Справа № 303/6727/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.07.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю захисника - адвоката Дроздецького М.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/209/20, за апеляційною скаргою адвоката Дроздецького М.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18. 11. 2019.

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , начальник відділення військової інспекції безпеки дорожнього руху Ужгородського зонального відділу Військової служби правопорядку, визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП та на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, за сукупністю вчинених правопорушень, на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 ( десять тисяч двісті ) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Із протоколів про адміністративні правопорушення серії ДПР18 №366490 від 02. 10. 2019, серії ДПР18 №366054 від 02. 10. 2019 та постанови судді від 18. 11. 2019 вбачається, що ОСОБА_1 02. 10. 2019 о 18 год. 25 хв., керуючи транспортним засобом марки "Citroen C-Elysee" д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Берегівській в м. Мукачево з ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота), не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки "Renault Megane" д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , порушивши вимоги п. п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, поданій адвокатом Дроздецьким М.М. в інтересах ОСОБА_1 ставиться питання про скасування постанови суду від 18. 11. 2019 та постановлення нової постанови, якою в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу цього адміністративного правопорушення, а в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - піддати адміністративному стягненню у виді штрафу. В обґрунтування апеляційних вимог, не оспорюючи винуватість ОСОБА_1 у вчиненні

-2-

адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, вказує про незаконність постанови суду першої інстанції в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та проведений розгляд в цій частині справи без належного з`ясування фактичних обставин справи та з порушенням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, оскільки судом безпідставно не взято до уваги протокол №291 медичного огляду для встановлення факту вживання психотропних речовин та стан сп`яніння, згідно якого ОСОБА_1 був тверезий. На думку адвоката, складений щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки такий не містить необхідної інформації для належного розгляду справи, зокрема, даних про наявність у водія посвідчення водія відповідної категорії, що також не відповідає вимогам частини 4 розділу VII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07. 11. 2015 №1395. Також вказує на порушення поліцейським процедури огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , що свідчить про недійсність такого огляду і відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративної відповідальності. При цьому вказує на те, що ОСОБА_1 дійсно погодився пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, проте будучи невпевненим у безпеці своєї малолітньої доньки, яка залишилися із сторонніми людьми на місці оформлення ДТП та в об`єктивності лікаря ЦРЛ, огляд на стан сп`яніння у медичному закладі не проходив. Разом з тим в термін не більше 2-х годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_1 в добровільному порядку звернувся до Мукачівської ЦРЛ для проходження медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю, за результатами якого ОСОБА_1 визнано тверезим. Також адвокат звертає увагу на те, що в порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наявні матеріалами справи не містять доказів відмови ОСОБА_1 проходити огляд на місці ДТП. При цьому посилаючись на Віденську конвенцію про дорожній рух, зазначає про невизначеність законодавством України допустимої норми алкоголю у повітрі, що видихається, відтак поліцейські повинні були запропонувати здійснити забір крові для визначення вмісту алкоголю в крові. У зв`язку з чим, на його думку, дії ОСОБА_1 невірно розцінені працівниками поліції, де ОСОБА_1 вимагав проведення освідчення в порядку визначеному чинним законодавством, тобто шляхом збору крові, а не як пропонували працівники поліції, шляхом визначення алкоголю на літр повітря, що видихається. Також просить визнати недопустимим доказом наявні у справі відеозаписи, оскільки такі є непослідовними та викладені частинами із значними проміжками часу, до того ж такі не містять інформації про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку. З приводу виявлених працівниками поліції ознак алкогольного сп`яннія у ОСОБА_1 , адвокат зазначає, що такі викликані вживанням ОСОБА_1 лікарських засобів, за рекомендаціє лікаря стоматолога. Також звертає увагу на те, що наявні в матеріалах справи пояснення свідків є сумнівними, окільки не містять конкретних фактів щодо способу огляду на стан сп`яніння, який пропонувався ОСОБА_1 , а також такі виготовлені за допомогою комп`ютерного набору. Про упередженість свідків на думку сторони захисту свідчить і те, що один зі свідків - ОСОБА_3 є дружиною потерпілої особи, що не відповідає п. п. 5, 6 вказаної вище Інструкції. Вважає, що судовий розгляд справи щодо ОСОБА_1 не відповідає положенням ст. ст. 7, 9, 252 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів

-3-

винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказує і про неналежне дотримання судом вимог ст. 34 КУпАП при розгляді справи в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 124 КУпАП, оскільки судом першої інстанції належно не враховано щире розкаяння винного у його вчинення та причину, внаслідок якої сталася ДТП - присутність малолітньої дитини в транспортному засобі. Крім того просить звернути увагу на те, що належний ОСОБА_1 транспортний засіб призначений для потреби його сім`ї та роботи, при цьому інші члени сім`ї ОСОБА_1 навиками керування транспортним засобом не володіють.

Будучи неодноразово належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 на розгляд справи щодо нього не з`явився. Останній рухом справи не цікавився, судову кореспонденцію отримував, до суду в черговий раз не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07. 07. 1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП. Крім того апеляційний суд враховує клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи у його відсутності, за участю його захисника - адвоката Дроздецького М.М.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника - адвоката Дроздецького М.М., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Як вбачається висновки суду першої інстанції стосовно фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення та правильність правової кваліфікації його дій адвокатом Дроздецьким М.М. в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому у відповідності до ст. 294 КУпАП, апеляційним судом не перевіряються.

Що стосується доводів захисника Дроздецького М.М. про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та невідповідність призначеного судом першої інстанції ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 124 КУпАП вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП, то вони, на думку апеляційного суду, є не обґрунтованими, з таких підстав.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

-4-

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діяннях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09. 11. 2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до пункту 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Із матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 02. 10. 2019 о 18 год. 25 хв., керуючи транспортним засобом марки "Citroen C-Elysee" д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Берегівській в м. Мукачево з ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота), від проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків,чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його винуватість у вчиненні вказаного правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Зокрема, вина ОСОБА_1 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №366490 від 02. 10. 2019, яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення та який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, як щодо змісту так і щодо форми; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 02. 10. 2019, які підтвердили факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому Законом порядку для визначення стану алкогольного сп`яніння, як на місці зупинку за допомогою приладу «Драгер», так і у медичному закладі.

-5-

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

З установлених апеляційним судом обставин вбачається, що ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та не використав надане йому право на проходження медичного огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, за наявності підстав не довіряти технічним приладам, наявним у працівників поліції.

Вказані в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 обставини підтверджуються і даними відеозаписів з нагрудного відео-реєстратора від 02. 10. 2019, із яких вбачається, що водію автомобіля "Citroen C-Elysee" д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 було запропоновано пройти освідування на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» на місці зупинки в присутності двох свідків, від якого він відмовився та виявив бажання проходити такий огляд в медичному закладі. Проте, будучи доставленим у медичний заклад ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння і в закладі охорони здоров`я.

При цьому апеляційний суд враховує, що згідно п. 1.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до ознак алкогольного сп`яніння, окрім інших, віднесено: запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, тобто ті ознаки, що мали місце у випадку зупинки водія ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене у інспектора поліції були наявні всі підстави для ініціювання проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, від проходження якого правопорушник відмовився, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що поліцейський - інспектор роти №2 взводу №1 батальйону УПП в Закарпатській області Шимон С.І. був упереджений при складанні протоколу щодо ОСОБА_1 і, що в нього були підстави фальсифікувати такий. Тому, суд приходить до висновку, що вказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв в межах наданих йому повноважень, протокол ним складено згідно вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09. 11. 2015 №1452/735.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження захисника ОСОБА_1 - адвоката Дроздецького М.М. в апеляційній скарзі про те, що висновки суду зроблено формально і такі не відповідають фактичним обставинам справи не знайшли свого підтвердження.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд безпідставно не взяв до уваги протокол медичного огляду, згідно з яким ОСОБА_1 був тверезим, апеляційний суд відхиляє, оскільки вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги результати медичного огляду на стан сп`яніння проведеного за зверненням ОСОБА_1 в медичному закладі КНП «Мукачівська ЦРЛ», оскільки в даному випадку ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності не за керування автомобілем у стані сп`яніння, а за відмову пройти огляд на стан сп`яніння, а тому доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем у такому стані, не спростовують факту його відмови від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, який доведений сукупністю доказів, проаналізованих та правильно оцінених в оскарженій постанові, та за змістом ч. 1 ст. 130 КУпАП утворює самостійний склад правопорушення.

-6-

Також, всупереч наведеним в апеляційній скарзі доводам, зміст протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів у його достовірності не викликає. Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №366490 від 02. 10. 2019, такий містить: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; відомості про роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також дані про наявність у водія ОСОБА_1 посвідчення водія відповідної категорії серії НОМЕР_3 , що спростовує твердження захисника про відсутність таких даних, а також допущені працівниками поліції порушення під час складання щодо ОСОБА_1 зазначеного протоколу.

Не вбачає суд апеляційної інстанції і підстав для визнання недопустимим доказом відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, оскільки такі відповідають вимогам п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої наказом МВС України від 18. 12. 2018 №1026, згідно якого, включення портативного відеореєстратора відбувається з момента початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища.

Той факт, що наявні в матеріалах справи відеозаписи є роздільними, а відеофіксація не здійснювалася безперервно від зупинки транспортного засобу та до закінчення складення працівниками поліції протоколу, не є підставою для скасування постанови суду, оскільки на двох із відеозаписів чітко зафіксовано, зокрема, відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі в присутності свідків і підстав піддавати сумніву зміст даних відеозаписів та вважати такі докази недопустимими, немає, позаяк доказами відповідно до приписів ст. 251 КУпАП є, в тому числі, і показання технічних приладів чи технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, тощо.

Також апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги захисника Дроздецького М.М. щодо необхідності визнання неналежними доказами письмових пояснень свідків з підстав того, що такі не містять конкретних фактів щодо способу огляду на стан сп`яніння, який пропонувався ОСОБА_1 та викладені на заздалегідь надрукованих бланках, адже пояснення свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , що містяться в матеріалах справи, протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП свідками підписано, відповідно до вказаних пояснень, ОСОБА_1 було запропоновано в установленому законом порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції. До того ж вказані пояснення не є єдиними доказам та відповідають обставинам, що зафіксовані відеозаписом подій, є послідовними та узгоджуються з поясненнями працівників поліції.

Покликання захисника в апеляційній скарзі на упередженість свідка ОСОБА_6 , оскільки вона є дружиною ОСОБА_3 , який визнаний потерпілим у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, апеляційний суд відхиляє з таких підстав.

За змістом пункту 6 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або

-7-

перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09. 11. 2015 № 1452/735, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та фіксування відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння, проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Апеляційний суд вважає, що зазначених правил працівниками поліції в даному випадку було дотримано.

Так, із матеріалів справи вбачається, що свідками відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння були ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .

Наведені в апеляційній скарзі захисником посилання на те, що ОСОБА_6 не може бути свідком вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки є дружиною ОСОБА_3 , який визнаний потерпілим у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП є необґрунтованими, оскільки відповідно до пункту 6 розділу II «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» не можуть бути залучені як свідки поліцейські. Вказаний свідок не є поліцейським, не містять матеріали справи і жодних даних, які б указували на існування сумнівів щодо її неупередженості, з урахуванням того, що ОСОБА_3 визнаний потерпілим у зовсім іншому поставленому у вину ОСОБА_1 правопорушенні - за ст. 124 КУпАП. В той же час, необхідно зазначити про те, що апелянтом не додано доказу, який би ставив підсумнів пояснення свідка ОСОБА_6 щодо обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушеня, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду, ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винним у порушенні вимог, які передбачені пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та вчиненні, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, оскільки судом першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає.

Що стосується доводів захисника Дроздецького М.М. про невідповідність призначеного судом першої інстанції ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 124 КУпАП особі правопорушника, то вони, на думку апеляційного суду, є не обґрунтованими, з таких підстав.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

-8-

Згідно ст. 33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

У відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 33, ч. 2 ст. 36 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП і таке стягнення в даному випадку буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, яка вчинила адміністративні правопорушення в дусі додержання законів, поваги до правил співжиття, а також забезпечить запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Доводи, на які послався в апеляційній скарзі захисник Дроздецький М.М. з приводу причини внаслідок якої стала дорожньо-транспортна пригода - присутність малолітньої дитини у транспортному засобі та щире каяття ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не свідчать про недотримання судом першої інстанції вимог ст. ст. 23, 33 КУпАП та не можуть бути правовою підставою для зміни постанови.

Інші доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують, оскільки судом першої інстанції в повній мірі встановлено та належним чином оцінено і враховано всі обставини, які за законом повинні бути враховані при призначенні особі адміністративного стягнення.

Враховуючи викладене, постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни немає, а тому апеляційна скарга захисника Дроздецького М.М., подана в інтересах ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення також, ураховуються положення нормативно-правових актів про те, що сторони провадження в справах про адміністративні правопорушення є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що особою, яка притягнута до адміністративної відповідальності та його захисником жодних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги надано не було.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу адвоката Дроздецького М.М., подану в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18. 11. 2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: