ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/107/21 Доповідач - Лекан І.Є.
Категорія - ч.1 ст.183-1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є.

за участю прокурора Куліковської Л.Б.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі адміністративну справу за апеляційними скаргами керівника Тернопільської місцевої прокуратури Марцуна М.І. та особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 10 листопада 2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 10 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин і стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок.

Згідно з постановою суду, 13 серпня 2020 року о 18.00 год. під час проведення перевірки за письмовим зверненням громадянки ОСОБА_2 було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 здійснив несплату аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котра продовжує навчання, що призвело до виникнення заборгованості зі сплати аліментів на суму 30793,55 грн., яка перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

В апеляційній скарзі керівник Тернопільської місцевої прокуратури Марцун М.І. просить вищевказану постанову суду, скасувати, як незаконну та закрити провадження в справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП. Зокрема вказує, що суд, всупереч вимог ст.31-1 КУпАП при призначенні покарання, не з`ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, внаслідок чого обрав ОСОБА_1 , який на момент винесення постанови досяг 62-річного віку, адміністративне стягнення у вигляді 120 (сто двадцяти) годин суспільно корисних робіт, що заборонено вказаною правовою нормою.

Одночасно, ставить питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження з мотивів пропуску цього строку з поважаних причин, так як про постанову Тернопільського міськрайонного суду від 10 листопада 2020 року та виявлені в ній порушення, Тернопільська місцева прокуратура дізналася лише 27.01.2021 року із звернення ОСОБА_1 поданого у Тернопільську місцеву прокуратуру.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк для апеляційного оскарження вищевказаної постанови суду, у зв`язку з тим, що лише 14.01.2021 року він дізнався від працівників Тернопільського міського відділу пробації про те, що на нього накладено адміністративне стягнення у виді 120 (сто двадцяти) годин суспільно корисних робіт.

Наводячи аналогічні мотиви, які викладені в апеляції прокурора, вважає, що суд незаконно, всупереч ст.31-1 КУпАП при призначенні покарання, не з`ясував, що на момент винесення постанови він був пенсіонером за віком та досяг 62 річного віку і застосував адміністративне стягнення у виді 120 (сто двадцяти) годин суспільно корисних робіт, що заборонено вказаною правовою нормою, тому просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду від 10.11.2020 року, а провадження у справі щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.183-1 КУпАП закрити, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Апелянт ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи, що відповідно до ст.294 КУпАП не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи, викладенні в апеляційних скаргах, заслухавши прокурора, яка підтримала подані апеляційні скарги просить їх задовольнити, прихожу до висновку, що апеляційні скарги керівника Тернопільської місцевої прокуратури Марцуна М.І. та ОСОБА_1 слід задовольнити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 листопада 2020 року розгляд справи, в суді першої інстанції, відбувся у відсутності ОСОБА_1 , про що останній дізнався 14.01.2021 року. Тернопільська місцева прокуратура про виявлені порушення дізналася 27.01.2021 року із звернення ОСОБА_1 поданого у Тернопільську місцеву прокуратуру, тому причини пропуску строку на оскарження постанови суду слід визнати поважними та поновити їх.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова Тернопільського міськрайонного суду від 10 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1 таким вимогам не відповідає.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що постановою Тернопільського міськрайонного суду від 10 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП та накладено стягнення у виді 120 (сто двадцяти) годин суспільно корисних робіт.

Так, відповідно до ст.33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Згідно з ст.31 КУпАП, адміністративне покарання у виді суспільно корисних робіт не може застосовуватись до вагітних жінок, до інвалідів першої і другої групи та жінок, старших 55 років та чоловіків, старших 60 років.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на момент вчинення правопорушення та винесення судом постанови був пенсіонером за віком та досяг 62 річного віку.

Враховуючи наведене, з метою захисту конституційних прав ОСОБА_1 та не допущення незаконного застосування до особи адміністративного стягнення, приходжу до висновку, що постанову суду в частині накладення адміністративно стягнення на ОСОБА_1 слід скасувати.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

На час розгляду даної справи апеляційним судом строки накладення адміністративного стягнення, визначені вказаною правовою нормою закінчилися. Тому, доводи апелянтів про необхідність скасування оскаржуваної ними постанови суду першої інстанції в частині накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у цій частині у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 цього Кодексу, підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 38, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

Поновити керівнику Тернопільської місцевої прокуратури Марцуну М.І. та ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційні скарги керівника Тернопільської місцевої прокуратури Марцуна М.І. та Трояна С.Б. задовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду від 10 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1 в частині накладення адміністративного стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт та стягнення судового збору скасувати, провадження у цій частині закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду остаточна і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя