Справа № 734/3165/20 Головуючий у 1 інстанції Бузунко О. А.
Провадження № 33/4823/95/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2021 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі: судді апеляційного суду Акуленко С.О., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника-адвокат Сагаля С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Сагаля С.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 19 січня 2021 року,

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 17000 гривень 00 коп. з позбавленням права керування всіма видами плавучих засобів строком на 1 рік.

Стягнуто з нього на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.

Судом встановлено, що 20.10.2020 року о 14 годині 38 хвилин на Київському водосховищі поблизу с. Сорокошичі водій ОСОБА_1 керував плавучим засобом МКМ з підвісним двигуном «Ямаха 15» в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер», в присутності свідків: гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_3 , результат тесту № 202 від 20 жовтня 2020 року: 0,78 % проміле.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. ст. 130 КУпАП.

Перекваліфіковуючи дії ОСОБА_1 з ч. 5 ст. 130 на ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд 1 інстанції зазначив, що урахуванням змін до законодавства, враховуючи положення ч. 5 ст. 94 КУ (закон не може набрати чинності раніше дня його опублікування); положення ч. 6 ст. 3 КК України (зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення); ч. 3 ст. 1 КПК України (зміни до кримінального процесуального законодавства України можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до законодавства про кримінальну відповідальність, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення), ч. 4 ст. 2 КУпАП (зміни до законодавства України про адміністративні правопорушення можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та інших законів України, що встановлюють адміністративну відповідальність, та/або до законодавства України про кримінальну відповідальність, та/або до кримінального процесуального законодавства України), ч. 6 ст. 90 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України», а також позиції Конституційного Суду України, викладеної в низці його рішень, положення закону, яким до іншого закону вносяться зміни, після набрання ними чинності стають невід`ємною частиною закону, до якого вносяться зміни, і вичерпують свою дію, ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за керування річковими суднами судноводіями в стані алкогольного сп`яніння, на сьогодні є чинною.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник в інтересах ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, не оспорюючи кваліфікацію дій ОСОБА_1 та доведеність його вини, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 130 КУпАП та передати матеріали справи на розгляд трудового колективу для застосування заходів громадського впливу, а провадження по справі закрити.

В підтвердження своїх вимог зазначає, що ОСОБА_1 працює у ФОП ОСОБА_4 , щиро кається у вчиненому та колектив клопоче про передачу його на поруки.

Оскільки судовий розгляд у суді 1 інстанції відбувся у його відсутність, то він був позбавлений можливості своєчасно надати таке клопотання до суду 1 інстанції.

Оскарживши постанову суду поза строком апеляційного оскарження, просив поновити пропущений процесуальний строк, визнавши причини пропуску поважними.

В засіданні апеляційного суду правопорушник та його адвокат просили задовольнити клопотання трудового колективу та передати матеріали щодо ОСОБА_1 на розгляд трудового колективу для застосування заходів громадського впливу, а провадження по справі закрити.

Заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Наведені апелянтом доводи щодо підстав для поновлення процесуального строку є переконливими та з метою забезпечення апеляційного оскарження судового рішення, апеляційний суд вважає за можливе задовольнити клопотання про поновлення процесуального строку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, зазначені вимоги закону судом першої інстанції належним чином не виконані.

У відповідності до ст. 294 ч.7 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Системний аналіз вимог ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП свідчить про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Предмет судового розгляду обмежений даними, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та які визначають його суть.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 5 ст. 130 КУпАП, як керування річковими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного сп`яніння.

Зі змісту постанови суду 1 інстанції встановлено, що ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Перекваліфіковуючи дії ОСОБА_1 , суд 1 інстанції зазначив, що враховуючи зміни до законодавства, зокрема, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року №2617-VIIІ та Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №720-IX від 09.04.2020 року, в діях останнього наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за керування річковими суднами судноводіями в стані алкогольного сп`яніння та на момент винесення постанови є чинною.

Проте, такі висновки суду 1 інстанції свідчать про неправильне застосування норм матеріального права виходячи з наступного.

01.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», згідно з яким було виключено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння і за відповідні дії передбачено кримінальну відповідальність, тобто, цим Законом відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння посилено.

Відповідно до ч.1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, який діяв під час і за місцем вчинення правопорушення. Близькі за змістом положення містяться у частині другій статті 4 КК, відповідно до яких кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом, що діяв на час вчинення цього діяння. Зазначенні положення кореспондуються з положеннями частини другої статті 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Таким чином, в даному випадку має місце ультраактивна (переживаюча) дія Закону, коли приписи нормативно-правового акту, який діяв раніше, поширюються на нереалізовані або не припинені на момент втрати ним чинності правовідносини, оскільки дія акту, який вводиться замість діючого раніше, поширюється лише на нові правовідносини, що виникнуть після набрання ним чинності.

Більш того, 03 липня 2020 року положення Закону України № 321-ІХ від 03.12.2019 були декриміналізовані Законом № 720-IX з одночасним повторним запровадженням адміністративної відповідальності за їх вчинення.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суд 1 інстанції помилково застосував редакцію частини 1 статті 130 КУпАП відповідно до Закону №2617- VIIІ, яка не діяла під час і за місцем вчинення правопорушення, чим допустив неправильне застосування норм матеріального права, тому апеляційний суд вважає, що постанова суду не може бути визнана законною та обґрунтованою та підлягає скасуванню.

Виявлена неправильність судового розгляду не може бути виправлена з додержанням специфіки процесуальної форми апеляційного розгляду, оскільки у такому разі погіршується становище особи, притягнутої до відповідальності, що є не припустимим.

За таких обставин, постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити захиснику-адвокату Сагалю С.В. строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника адвоката Сагаля С.В. задовольнити частково.

Постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 19 січня 2021 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяС. О. Акуленко