Справа № 346/1921/21
Провадження № 3/346/1262/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2021 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Калинюк О.П., з участю захисника, адвоката Козлова О.С., розглянувши матеріали, які надійшли від Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , працює старшим інспектором-кінологом кінологічного центру ГУ НП в Івано-Франківській області, громадянина України, за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),-

ВСТАНОВИВ:

в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 19.04.2021 року о 06 год. 10 хв. в с. Лісний Хлібичин, по вул. Шевченка, Коломийського району Івано-Франківської області ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Renault Dokker», номерний знак « НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, допустив виїзд на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з автомобілем марки «Mercedes Sprinter», номерний знак « НОМЕР_3 », після чого допустив з`їзд з проїжджої частини, що спричинило пошкодження вказаних транспортних засобів та житлового будинку.

В схемі наслідків дорожньо-транспортної пригоди без потерпілих, яка сталася 19.04.2021 року, зазначено, що:

- автомобіль марки «Mercedes Sprinter» отримав пошкодження правого кута кузова корпуса багажника, розрив шини колеса, пошкордження задньої лівої дверки та розбиття лівого ліхтаря;

- про пошкодження автомобіля марки «Renault Dokker» відомостей не зазначено, а у відповідній графі проставлено знак "?".

Під час розгляду справи захисник ОСОБА_1 , адвокат Козлов О.С., його вину заперечив та подав 01.06.2021 року клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження в справі, в якому зазначив, що не заперечує того факту, що пошкодження вказаних автомобілів та житлового будинку дійсно утворилися в результаті зіткнення, однак, не згідний з твердженням поліцейських щодо причин зіткнення, яке сталося ніби - то з вини ОСОБА_1 .

Свої заперечення ОСОБА_1 та захисник обґрунтовують наступними доводами.

19.04.2021 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Renault Dokker», номерний знак « НОМЕР_2 », рухався в с. Лісний Хлібичин Коломийського району на вказаній ділянці автодороги. З огляду на погодні умови та час доби (ранкові сутінки) він вибирав безпечний швидкісний режим (50-60 км/год.), інтервал та дистанцію, за проїзною частиною та рухом транспортних засобів спостерігав постійно, від керування автомобілем не відволікався.

Однак, справа від автомобіля ОСОБА_1 по ходу його руху, на правому узбіччі несподівано з`явився велосипедист, який, на переконання ОСОБА_1 , перебував в стані сп`яніння, оскільки його не очікувано почало заносити на смугу руху ОСОБА_1 , і внаслідок чого цей велосипедист раптово створив для особи, яка притягається до відповідальності, перешкоду для подальшого безпечного руху, оскільки до того в світлі фар автомобіля велосипедист не проглядався. Гальмування та вимушений об`їзд велосипедиста зліва були здійснені майже одночасно. З огляду на те, що велосипедист продовжував перебувати справа від ОСОБА_1 , продовжуючи невпевнений і незрозумілий рух, останній був вимушений здійснити маневр об`їзду зліва вказану несподівано виниклу перешкоду, що і стало причиною вимушеного виїзду на смугу зустрічного руху, по якій в той час рухався автомобіль марки «Mercedes Sprinter», номерний знак « НОМЕР_3 », під керуванням ОСОБА_2 . Проте, при прийнятті рішення про здійснення вказаного маневру задля уникнення наїзду на велосипедиста ОСОБА_1 не міг завчасно виявити вказаний автомобіль, а виявив його вже безпосередньо при перетині смуги зустрічного руху. Оскільки вся увага ОСОБА_1 в той момент була зосереджена на велосипедисті, намаганні уникнути наїзду на нього та безпечному об`їзду його, виїжджаючи на смугу зустрічного руху, ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності та вже не мав технічної можливості уникнути зіткнення із вказаним автомобілем.

Відповідно до положень п.1.10 Правил дорожнього духу України (далі - Правил) «перешкода для руху - це нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги...і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу.

Відповідно до вимог, що містяться в п.12.3 цих Правил, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Таким чином, враховуючи, що вищезгаданий велосипедист, який безсумнівно опинився на смузі руху автомобіля ОСОБА_1 та якого останній сприйняв як некерованого і такого, що знаходиться в стані сп`яніння, став перешкодою для руху. З метою уникнення наїзду на нього ОСОБА_1 мав дві можливості, які передбачені Правилами: 1) вжити заходи для зменшення швидкості аж до повної зупинки; 2) маневрувати, тобто безпечно для інших учасників руху здійснити об`їзд перешкоди. Враховуючи, що: 1) здійснювати такий об`їзд вправо правопорушник не міг з метою уникнення наїзду на велосипедиста; 2) застосування екстреного гальмування теж не призвело до уникнення зіткнення, оскільки не було достатніх відстані і часу для гальмування до повної зупинки, (тобто часу, необхідного для виникнення реакції водія, приведення в дію та спрацювання гальмівної системи, коефіцієнту щеплення з покриттям дороги та безпосередньо гальмування), то єдиним можливим способом уникнення наїзду в той момент для був об`їзд автомобілем ОСОБА_1 перешкоди зліва, тобто з вимушеним виїздом на смугу зустрічного руху та послідуючим вимушеним боковим, тобто таким, що не завдавав би шкоди водіям або ймовірним пасажирам, зіткненням із зустрічним транспортним засобом.

Таким чином, жодного умислу на порушення вказаних Правил в даній дорожній обстановці ОСОБА_1 не мав, діяв згідно із зазначеними вище вимогами цих Правил, Маневрування ж та подальший виїзд на смугу зустрічного руху хоча і відбувся внаслідок дій ОСОБА_1 , але був вчинений не внаслідок порушення (умисне або необережне) ним Правил, а в стані крайньої необхідності, тобто задля усунення наїзду на велосипедиста, що знаходився на вкрай небезпечній відстані від його автомобіля справа. Тому ОСОБА_1 просить закрити провадження в даній справі у зв`язку із вчиненням вказаного адміністративного правопорушення у стані крайньої необхідності, тобто на підставі п.4 ч.1 ст.247 КУпАП.

Допитаний свідок ОСОБА_3 зазначив, на час вказаного ДТП він перебував на дворі біля свого будинку, про пошкодження якого зазначено в розглядуваному протоколі. В цей час він побачив велосипедиста на смузі руху транспортних засобів, який був в стані алкогольного сп`яніння, про що свідчило його хитання та інші не контрольовані хаотичні рухи. Тому автомобіль марки «Renault Dokker» з метою уникнення наїзду на вказаного велосипедиста допустив зіткнення з автомобілем марки «Mercedes Sprinter» , виїхавши на смугу руху останнього.

Заслухавши пояснення захисника та свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Згідно з положеннями п.4 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Отже, положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.

Таким чином, суд, оцінюючи докази по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному дослідженні обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, дійшов висновку, що ОСОБА_1 , допустивши вказану ДТП, діяв в стані крайньої необхідності, а саме з метою уникнення наїзду на велосипедиста і охорони таким чином життя і здоров`я особи, що є найвищою соціальною цінністю. Отже, відвернута шкода є незрівнянно більшою, ніж заподіяна, адже завдано виключно майнову шкоду транспортному засобу «Mercedes Sprinter» та пошкоджено будинок. Вказані обставини підтверджуються належними та допустимими доказами.

Тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Таким чином, провадження в даній справі підлягає закриттю на підставі п.4 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі вищенаведеного та, керуючись ст.ст. 18, 221, 247, 283, 284, 288-290, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, закрити на підставі п.4 ч.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку із вчиненням діяння в стані крайньої необхідності.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Суддя Калинюк О. П.