КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кулікова С.В.
№ 33/824/3232/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 363/1586/21

08 липня 2021 року Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Кулікова С.В., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Лещенка Юрія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 08 червня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

12.04.2021 року о 07 год. 15 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 здійснив злісну непокору законній вимозі працівникам поліції, а саме: перешкоджав в проведенні санкціонованого обшуку. Вказаними діями гр. ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 185 КУпАП.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 08 червня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 136 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн.

Не погоджуючись з такою постановою судуадвокат Лещенко Ю.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив постанову Вишгородського районного суду Київської області від 08 червня 2021 року скасувати, закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 185 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою, викладені у ній висновки не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначав, що слідчий Мацерук Р.Л. не представив жодного працівника поліції, що стояли поруч, які також в свою чергу не представилися ОСОБА_1 , тому останній не знав, що перед ним стоять працівники поліції, які почали його штовхати, намагаючись потрапити в середину квартири. Тобто для ОСОБА_1 це були сторонні особи, які намагалися силою протиправно потрапити в його квартиру, Слідчого ОСОБА_2 ОСОБА_1 не штовхав.

Звертав увагу суду на те, що дружина ОСОБА_1 почала викликати поліцію, що чутно на відеозаписі обшуку, що підтверджує необізнаність ОСОБА_1 та його родичів у тому, що перед ними стоять працівники поліції.

Також звертав увагу на те, що свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що були понятими, дали неправдиві показання суду, зазначивши, що всі працівники поліції представилися ОСОБА_1 , що не відповідає дійсності та підтверджується долученим до справи відеозаписом обшуку.

В судове засідання ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 не з`явилися, останній надіслав клопотання про розгляд апеляційної скарги без їх участі, зазначивши, що апеляційну скаргу підтримують та просять задовольнити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону.

Диспозиція ст. 185 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Відповідно до визначення, яке міститься в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26 червня 1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду № 12 (v0012700-97) від 03.12.97) злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Таким чином, для притягнення особи до відповідальності за ст. 185 КУпАП необхідні дві складові: законне розпорядження або вимога працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, злісна непокора порушника.

Із дослідженого судом апеляційної інстанції протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 510774 від 12.04.2021 року вбачається, що в ньому викладена об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, а саме вказано, що 12.04.2021 року о 07 год. 15 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 здійснив злісну непокору законній вимозі працівникам поліції, а саме: перешкоджав в проведенні санкціонованого обшуку.

Судом встановлено, що 12.04.2021 року на підставі ухвали слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області було проведено обшук у приміщенні житлової квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Дана слідча розшукова дія проводилася слідчим ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області Мацерук Р.Л.

Відповідно до ч.3 ст.236 КПК України, слідчий, прокурор має право заборонити будь-якій особі залишити місце обшуку до його закінчення та вчиняти будь-які дії, що заважають проведенню обшуку. Невиконання цих вимог тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Як вбачається із відеофіксаціїї, ОСОБА_1 перебував у приміщенні житлової квартири, де проводилася слідча розшукова дія, а саме обшук житла. У ході проведення обшуку житла особи, працівники поліції, які були при виконанні своїх службових обов`язків, повідомили ОСОБА_1 , що під час проведення даної слідчої розшукової дії необхідно дотримуватися порядку та не перешкоджати працівникам поліції у проведенні обшуку. Проте ОСОБА_1 почав порушувати порядок проведення слідчої розшукової дії та відштовхував працівників поліції від вхідних дверей. На неодноразові зауваження не реагував та в подальшому були застосовані до нього заходи фізичного впливу.

Тобто, працівники поліції, зокрема слідчий ОСОБА_2 , перебували під час виконання своїх службових обов`язків.

Вимога слідчого є законною, а сама суть вимоги є правомірною та такою, що підлягає належному та достатньому усвідомленню суб`єктом, до якого вона спрямована.

Таким чином, у протоколі міститься як вказівка на те, яку саме вимогу пред`являв працівник поліції, так і те, що ОСОБА_1 злісно ухилився від виконання законної вимоги. Зокрема, ОСОБА_1 , перешкоджав у проведенні слідчої розшукової дії (обшуку житла), намагався випроводити працівників поліції, невиправдано підвищував голос та проводив інші дії, які реально не відповідали обстановці даної події та не виконував законних розпоряджень та вимог поліцейського.

Доводи апеляційної скарги вищезазначених обставин та висновків суду не спростовують.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були понятими, дали неправдиві показання суду, зазначивши, що всі працівники поліції представилися ОСОБА_1 , належними доказами не підтверджені, тому відхиляються судом апеляційної інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що дружина ОСОБА_1 почала викликати поліцію, що чутно на відеозаписі обшуку, що підтверджує необізнаність ОСОБА_1 та його родичів у тому, що перед ними стоять працівники поліції, не свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 ЦПК України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що суд цих вимог закону дотримався в повній мірі та ухвалив рішення, яке є вмотивованим, а викладені в ньому висновки відповідають фактичним обставинам справи, відтак підстав для скасування оскаржуваної постанови немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Лещенка Юрія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 08 червня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі восьми неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 136 грн. - залишити без змін.

Постанова суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Кулікова С.В.