Номер провадження: 33/813/215/21
Номер справи місцевого суду: 511/2085/20
Головуючий у першій інстанції Теренчук Ж.В.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Кравця Ю.І, за участю секретаря судового засідання Узун Н.Д., захисника особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Довгаль Олександра Олександровича, представників Державної прикордонної служби України ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , розглянувши апеляційну скаргу адвоката Довгаль Олександра Олександровича на постанову судді Роздільнянського районного суду Одеської області Теренчук Ж.В. від 23.12.2020 року,

установив

Постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 23.12.2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, лейтенанта, працюючого на посаді начальника групи дільничних інспекторів прикордонної служби віпс «Лучинське» впс «Роздільна» Подільського прикордонного загону, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-15 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2465 грн.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він, перебуваючи на посаді начальника групи дільничних інспекторів ПС віпс «Лучинське» впс «Степанівка», будучи призначеним для здійснення прикордонного контролю в віпс «Лучинське» впс «Степанівка», недбало поставився до виконання своїх обов`язків, а саме 11.11.2020 року о 07 год не з`явився на службу без поважних причин, чим порушив вимоги ст.11, 16, 37, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст. 4 Дисциплінарного Статуту Збройних сил України, п. 2, п. 20 Кодексу поведінки працівників до функціональних обов`язків яких належить здійснення управління кордонами.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Довгаль О.О., не погоджуючись з постановою, та вважаючи її незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, мотивуючи апеляційну скаргу тим, що протокол про адміністративне правопорушення складений із порушенням норм Інструкції №374, яка регулює притягнення осіб до відповідальності за ст.172-15 КУпАП, тому сторона захисту вважає його не належним та недопустимим доказом по справі. Крім того, звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не були роз`яснені права, що підтверджується в протоколі відсутністю підпису про роз`яснення прав. В протоколі вказується що до нього додаються пояснення свідків, проте відсутня інформація в графах протоколу щодо свідків. Протокол було складено 12.11.2020 року, однак пояснення свідків були складені13.11.2020 року. Також адвокат Довгаль О.О. звертає увагу на те, що про необхідність виходу на службу ОСОБА_1 було повідомлено в телефонному режимі особою, яка не є його безпосереднім начальником, при цьому наказ про необхідність виходу ОСОБА_1 не отримував та з таким наказом не ознайомлювався, він не був притягнутий командиром до дисциплінарної відповідальності.

З огляду на вищевикладене захист просить скасувати оскаржувану постанову, провадження у справі закрити.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши захисника ОСОБА_1 адвоката Довгаль О.О., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, пояснення представників Державної прикордонної служби України, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція статті 172-15 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, якщо це діяння вчинене в умовах особливого періоду.

Недбале ставлення до служби припускає несумлінне ставлення службової особи до покладених на неї службових обов`язків, що виявляється в їх невиконанні (бездіяльність) або у неналежному виконанні (дія).

Несумлінне ставлення до службових обов`язків характеризує об`єктивну сторону вчиненого і полягає в тому, що за наявності реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, або хоча і діє, але неналежним чином.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 допустив недбале ставлення до військової служби вчинене в умовах особливого періоду, а саме що він, перебуваючи на посаді начальника групи дільничних інспекторів ПС віпс «Лучинське» впс «Степанівка», будучи призначеним для здійснення прикордонного контролю в віпс «Лучинське» впс «Степанівка», недбало поставився до виконання своїх обов`язків, а саме 11.11.2020 року о 07 год не з`явився на службу без поважних причин, чим порушив вимоги ст.11, 16, 37, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст. 4 Дисциплінарного Статуту Збройних сил України, п. 2, п. 20 Кодексу поведінки працівників до функціональних обов`язків яких належить здійснення управління кордонами, за що передбачена відповідальність відповідно до ч.2 ст.172-15 КУпАП.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_1 адвокат Довгаль О.О. визнав факт наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, разом з тим вважав, що при складанні відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення службовими особами Державної прикордонної служби були допущені процесуальні порушення, що, на думку захисника, є підставою для визнання протоколу про адміністративне правопорушення не належним та недопустимим доказом по справі та скасування оскаржуваної постанови.

Апеляційний суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, враховуючи фактичне визнання захисником факту наявності у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП була доведена районним судом в повному обсязі, та підтверджена наявними в матеріалах справи доказами.

Апеляційний суд відхиляє посилання апелянта про те, що протокол був складений із порушенням норм Інструкції №374, яка регулює притягнення осіб до відповідальності за ст.172-15 КУпАП, оскільки зі змісту протоколу встановлено, що його складено у відповідності до вимог ст.254-256 КУпАП. У відповідності п.14 ч.1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218-221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати командири (начальники) військових частин (установ, закладів) командири підрозділів, які уповноважені на те командирам (начальниками) військових частин (установ, закладів).

Згідно наказу начальника Подільського прикордонного загону «Про організаційні заходи щодо протидії в Подільському прикордонному загоні військовим адміністративним правопорушенням» від 05.08.2020 року №809-аг, начальник відділу прикордонної служби «Степанівка» підполковник ОСОБА_4 уповноважений та має право складати протокол про адміністративні правопорушення передбачені статтями 172-10 172-20 КУпАП.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено права та те, що у протоколі відсутній його підпис про це, спростовується тим, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права, однак він відмовився від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення, що засвідчується підписами свідків.

Крім того, апеляційний суд враховує те, що згідно пояснень захисника та представників Державної прикордонної служби, ОСОБА_1 за своїми службовими обов`язками складав відносно інших осіб протоколи про адміністративне правопорушення, при цьому повинен був роз`яснювати таким особам їх права та обов`язки, що свідчить про те, що ОСОБА_1 обізнаний про свої права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ч.1 ст.268 КУпАП, про що не заперечував захисник в судовому засіданні.

Що стосується доводів апеляційної скарги стосовно доданих до протоколу пояснень свідків, апеляційний суд враховує те, що існування таких свідків та правдивість їх показів захисником не ставиться під сумнів, згідно пояснень представників Державної прикордонної служби зазначені свідки несуть службу в окремих підрозділах, розташованих на відстані, що обумовлює складнощі з відбирання таких пояснень, пояснення відібрані уповноваженими на то особами, а тому апеляційний суд вважає, що відсутні правові підстави для визнання таких доказів неналежними та недопустимими.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, а тому висновок районного суду про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-15 КУпАП є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для скасування або зміни постанови суду.

У відповідності до ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Довгаль Олександра Олександровича - залишити без задоволення.

Постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 23.12.2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі сто сорок п`ять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі у сумі 2465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення буде проголошено 04.03.2021 року о 09:00 год. в залі судових засідань №10 Одеського апеляційного суду.

Суддя

Одеського апеляційного суду Ю.І.Кравець