СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 3/759/5333/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Твердохліб Ю.О, розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Святошинського УП ГУНП у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. Київської області, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Святошинського районного суду міста Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 16.05.2021 року серії ВАБ№ 387584, в якому зазначено, що 16.05.2021 року приблизно о 22:30 за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 забезпечувала роботу хостела, чим порушила вимоги п.п. 3 п. 3 постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

До вказаного протоколу приєднано письмові пояснення ОСОБА_1 від 16.05.2021, копію паспорту громадянина України.

Згідно з поясненнями ОСОБА_1 , наданими нею в ході фіксації адміністративного правопорушення на місці та приєднані до протоколу, вона проживає за вказаною адресою, до діяльності хостелу не має відношення.

У судове засідання ОСОБА_1 з`явилася, вину не визнала, вказала, що проживає за вказаною адресою, також за цією адресою проживає її дочка, діяльністю хостелу не займається, про що одразу повідомила працівників поліції.

Уважно дослідивши наявні матеріали, пояснення ОСОБА_1 , суддя не вбачає складу адміністративного правопорушення, адже вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 44-3 КУпАП не є доведеною з дотриманням стандарту доказування "поза розумним сумнівом", виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) ч. 1 ст. 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин справи, її вирішення у точній відповідності до закону.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

В силу Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey, п. 282) зазначається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Також Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 44-3, яка у редакції, чинній станом на 16.05.2021 рік, встановлює адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Такі дії тягнуть за собою відповідальність у виді штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Склавши протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 співробітник територіального орану поліції, який діяв в межах компетенції та наявних повноважень, передбачав, що ОСОБА_1 порушила вимоги, визначені Урядом, а саме: п.п. 3 п. 3 постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року, якою установлювалася заборона на роботу хостелів.

Фактичних даних на підтвердження того, що ОСОБА_1 є особою, відповідальною на дотримання правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами до протоколу від 09.12.2020 року не приєднано.

Також відсутні документи, які б дозволити визначити, що за вказаною адресою знаходиться хостел, хто саме і на якій підставі здійснював господарську діяльність у хостелі за адресою: АДРЕСА_1 . До протоколу не приєднано документів на будь-якого господарюючого суб`єкта, який проводив господарську діяльність хостелу за цією адресою.

Крім того протокол не містить обґрунтування складення його саме відносно громадянки ОСОБА_1 , яка пояснила, що проживає за вказаною адресою, за якою хостелу немає і діяльністю хостелу не займається.

У ході судового засідання не видалось за можливо встановити, що ОСОБА_1 є найманим працівником (офіційно працевлаштованим), чи суб`єктом господарювання (посадовою особою), який повинен забезпечувати дотримання законності в ході надання послуг хостела, а тому в розумінні ч. 1 ст. 44-3 КУпАП ОСОБА_1 не є суб`єктом вказаного правопорушення.

В цій ситуації, на переконання судді, в матеріалах справи відсутнє підтвердження того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності порушила правила карантину.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП унормовано, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення 16.05.2021 року серії ВАБ № 387584 не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, а тому суддя вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 8, 44-3, 221, 247, 251, 254, 256, 283-285 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.44-3 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва.

Суддя Твердохліб Ю.