КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження № 33/824/1332/2021 Доповідач Заришняк Г.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 рокуСуддя Київського апеляційного суду Заришняк Г.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28 грудня 2020 року, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28 грудня 2020 року визнано ОСОБА_1 винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Піддано ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, що становить 420 грн.

З постанови суду слідує, що 29 жовтня 2020 року о 07 год. 33 хв. по пр-т Відрадному, в місті Києві водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «БМВ», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

Огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проводився у встановленому законом порядку у присутності двох свідків ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 за допомогою приладу «Драгер Алкотест 6820» ARMF0276, тест № 32, згідно з яким виявлено, що після проведення тесту у видихуваному повітрі міститься 1,27 проміле алкоголю в крові.

Своїми діями громадянин ОСОБА_1 порушив п.2.9. a) Правил дорожнього руху України.

На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення та прийняти нову постанову, якою закрити адміністративне провадження відносно нього у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУаАП.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції не надано правової оцінки доводам апелянта, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу «Драгер Алкотест 7510», а не приладом «Драгер 6820». При цьому вказував, що результат огляду, проведеного приладом «Драгер Алкотест 7510» не може бути визнаний допустимим доказом, так як цей прилад не є спеціальним технічним засобом, дозволеним до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та є не сертифікованим приладом у відповідності з вимогами Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1413/27858, та положеннями ч. 2 ст.266 КУаАП.

Вказував, що працівниками поліції було проігноровано його бажання пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, оскільки апелянт не погоджувався з результатами огляду на стан сп`яніння, проведеним співробітниками поліції; які не роз`яснили йому права, передбачені ст. 63 Конституції України та за ст. 268 КУпАП; співробітниками поліції не було складено протокол щодо начебто не вмикання водієм ОСОБА_1 світлового покажчика повороту при перестроюванні, в зв`язку з чим його зупинка була безпідставною.

Також зазначав, що долучені письмові пояснення свідків на заздалегідь підготовлених бланках пояснень, які містили надрукований текст щодо суті правопорушення, не відповідають вимогам допустимості доказів; відеозапис із нагрудної камери співробітника не є безперервним, а містить лише окремі файли, тобто має вибірковий характер і не містить моментів щодо визначеної протиправної поведінки співробітників поліції, а тому не є належним доказом вини ОСОБА_1 .

Крім того, просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, посилаючись при цьому на те, що повний текст постанови він отримав лише 06 січня 2021 року, що власне й зумовило причину пропуску такого строку.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що заявлене апелянтом клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне заслуговують на увагу і підтверджуються матеріалами справи, а тому суд вважає причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 28 грудня 2020 року поважними, а клопотання таким, що підлягає задоволенню.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , вивчивши матеріали адміністративного провадження та доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, суд першої інстанції на підставі перевірки та належної оцінки зібраних у справі доказів дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що підтверджується належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 29 жовтня 2020 року, актом огляду на стан алкогольного сп`ягніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 269 КУпАП, зокрема право надавати пояснення та заявляти клопотання, що призвело до порушення права апелянта, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки спростовуються безпосередньо протоколом про адміністративне правопорушення, де міститься підпис ОСОБА_1 (а.с.2). Будь-яких пояснень щодо вчиненого правопорушення ОСОБА_1 надано не було.

Крім того, як слідує з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 був згодний з такими результатами - 1,27 проміле алкоголю, про що поставив власноручний підпис (а.с.3).

Також є безпідставними й доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції було проігноровано бажання ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, так як останній не погоджувався з результатами огляду на стан сп`яніння, проведеним співробітниками поліції, оскільки дані доводи не підтверджуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 не був позбавлений права самостійно пройти огляд на стан сп`яніння в медичній установі на спростування даних приладу.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначене з урахуванням положень ст. 33 КУпАП, з дотриманням вимог, визначених ч.2 ст 38 КУпАП, в межах тримісячного строку з дня вчинення правопорушення та у відповідності з ч.1 ст.130 КУпАП. Судом першої інстанції при розгляді даної справи не встановлено неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Разом з тим, як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення, Акту огляду на стан алкогольного сп`ягніння з використанням спеціальних технічних засобів та рапорту поліцейського - капітана Кривицького А.Г., огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу «Драгер Алкотест 7510» ARMF0276, тест 32, принтер ARMD2 0533, однак в постанові суду помилково зазначено, що такий огляд проводився допомогою приладу «Драгер Алкотест 6820» ARMF0276, тест №32.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність уточнення в постанові суду назви приладу, за допомогою якого виявлено у ОСОБА_1 стан алкогольного сп`ягніння.

Результати вказаних показань приладу «Драгер ARMF0276» сумнівів не викликають, оскільки як матеріалами справи, так і під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не спростовані.

Керуючись ст.ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28 грудня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28 грудня 2020 року залишити без задоволення.

Постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28 грудня 2020 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Заришняк Г.М.