3/134/379/2021 Справа №: 134/804/21
П О С Т А Н О В А

13 липня 2021 року Суддя Лабай О. В.

Крижопільського районного суду Вінницької області

розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, не працюючого, ІПН - невідомий.

Раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

за вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

ВСТАНОВИВ:

До Крижопільського районного суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу серії ААБ № 084607 від 03.05.2021, встановлено, що 03.05.2021 о 0 20 год. 18 хв. в с. Соколівка по вул. Шевченка, водій ОСОБА_1 керував т/з ВАЗ 2121 д/н НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився.

В судове засідання правопорушник ОСОБА_1 не з`явився, причина неявки суду невідома, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Захисник правопорушника адвокат Ломаченський В.П. в судовому засіданні просив закрити провадження по справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. Вказав, що працівники поліції не зупиняли ОСОБА_1 , і під`їхали тоді коли автомобіль стояв. Також вказує, що ОСОБА_1 поїхав за своїми товаришами.

Стаття 268 КУпАП не містить заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Враховуючи поінформованість правопорушника ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, суд також приймає до уваги поведінку правопорушника, який належним чином повідомлений про час та дату судового засідання, жодних відомостей про поважності причини неявки суду не надав та не повідомив.

Більше того, відповідно до ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені, статтею 130 ч.1, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Вислухавши захисника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За положеннями статті ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Зважаючи на викладену норму закону, інспектор, який складає адміністративний протокол має в повній мірі довести обставини, викладені в ньому, та вину порушника у інкримінуємому йому правопорушенні.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є одним із заходів забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини „поза розумним сумнівом означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного „розумного сумніву в цьому, тоді як наявність такого „розумного сумніву у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Слід зауважити, що в деяких справах проти України Європейський Суд розглядав питання про віднесення правопорушень передбачених КУпАП до „кримінального аспекту в розумінні Конвенції, що з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним (див. пункт 33 рішення у справі „Гурепка проти України (№ 2)) та такі адміністративні провадження слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції. Згідно п.3 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Порядок проходження такого огляду встановлено ст. 266 КУпАП та Інструкцією, затвердженою наказом МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Згідно з п.2 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції).

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Як визначено П.3 Порядку, огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. Відповідно до п. 6 цього Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до п.27 постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Відповідно до п.1 ст.8 Конвенції про дорожній рух, яку ратифіковано із застереженням і заявами Указом Президії ВР УРСР №2614-VІІІ від 25.04.74 «Каждое транспортное средство или состав транспортних средств, которые находятся в движении, должны иметь водителя».

Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 20.02.2019 у справі 404/4467/16-а зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 винуватості у вчиненні правопорушення, його винуватість доводиться наступними доказами.

Так, доданий до матеріалів справи диск із відеозаписом містить інформацію про те, що 03.05.2021 автомобіль ВАЗ 2121 рухається на зустріч службовому автомобілю поліцейських. При маневру розвороту службового автомобіля, зафіксовано рух транспортного засобу ВАЗ 2121. На відео, зафіксована також розмова поліцейського та ОСОБА_1 , де останній спочатку зазначає, що вони їхали з товаришем в лісопосатку для того, щоб забрати товаришів, а надалі намагається уникнути відповідальності та вказує на те, що він не є водієм. На прохання пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», та в медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовляється, зазначаючи при цьому, що вживав алкогольні напої вчора.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння та підписання протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджується також письмовим поясненням його самого, про те, що йому пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, які містяться в матеріалах справи.

Заперечення і версію ОСОБА_1 на відео про не керування транспортним засобом та те, що він не є водієм, суд не бере до уваги, оскільки вони нічим не підтверджені, і розцінює їх як спробу уникнути відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки такі спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами, які узгоджуються між собою, і які вважаю належними, допустимими, достовірними та достатніми у даній справі. Зазначення пояснень ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення від 03.05.2021 року, що стояв в лісному масиві, не був в русі не впливають на доведення винуватості ОСОБА_1 , оскільки факт керування підтверджується поясненнями ОСОБА_1 що містяться на диску із відеозаписом, натомість вже при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 заначив що не був русі, факт керування не спростовується іншою особою, що перебувала разом із ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді.

Крім того, згідно постанови від 03.05.2021 про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч. 1 КУпАП, за непристебнутий ремень безпеки та керування т/з без посвідчення водія, яку ОСОБА_1 не оскаржував в судовому порядку.

Відповідно до ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Враховуючи викладене, характер і обставини скоєного адмінправопорушення, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, обтяжуючі і пом`якшуючі покарання обставини, ненастання тяжких наслідків від діяння, а також характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, що дане правопорушення є грубим порушенням правил дорожнього руху та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, суддя вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП в редакції, що діяла на час вчинення адміністративного правопорушення адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється Законом України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 130 ч. 1, 268, 283, 284 КУпАП, п. 5 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначити адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Вінницького апеляційного суду в 10-ти денний строк з дня винесення постанови.

Суддя