Справа № 727/1103/20
Провадження № 3-в/727/1/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2021 року Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Семенко О.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживаючого за адресом АДРЕСА_1 , про відстрочку виконання постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 лютого 2020 року, -

Встановив:

09 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про відстрочку виконання постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 лютого 2020 року.

Посилався на те, що даний час він не має можливості сплатити штраф в сумі 10200 грн., а тому просив відстрочити виконання постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 лютого 2020 року в частині сплати штрафу в розмірі 10200 грн. на один рік зі сплатою рівними частинами щомісяця.

Дослідивши письмові докази, вважаю, що вимоги заяви необґрунтовані, ОСОБА_1 не надав жодних доказів, які б гарантували виплату боргу, у випадку задоволення заяви. Зокрема, в поданих поясненнях в судовому засіданні зазначив що вже більше року ніде офіційно і не офіційно не працює. В той же час, у самій заяві про розстрочку виконання рішення просить розстрочити його на 12 місяців. Таким чином. незрозуміло з яких коштів планується виконання рішення суду.

А наявність відкритих виконавчих проваджень по інших справах викликає у суду великі сумніви про можливість виконання рішень суду та не є позитивним аргументом щодо надання розстрочки виконання рішення.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 лютого 2020 року, суд дійшов висновку що слід відмовити в її задоволенні з огляду на наступне:

У відповідності до ст. 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Згідно ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Як вбачається з поданої заяви, ОСОБА_1 зазначаючи про відсутність коштів для погашення заборгованості у зв`язку із тим що ніде не працює не надав жодних доказів в обґрунтування своїх доводів. Більше того, доводи заявника є взаємосуперечливими. Так, зазначаючи про необхідність розстрочення виконання рішення строком на один рік, ОСОБА_1 не представив доказів можливості сплати боргу частинами протягом такого строку. Таким чином, суду не було доведено платоспроможності заявника на виконання постанови суду боргу частинами, а за таких обставин це може спричинити затягування виконавчого провадження та невиправдано довгого виконання рішення суду.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, однак відстрочення виконання рішення суду не повинно шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання. Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру спору, що визначено судом. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Отже, питання щодо надання розстрочки (відстрочки) виконання рішення суду повинно вирішуватися судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Проаналізувавши заяву про розстрочення виконання судового рішення, заслухавши пояснення заявника, з метою реального виконання судового рішення та дотримання балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, оскільки заявником не доведено наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення суду або роблять його виконання неможливим, а представлені доводи та докази є не переконливими та недостатньо обґрунтованими.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 301, 304, Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

Постановив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживаючого за адресом АДРЕСА_1 про розстрочку виконання постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 лютого 2020 року відмовити.

Суддя: