Справа № 626/2762/20
Провадження № 3-зв/626/1/2021
ПОСТАНОВА

про відвід

01.03.2021 року м. Красноград

Суддя Красноградського районного суду Харківської області Дудченко В.О., при секретарі: Зінченко Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_1 адвоката Кривенка Е.Ю. про відвід судді Рибальченко І.Г. у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

04.12.2020 року в провадження Красноградського районного суду Харківської області надійшов матеріал про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП. Згідно протоколу автоматичного розподілу судових справ між суддями, головуючим суддею по даному кримінальному провадження визначено суддю Рибальченко І.Г.

25.02.2021 року від захисника ОСОБА_1 адвоката Кривенка Е.Ю. до суду надійшла заява про відвід судді Рибальченко І.Г. по даній справі.

Підставою для відводу, як вбачається із заяви на думку заявника, стали деякі процесуальні порушення з приводу строків призначення справи, належного і своєчасного сповіщення учасників процесу в установлений законом строк. Також на думку захисту суддя безпідставно відмовила в задоволенні ряду його клопотань з приводу виклику свідків та витребування певних доказів.

В зв`язку з чим заявник вважає, що за таких обставин суддя не може здійснювати дане кримінальне провадження об`єктивно та неупереджено.

Крім того, у світлі прецедентної практики Європейського Суду з прав людини та Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь-ким як неупереджений, також відвід судді від участі в розгляді справи повинен мати місце також в тому випадку, коли у спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

В судове засідання заявник не з`явився, при цьому від нього надійшла заява про розгляд відводу без його участі, свій відвід він підтримує з підстав, викладених в ньому.

Дослідивши саму заяву про відвід та дослідивши матеріали, які можуть вплинути на вирішення даного питання, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики суддя заявляє про самовідвід від участі в розгляді справи у випадку неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Відповідно ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст.246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Чинний КУпАП не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і, відповідно, не передбачає порядку розгляду заяви про відвід.

Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в національному законодавстві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і, зокрема, врегулювання права на відвід та порядку розгляду заяви про відвід по справам про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

17.07.1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» в спірних питаннях, або які не врегульовані національним законодавством, суди застосовують міжнародні договори, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Крім того, Рада суддів України пунктом 4 рішення №34 від 08.06. 2017 року роз`яснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Норми Кримінального процесуального кодексу України передбачають підстави за яких може бути заявлено відвід судді, який бере участь у кримінальному провадженні, а тому в даному випадку слід застосовувати аналогію права та застосувати норми КПК України при розгляді клопотання адвоката Березовського Є.В. про відвід судді у адміністративній справі.

Згідно ч.7 ст.56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

У статті 75 КПК України визначений виключний перелік обставин, що виключають участь судді в кримінальному провадженні, а саме: слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Згідно ч.5 ст.80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 р. у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 року «Ветштайн проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43).

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

У світлі прецедентної практики Європейського Суду з прав людини, об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішнiй вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім. При зовнішній демонстрації судом незалежності та безсторонності можуть виникнути щодо цього сумніви. Тому важливою є та довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості (див.: Hauschildt v. Denmark judgment of 24 May 1989, Series A, No. 154, p. 48).

На неупередженість судді як однієї з важливих ознак правосуддя акцентується увага й у пункті 3 Європейського статуту судді: "Суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь-ким як неупереджений".

Приписами пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року (Схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23) визначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Відвід судді від участі в розгляді справи повинен мати місце також в тому випадку, коли у спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Аналіз наведених правових норм та норм КПК України дає підстави для висновку, що підставою для відводу не обов`язково має бути доведений факт необ`єктивності чи заінтересованості судді, оскільки суддя має сприйматися будь-ким як неупереджений.

Згідно з зазначеними нормами, унеможливлюється участь судді у розгляді справи за наявності в учасника судового розгляду будь-яких сумнівів щодо його неупередженості.

Законодавець надає учасникам судового провадження можливість коректного розв`язання ситуації, що створилася, шляхом заявлення відводу, що є етичним моментом законодавства, яке регулює ці питання.

Скориставшись своїм правом на відвід, зпхисник заявив відвід судді Рибальченко І.Г. з різних підстав та мотивів, який на його думку можуть поставити під сумнів її неупередженість при прийнятті рішення у справі.

Тому, враховуючи зазначене, якщо у будь кого з учасників процесу, а в рамках даного адміністративного матеріалу, викликають сумнів у неупередженості та необ`єктивності судді, такий учасник процесу має право на відвід судді.

Таким чином, з урахуванням викладеного, по даному матеріалу у захисника, виникло стійке враження в упередженості судді, які були викладені в заяві про відвід з різних підстав та мотивів, жоден з яких не був задоволений, що фактично унеможливлює розгляд справи по суті у розумні строки, що відповідає висновку ЄСПЛ, який міститься у рішенні «Де Куббер проти Бельгії», також застосований у справі «Білуха проти України», згідно якого «правосуддя має не лише здійснюватися - ще має бути ВИДНО, що воно здійснюється».

З урахуванням викладеного та з метою виключення будь-яких сумнівів учасників процесу в об`єктивності розгляду даної справи та реалізації їх права на справедливий розгляд справи безстороннім судом, дотримання високих стандартів правосуддя, задекларованих у Європейській Конвенції з прав людини та викладених у рішеннях Європейського Суду з прав людини, до яких прагне і українське правосуддя, за для забезпечення об`єктивного та неупередженого розгляду даного матеріалу, вважаю за доцільне визнати заяву про відвід такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.82 КПК України разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді, який здійснює судове провадження одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, а згідно з положеннями ч.4 цієї ж статті, слідчий суддя, суддя (судді), на розгляд яких передається кримінальне провадження або справа, визначається у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Таким чином, даний адміністративний матеріал, необхідно передати до канцелярії суду для здійснення повторного авторозподілу.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст 245, 246, 283 КУпАП, суд,--

У Х В А Л И В:

Заяву захисника ОСОБА_1 адвоката Кривенка Е.Ю. про відвід судді Красноградського районного суду Харківської області Рибальченко Ірини Григорівни при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - задовольнити.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП передати до канцелярії суду для повторного авторозподілу між суддями.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя