П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа №377/268/21

Провадження №3/377/92/21

07 липня 2021 року суддя Славутицького міського суду Київської області Бабич Н.С., без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славутичі справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 154 КУпАП, що надійшла від відділення поліції №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючої проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , -

У С Т А Н О В И Л А:

Згідно з протоколом серії АПР 18 № 202474 від 20.04.2021 року ОСОБА_1 09.04.2021 року, о 13 годині 20 хвилин, біля будинку № 16 Московського кварталу м. Славутич Київської області, допустила порушення п.3.2 Правил утримання домашніх та інших тварин і поводження з ними, затвердженого Славутицькою міською радою від 17.10.2010 року № 1470-46-V, а саме: належною їй собакою дворняга «Спайк», внаслідок чого остання вкусила за ногу малолітнього ОСОБА_2 , 2012 року народження.

У судові засідання, 29.06.2021 року, 07.07.2021 року, ОСОБА_1 на неодноразові виклики шляхом направлення судових повісток поштою за адресою місця проживання не з`явилася. Як убачається з поштових повідомлень, останні повернулися не врученими. У протоколі про адміністративне правопорушення, з яким ОСОБА_1 ознайомлена, зазначено, що справа буде розглянута Славутицьким міським судом Київської області.

Розглядаючи справу без участі особи, відносно якої розглядається справа про адміністративне правопорушення, суддя бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Окрім того, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року, в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Враховуючи, що присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою для розгляду даної справи за правилами ст. 268 КУпАП, з метою дотримання встановлених законодавством строків розгляду справ, справа про адміністративне правопорушення розглянута за відсутності ОСОБА_3 .

Дослідивши матеріали справи, вважаю необхідним зробити такий висновок.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно із статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до статті 1 КУпАП завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно із ч.1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, надано наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.154 КУпАП серії АПР 18 № 202474 від 20.04.2021 року;

- письмова заява ОСОБА_4 від 09.04.2021 року, в якій вона просить притягнути до відповідальності ОСОБА_1 , яка 19.04.2021 року випустила собаку без нагляду і намордника на прогулянку і ця собака покусала її дитину;

- письмові пояснення ОСОБА_4 від 09.04.2021 року, в яких зазначено, що її син ОСОБА_2 , 2012 року народження, АДРЕСА_2 , на нього накинулася собака та вкусила за задню частину стегна. Він зателефонував їй, вони обробили рану та звернулися до лікарні, де сину зробили щеплення від сказу. До пояснень добавила, що свідків того, як собака покусала її сина не було. Наступного дня, коли вона разом з сином проходила повз Московський квартал, син пізнав собаку, а поряд із нею була ОСОБА_1 була з поводком та без намордника.

- довідка Соціально психологічного центру м. Славутича від 30.04.2021 року №28/01-32, видана ОСОБА_4 в тому, що вона зверталася за психологічною допомогою з питань переживань травмуючого досвіду дитини;

- копія результату огляду №25190516 від 09.04.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звертався до дитячого хірурга з діагнозом - відкрита рана в області стегна, та в анамнезі захворювання зазначено: 09.04.2021 року, близько 14 години, на вулиці укусила невідома собака;

- копія результату огляду №25293770 від 12.04.2021 року, згідно з яким ОСОБА_2 звертався до лікаря педіатра у зв`язку з отриманим укусом собаки;

- копія результату огляду № 25188520, відповідно до якого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , направлений педіатром на консультацію до іншого лікаря у зв`язку з травмою;

- копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, згідно з яким ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьком є ОСОБА_5 , матір`ю ОСОБА_4 ;

- копія електронного направлення № 0145-4645-0539-1950 від 09.04.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_2 направлено на консультацію до лікаря хірурга;

- копія довідки, виданої КНП «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради від 12 квітня 2021 року про те, що ОСОБА_6 звертався до лікаря хірурга з діагнозом - укушені садна лівого стегна;

- довідка, видана ДОП ВП №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області лейтенантом поліції Хоменком С. від 20.04.2021 року про те, що проводилась бесіда з ОСОБА_1 з приводу вигулу собаки без намордника.

Підставою притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона).

Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Суб`єктивна сторона правопорушення - це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Диспозицією ч. 1 ст. 154 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях.

Частиною другою 2 цієї статті передбачено адміністративну відповідальність за ті ж самі дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну, а так само повторне протягом року вчинення порушення з числа передбачених ч. 1 ст. 154 КУпАП.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у таких формах:

1) тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без поводків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях (формальний склад);

2) тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без поводків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях, що спричинило заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну (матеріальний склад).

Правила тримання собак і котів встановлюються органами місцевого самоврядування.

Рішенням Славутицької міської ради Київської області від 14.10.2010 року №1470-46-V затверджені Правила утримання домашніх тварин і поводження з ними у м. Славутичі.

У протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.154 КУпАП, серії АПР18 №202474 від 20.04.2021 року вказано, що ОСОБА_1 допустила порушення п. 3.2 зазначених Правил, проте не зазначено суті вчиненого правопорушення, передбаченого диспозицією частини 2 статті 154 КУпАП, яка відсилає до диспозиції частини першої вказаної статті.

Пунктом 3.2 Правил встановлено, що особа, яка супроводжує домашню тварину, зобов`язана забезпечити безпеку: оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння нею шкоди; дорожнього руху шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою. При супроводженні домашніх та інших тварин не допускається залишення їх без нагляду. Супроводжувати тварину може особа, яка досягла 14-річного віку.

Виходячи з викладеного, протокол про адміністративне правопорушення не містить всіх ознак об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП, а тому за змістом не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, у зв`язку з чим не може бути достатнім та належним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП.

Крім того, матеріали справи не містять достатніх та допустимих доказів, які б об`єктивно підтверджували яка саме собака та за яких обставин укусила неповнолітнього ОСОБА_2 , як і не містять достатніх та допустимих доказів того, що вказана у протоколі собака, належить саме ОСОБА_1 .

У матеріалах справи відсутні пояснення самого потерпілого малолітнього ОСОБА_2 та з письмових пояснень його матері ОСОБА_4 вбачається, що її сина вкусила невідома собака і свідків цієї події не було.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.154 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , особою, уповноваженою на складання протоколу, були порушені вимоги ст.ст.251, 256 КУпАП та не зібрано достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.154 КУпАП.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 року у справі № 1-34/2010 щодо адміністративної відповідальності у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За змістом ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи надані докази в їх сукупності, приходжу до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП, а тому, беручи до уваги загальний правовий принцип, закріплений в ст. 62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Беручи до уваги, що в судовому засіданні не встановлено належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП, то провадження у справі необхідно закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 283-284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. С. Бабич