Справа № 301/386/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

02.07.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 09 березня 2021 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, фізична особа-підприємець,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Стягнуто ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн. на користь держави.

Згідно постанови, 13.02.2021 о 23.30 год. ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 , в приміщенні кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », власником якого він є, надав громадянам послуги з проведення дискотеки, чим порушив вимоги п. п. 11 п. 2 постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів із метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2, та вчинив передбачене ст. 44-3 КУпАП адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною. Посилається на те, що у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували наявність у його діях складу передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП адміністративного правопорушення. Зазначає, що справу розглянуто без його участі й він не був належним чином повідомлений про час та місце такого розгляду, що призвело до порушення його права на захист. Посилається і на те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували його статус як фізичної особи-підприємця, а також відомості про його особу. Разом із тим, вказує на те, що в постанові не наведено будь-якої з обтяжуючих обставин, які б давали підстави для накладення на нього максимального за розміром стягнення. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У доповненні до апеляційної скарги ОСОБА_1 указує на те, що викладені в протоколі обставини не підтверджені будь-якими доказами, зокрема, які б підтверджували те, що він є суб`єктом передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП правопорушення. Також зазначає, що особою, якою складено щодо нього протокол, належно не з`ясовано всіх обставин, на що не звернув уваги суд першої інстанції, і що в свою чергу призвело до прийняття незаконного рішення у справі.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із таких підстав.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , неявка якого, з огляду на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Частиною 1 ст. 44-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до п. 3 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року з 24 лютого 2021 р. на території України встановлюється "жовтий" рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється проведення дискотек, робота розважальних закладів (нічних клубів), діяльність закладів громадського харчування (ресторанів, кафе, барів, закусочних, їдалень, кафетеріїв, буфетів тощо) з організацією дозвілля, у тому числі проведення святкових заходів, банкетів, майстер-класів, публічних подій тощо.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР 18 від 13.02.2021, 12.02.2021 о 23 год. 30 хв. у АДРЕСА_2 , у закладі кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », ОСОБА_1 надав послуги громадянам у проведенні дискотеки, чим порушив п. 11 постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020.

При цьому, особою, уповноваженою на складання протоколу, у порушення вимог ст. 256 КУпАП, до адміністративного протоколу не додано жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є власником кафе чи займає посаду керуючого, тобто здійснював адміністративно-господарські чи організаційно-управлінські функції у суб`єкті господарювання.

Разом із тим, до протоколу не додано показань свідків, зокрема й громадян, яким ОСОБА_1 , як зазначено в протоколі, начебто надавав послуги з проведення дискотеки.

Також до протоколу не додано ані фото/відео доказів, на підтвердження факту функціонування кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », у тому числі й проведення у ньому дискотеки, тощо, у період карантину в зазначений у протоколі час.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що обставини, викладені в протоколі, не знайшли свого підтвердження, так як не підтверджені будь-якими доказами, - апеляційний суд вважає обґрунтованими й такими, що заслуговують на увагу.

Крім того, виклад обставин у протоколі є незрозумілим, оскільки в такому не відображено яким саме чином ОСОБА_1 надавав послуги громадянам у проведенні дискотеки, які саме дії здійснювались саме ним, не уточнено яким саме громадянам надавались послуги в проведенні дискотеки, кількість таких громадян, їхні анкетні дані тощо.

Вищенаведене на переконання суду апеляційної інстанції свідчить про те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення апеляційний суд бере до уваги те, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Суд не уповноважений за власною ініціативою збирати докази, на підтвердження обставин, викладених у протоколі.

Відповідно до наведених норм права та позиції ЄСПЛ, викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року, в якій зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Враховуючи вищенаведене, у тому числі й те, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_1 є безпосереднім суб`єктом господарювання (посадовою особою), що здійснював згадану в протоколі діяльність, тому в розумінні ч. 1 ст. 44-3 КУпАП він не може бути визнаний суб`єктом вказаного правопорушення, а протокол не містить відомостей та належних доказів того, що він являється суб`єктом господарювання, що в свою чергу свідчить і про обґрунтованість доводів апеляційної скарги й у цій частині.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини наголошує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

За таких обставин, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, а тому всі сумніви і припущення стосовно наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення повинні бути визнані на його користь.

На підставі викладеного, при винесенні оскаржуваної постанови суддя місцевого суду оцінки та аналізу наявним у справі доказам не надав, та в порушення вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, не з`ясував усі обставини справи в їх сукупності, і як наслідок, за відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів, дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Частиною 1 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, усі сумніви щодо доведення винуватості особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, рішення суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП є незаконним, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Приймаючи рішення про закриття провадження у справі апеляційний суд також зазначає, що: відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення вжиття заходів по встановленню осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, складання протоколів про адміністративні правопорушення, з`ясування обставин, за яких скоєно правопорушення, вилучення речей та документів, покладаються на органи Національної поліції, їх територіальні підрозділи; відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; саме на відповідних посадових осіб Національної поліції України покладено обов`язок доведення винуватості особи у вчиненні того чи іншого правопорушення з точним дотриманням положень чинних нормативно-правових актів.

Приймаючи рішення апеляційний суд також бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП щодо перегляду апеляційним судом справи в межах апеляційної скарги та не обмеження доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права; що в підтвердження висновку про доведеність вини особи у скоєнні правопорушення суд вправі посилатись лише на докази, які зібрані відповідно до чинних нормативно-правових актів України, не містять суперечностей і не є суб`єктивною думкою окремих посадових осіб і не породжують сумнівів у достовірності зазначених у них відомостей; що всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на користь цієї особи.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 09 березня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан