КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 753/1233/21

номер провадження: 33/824/1368/2021

Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Лєвєнтова Олександра Володимировича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Лєвєнтова Олександра Володимировича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 02 лютого 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 02 лютого 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним увчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп.

Відповідно до постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 24 грудня 2020 року близько 5 год 30 хв. біля будинку №44-А по вул.Ревуцького у місті Києві рухався на автомобілі «ЗАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, адвокат Лєвєнтов О.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22 листопада 2018 року №2617-VIII (далі - Закон №2617-VIII) , який набрав чинності 01 липня 2020 року, згідно з нормами якого з 01 липня 2020 року відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння за ст.130 КУпАП виключена та закріплена у ст.286-1 КК України. Вважає, що Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 17 червня 2020 року №720-IX (далі - Закон №720-IX) не виключає ст.286-1 КК України та не повернув колишню редакцію ст.130 КУпАП, оскільки він не міг набрати чинності одночасно із Законом №2617-VIII, так як був опублікований і набрав чинності 03 липня 2020 року. Вказує, що Законом №720-IX не були винесені жодні зміни до КК України та КУпАП, а лише виключено відповідну норму із Закону №2617-VIII. Тому вважає, що вчинене ОСОБА_1 24 грудня 2020 року адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП вважається кримінально караним та кваліфікується з 01 липня 2020 року за ст.286-1 КК України. Таким чином, на думку захисника, провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі ч.1 ст.247 КУАП.

Захисник Лєвєнтов О.В. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, послався на те, що провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п.6 ч.1 ст.247 КУАП, у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Лєвєнтова О.В., вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи місцевий суд дотримався вказаних положень закону.

Так, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 № 043162 від 24 грудня 2020 року, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 24 грудня 2020 року, відеозапис із нагрудної камери співробітника поліції.

Також, відмовляючи у задоволенні клопотання захисника Лєвєнтова О.В. про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП, суд зазначив наступне.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 17 червня 2020 року № 720-IХ внесено зміни до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 № 2617-VIII, зокрема, повернуто колишню редакцію ст.130 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння та за відмову в передбаченому законом порядку від проходження огляду на стан сп`яніння (п. 117 Закону України № 720-IХ).

Аналізуючи наведені обставини та вимоги закону суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та про необхідність накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

В апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, встановлених судом, не оспорюються захисником, а тому відповідно до положень ст.294 КУпАП зазначені обставини перегляду апеляційним судом не підлягають.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі на підставі п. 6 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із скасуванням 01 липня 2020 року акта, який встановлював адміністративну відповідальність, то вони є необґрунтованими з таких підстав.

Згідно з положеннями ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно з п.6 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Під скасуванням акта про адміністративну відповідальність слід розуміти видання нормативного акта, яким повністю скасовується караність того діяння, за яке передбачалась адміністративна відповідальність, або встановлюється відповідальність більш м`яка, ніж адміністративна.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 9 лютого 1999 року № 1-рп/1999 за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

<…> Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього (абзаци 2, 3 пункту 2 мотивувальної частини).

У п.6 ч.1 ст.247 КУпАП йдеться про випадки скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність. Однак, у результаті внесення змін Законом України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності з 01 липня 2020 року, відповідальність за діяння, які підпадали під ознаки ст.130 КУпАП, була посилена, ці діяння підпали під ознаки кримінального проступку. Наведене дає підстави стверджувати про відсутність події - скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність, оскільки така відповідальність була не скасована, а посилена, що свідчить про відсутність підстав для застосування положень п.6 ч.1 ст.247 КУпАП.

Таким чином, з урахуванням положень ст.58 Конституції України та ч.2 ст.8 КУпАП, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 17 червня 2020 року № 720-ІХ внесено зміни до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ, зокрема, виключено ст.286-1 з КК України та повернуто колишню редакцію ст.130 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння. Особи, які вчинили такі правопорушення, у відповідності до ч.1 ст.8 КУпАП повинні нести відповідальність за законом, який діяв на час вчинення адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді місцевого суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не підлягає скасуванню з викладених в апеляційній скарзі підстав, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Лєвєнтова Олександра Володимировича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 02 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.М.Верланов