2020 о 14:15 год на автодорозі смт.Володимирець-с.Красносілля-с.В.Телковичі водій керував транспортним засобом Volvo FH500, державний номерний знак НОМЕР_2 із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, поведінка, що не відповідає обстановці, на місці зупинки транспортного засобу водію було запропоновано пройти тест за допомогою газоаналізатора алкотестер «Драгер» та в медичному закладі. Водій відмовився пройти такий огляд в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України. Такі дії ОСОБА_1 попередньо кваліфіковані за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив факт вчинення ним адміністративного правопорушення та пояснив, що працівники поліції переслідують його за відео, яке він відзняв у 2019 році щодо поліцейського та розмістив його в мережі Інтернет. Також пояснив, що 25.12.2020 коли відносно нього було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, за кермом був не він, а його син, якому він сказав пересісти на місце пасажира після того, як їх зупинили працівники поліції. Зауважив, що працівники поліції не представились та не назвали причину зупинки. Пояснив, що саме через переслідування було складено відносно нього матеріали про адміністративне правопорушення і що він погоджувався пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння, щодо нього без попередження було застосовано силу, заведено руки за спину, одягнуто кайданки та доставлено до відділу поліції. При цьому поліцейські ставились до нього упереджено, протокол затримання не складали. У відділку поліції у нього піднявся тиск, почала боліти голова, після чого його завезли до лікарні. Коли він вийшов з лікарні то поліцейські привезли виписаний тимчасовий талон на право керування та протокол у якому він розписався.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Печончик О.В. заперечив вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та пояснив, що поліцейськими було порушено порядок проведення огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, що такий огляд проводиться щодо водія, а не особи яка не керує, а лише сидить за кермом, працівники поліції упереджено ставились до ОСОБА_1 , застосовували до останнього силу, і з огляду на допущені поліцією порушення відсутні докази вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення. Також вказав, що у протоколі не вказано за допомогою якої саме моделі Драгера пропонували провести огляд, а також не зазначено за допомогою яких технічних засобів здійснювалася відеофіксація. Просив закрити провадження у справі.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_2 показав, що 25 грудня 2020 року до нього зателефонував знайомий та попросив приїхати у якості свідка, вказавши місце, куди їхати. Він погодився та приїхав. По приїзду побачив зупинену працівниками поліції «фуру» та ОСОБА_1 . Працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти на місці зупинки транспортного засобу огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння, однак останній вимагав від працівників поліції назвати причину зупинки і все знімав на камеру мобільного телефону. Це продовжувалось деякий час, після цього працівники поліції вихватили у ОСОБА_1 телефон, вклали на асфальт, одягли кайданки, посадили в патрульний автомобіль та доставили до відділку поліції, куди він як свідок теж приїхав, розписався у протоколі та пішов. Протокол читав, але його змісту вже не пам`ятає. Показав, що не пам`ятає чи ОСОБА_1 пропонували пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння у відділку поліції та не пам`ятає щоб останній виявляв бажання пройти огляд у медичному закладі.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_3 показав, що був присутнім 25.12.2020 під час того, як ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу працівники поліції пропонували пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на що останній просив повідомити причину зупинки транспортного засобу та усе знімав на телефон. Після цього останнього вклали на асфальт, одягли кайданки, посадили в патрульний автомобіль та відвезли до відділку поліції. Він теж приїхав у відділок поліції, де підписав протокол та пішов. Показав, що у відділку поліції ОСОБА_1 також пропонували пройти огляд за допомогою алкотестера та у лікарні, але останній відмовився.

Допитаний в судовому зсіданні ОСОБА_4 показав, що в кінці грудня, 25 числа, близько 17 години він перебував разом із адвокатом ОСОБА_5 . Останній отримав дзвінок від клієнта, ОСОБА_1 , поїхали у відділення Володимирецької ЦРЛ. Коли під`їхали до лікарні, ОСОБА_5 пішов всередину. За хв 5-10 ОСОБА_5 та ОСОБА_1 вийшли із приміщення лікарні. В цей час працівники поліції на багажнику службового авто оформляли якісь документи, вірогідно тимчасовий талон. Після виходу із лікарні ОСОБА_1 просив направлення на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак, отримав відмову.

Суд, заслухавши пояснення захисника, ОСОБА_1 , показання свідків, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши протокол та матеріали, додані до протоколу, дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так судом встановлено, що 25.12.2020 о 14:15 год на автодорозі смт.Володимирець-с.Красносілля-с.В.Телковичі ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volvo FH500, державний номерний знак НОМЕР_2 . Пройти на місці зупинки транспортного засобу огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Алкотест Драгер та у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Вказане підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №093827 від 25.12.2020 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 25.12.2020 року, направленням водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.12.2020 року, показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відеозаписами, в тому числі і наданими ОСОБА_1 .

Разом з тим, суд не приймає як доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення рапорти працівників поліції, оскільки останні не є доказами.

Також, суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Печончика О.В. про те, що ОСОБА_1 не керував транспортними засобом, оскільки жодних доказів перебування за кермом сина ОСОБА_1 не надано і судом не здобуто. Таку позицію ОСОБА_1 та його захисника суд розцінює як спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності.

Більше того, такі доводи ОСОБА_1 спростовуються відеозаписом, який додано до протоколу і на якому чітко видно, що ОСОБА_1 сидить за кермом автомобіля із працюючим двигуном одразу після зупинки транспортного засобу.

Такі доводи також спростовуються наданим ОСОБА_1 відеозаписом з місця зупинки, на якому присутні працівники поліції та два свідки. Наявність на місці події будь яких інших осіб не відео не зафіксовано. Крім того, на вказаному відеозаписі ОСОБА_1 особисто вказує, що керував автомобілем з увімкненим світлом фар, яке вмикається автоматично при заведенні двигуна автомобіля.

Суд також не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 та його захисника про те, що працівники поліції ставились упереджено до останнього, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вказаної обставини суду не надано і судом таких доказів не здобуто.

Суд також не приймає як належні докази надані ОСОБА_1 публікацію у ЗМІ та відеозапис щодо поліцейського на підтвердження упередженості в діях працівників поліції по відношенню до нього, оскільки такий відеозапис та публікацію здійснено у 2019 році, ідентифікувати особу, яка здійснювала вказаний відеозапис, із наявних матеріалів не вбачається за можливе. Також, названі матеріали не мають жодного доказового значення щодо обставин даної справи

Також суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 про те, що останньому не пропонували пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, у відділку поліції та про його бажання пройти такий огляд у медичному закладі і відмову працівників поліції у забезпеченні йому можливості пройти такий огляд, оскільки такі доводи спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Зокрема, з доданих до протоколу відеозаписів та наданого ОСОБА_1 відеозапису чітко вбачається, що працівники поліції в присутності свідків неодноразово пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що останній вимагає назвати причину зупинки, не виконуючи вимогу працівників поліції. У відділку поліції також в присутності свідків запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння, в тому числі у медичному закладі, проте ОСОБА_1 відмовляється.

При цьому, суд розцінює таку поведінку ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу як відмову пройти огляд, оскільки останній у такий спосіб намагається уникнути прямої відмови та уникнути відповідальності.

Суд не приймає до уваги доводи захисника Деркача О.А. про відсутність у протоколі відомостей про конкретну модель газоаналізатора яким мав бути проведений огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння, оскільки останній взагалі відмовився пройти такий огляд і у такому разі відсутність відомостей про конкретну модель технічного засобу не може бути доказом відсутності у діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Суд також не приймає доводів захисту про те, що до ОСОБА_1 без попередження було застосовано силу та спецзасоби (кайданки) і завдано внаслідок цього тілесних ушкоджень, оскільки доказів звернення ОСОБА_1 у зв`язку з цим до правоохоронних органів з відповідними скаргами та до медичного закладу за допомогою не надано і судом таких доказів не здобуто. Наданий останнім консультативний висновок спеціаліста свідчить лише про те, що останній звернувся за медичною допомогою у зв`язку із ушкодженням на обличчі, таке ушкодження було оброблено відповідним засобом, а причини та обставин отримання ушкодження наданий висновок не містить.

Відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом встановлено, що 25.12.2020, незважаючи на неодноразові вимоги поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 відмовився, аналогічно останній відмовився пройти такий огляд у відділку поліції, а відтак суд дійшов переконливого висновку про те, що вина ОСОБА_1 в порушенні вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена наявними у матеріалах справи та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Враховуючи обставини справи, з метою запобігання вчиненню нових правопорушень та виправлення особи правопорушника, суд дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що повинно бути достатнім для його виправлення.

Згідно статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», станом на 01.01.2021 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2270 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 454 грн. судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ч.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.ст.40-1, 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 /десять тисяч двісті/ гривень.

Позбавити ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 454 /чотириста п`ятдесят чотири/ грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Костопільський районний суд Рівненської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяВ. В. Левчук