ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/1588/20 Головуючий суддя І інстанції Штих Т. В.
Провадження № 33/818/45/21 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., за участю секретаря Вакули Н.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Щербакова К.С., а також потерпілого ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 березня 2020 року стосовно ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , 1987 року народження, громадянин України, мешканець м. Харкова,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий зір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Постановою встановлено, що з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 24.01.2020 о 22-00 год. ОСОБА_1 /. керуючи транспортним засобом «ТОЙОТА», д.н.з. НОМЕР_1 , по проспекту Перемоги, 72Д/4 в м. Харкові, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «ХЮНДАЙ», д.н.з. НОМЕР_2 , та здійснив наїзд на паркан вздовж узбіччя. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 березня 2020 року скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП, у зв`язку з вчиненням дій у стані крайньої необхідності.

Посилається на те, що справу було розглянуто без його участі, а з матеріалами справи не був ознайомлений. Вважає, що висновки суду не відповідають дійсності. Вказує, що зіткнення відбулось в стані крайньої необхідності, оскільки йому загрожувала небезпека з боку іншого автомобіля. Працівники поліції не долучили до матеріалів справи відеозапис з його відео реєстратора, а також не зафіксували гальмівний шлях його автомобіля. Вважає, що протокол та схема місця ДТП оформлені працівниками поліції неналежним чином, а тому не доводять його вини. Також вважає, що автомобіль «Хюндай» отримав не суттєві пошкодження.

До початку апеляційного розгляду ОСОБА_1 звернувся із клопотанням про призначення судової автотехнічної експертизи та просив на розгляд експертів поставити низку питань.

Дослідивши заявлене клопотання, суд апеляційної інстанції вбачає, що питання, які ОСОБА_1 ставить перед експертом взагалі мають суто правовий характер. При цьому, належить врахувати, що матеріали справи містять достатню кількість відомостей щодо фіксування обставин події дорожньо-транспортної пригоди і на час апеляційного розгляду не вбачається необхідності залучення експерта, який володіє спеціальними технічними знаннями, у відповідності до вимог ст. 273 КУпАП, тобто за наслідками поданої апеляційної скарги належить вирішити суто правові питання про винуватість або не винуватість особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Питання, що ставляться апелянтом та його захисником експерту в заявленому клопотанні взагалі охоплюються апеляційними доводами щодо незгоди з з оцінкою доказів судом та з судовим рішенням та межують з вирішенням правових питань щодо винуватості осіб, які належить вирішувати виключно суду. За таких обставин суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для залучення експерта.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення цього клопотання.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Щербакової К.С., які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з відомостей, що є наявними у справі, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 щодо порушення п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 та його захисником Щербаковою К.С. не наведено відомостей, які спростовують висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП суд першої інстанції послався на відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, в схемі місця ДТП.

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення (арк. 1), ОСОБА_1 керуючи автомобілем «ТОЙОТА» не вбрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Хюндай» та здійснив наїзд на паркан вздовж узбіччя. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

З відомостями, які зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був обізнаний та погоджувався з ними про що свідчить його власноручний підпис у цьому протоколі, а також власноручні письмові пояснення, відповідно до яких ОСОБА_1 свою вину у вчиненні ДТП визнав.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, в матеріалах справи міститься схема місця ДТП (арк. 2), яка була складена інспектором поліції безпосередньо після скоєння ДТП.

З відомостями, зазначеними в цій схемі ОСОБА_1 також був згоден, про що свідчить його власноручний підпис та відсутність будь-яких зауважень.

Належить взяти до уваги й те, що протокол про адміністративне правопорушення та схема місця ДТП складені уповноваженою державою особою і дії службової особи що їх складала, в порядку передбаченому чинним законодавством а саме в порядку КАС України, а також до відповідних органів, ОСОБА_1 не оскаржувалися.

Відповідно до відомостей схеми місця ДТП (арк. 2) об`єктивно вбачається, що автомобіль ОСОБА_1 розташований частково на проїжджій частині, а частково на узбіччі дороги, контактуючи із парканом своєю передньою лівою частиною а бокова права частина його автомобіля контактувала з іншим автомобілем.

Крім того, в судовому засіданні при апеляційному розгляді ОСОБА_1 пояснив, що він виходячи з дому усвідомлював, що на дорозі ожеледиця, однак сів за кермо та почав керування транспортним засобом. Також пояснив, що керуючи автомобілем по проспекту перемоги його автомобіль «підрізав» інший автомобіль, який виїжджав з другорядної дороги та щоб уникнути зіткнення з цим автомобілем ОСОБА_1 почав перестроюватись у крайню ліву смугу руху та його автомобіль почало заносити. ОСОБА_1 побачив, що перед його автомобілем стояв інший автомобіль та щоб не здійснити з ним зіткнення він вирішив здійснити маневр об`їзду із заїздом на узбіччя, однак закінчити цей маневр не вдалося і він своєю правою частиною автомобіля здійснив зіткнення з заднім лівим крилом автомобіля «ХЮНДАЙ» та наїхав передньою частиною свого автомобіля на секції паркану. Крім того, ОСОБА_1 пояснив, що вийшовши із свого автомобіля він підійшов до водія автомобіля Хюндай та запропонував йому відшкодування пошкоджень, які мали місце на автомобілі «ХЮНДАЙ» внаслідок цього ДТП.

Аналізуючи ці пояснення суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 всупереч вимогам п.п. 12.1, 13.1 ПДР України не обрав безпечної швидкості руху та не дотримався безпечної дистанції внаслідок чого сталася ДТП. Трой факт, що ОСОБА_1 пропонував водію ХЮНДАЙ відшкодувати завдану внаслідок ДТП шкоду, об`єктивно свідчить про те, що ОСОБА_1 усвідомлював наявність вини в його діях, що також підтверджується його письмовими поясненнями, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, який складений працівниками поліції стосовно нього.

Однак після підписання угоди із захисником ОСОБА_3 позиція щодо винуватості у скоєнні ДТП у ОСОБА_1 змінилась. Він вважав, що винним є особа, яка керувала транспортним засобом, який виїжджав з прилеглої другорядної дороги на проспект Перемоги та змусив ОСОБА_1 виконувати маневри перестроювання що потягло занос його автомобіля та зіткнення з іншим автомобілем та парканом.

Ці твердження є суб`єктивними, оскільки наявність іншого автомобіля не підтверджується будь-якими фактичними відомостями, а тому суд апеляційної інстанції розцінює це як обраний спосіб захисту для уникнення відповідальності.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_4 , яка є співробітником патрульної поліції і складала протокол стосовно ОСОБА_1 пояснила, що був отриманий виклик на службовий планшет і вона разом з напарниками приїхала на місце події. Автомобілі були розташовані саме так як вони зображені на схемі місця ДТП. Зафіксовані в протоколі відомості повністю відповідають дійсності. Зазначила, що в неї не було підстав заносити у протокол неправдиві відомості.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції не вбачає в діях ОСОБА_1 крайньої необхідності, оскільки будь-яких фактичних підтверджень цьому він не надав, а матеріали справи їх не містять.

З пояснень ОСОБА_1 , які він надавав в суді апеляційної інстанції вбачається, що 24 січня 2020 року після дощу на дорозі з`явилась ожеледиця. Не врахувавши цю обставину в повній мірі, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не впорався з керуванням та його автомобіль почав заходити у неконтрольований занос.

Натомість, на виправдання своїх дій, ОСОБА_1 , на переконання суду апеляційної інстанції, вигадав версію із наявністю іншого автомобіля, який, нібито, своїми діями примусив ОСОБА_1 почати здійснювати маневр перестроювання та після чого відбулася ДТП.

Крім того, в схемі місця ДТП зафіксовані пошкодження автомобіля «ХЮНДАЙ, а саме пошкоджено задній бампер, заднє ліве крило. Ці відомості об`єктивно спростовують твердження ОСОБА_1 про відсутність пошкоджень на автомобілі «ХЮНДАЙ».

Поряд з тим, в своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що з моменту виїзду іншого транспортного засобу на проспект Перемоги і до зіткнення пройшло близько 40-50 секунд.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що цього часу об`єктивно достатньо для прийняття рішення та виконання певних дій для уникнення ДТП, за умови, що дії ОСОБА_1 , до моменту виїзду іншого автомобіля, відповідали вимогам п.п. 12.1. 13.1 ПДР України.

Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху повинні знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Таким чином, доводи апелянта не спростовують зазначені в судовій постанові відомості, які в своїй сукупності свідчать про порушення ОСОБА_1 п.п. 12.1, 13.1 ПДР України за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Також, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ст.124 КУпАП до відповідальності, а тому посилання останнього на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

Апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення авто технічної експертизи відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 березня 2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков