Справа № 383/202/21
Номер провадження 3/383/148/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року суддя Бобринецького районного суду Кіровоградської області Бондаренко В.В., за участю секретаря судового засідання Могиленко В.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №654392 від 25.02.2021 року, 24.02.2021 року о 16 год. 00 хв. в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння ображав свою сестру ОСОБА_2 грубою нецензурною лайкою, вчиняв домашнє насильство психологічного характеру, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, не визнав та пояснив суду, що після смерті батьків залишилася спадщина, яка складається з двох будинків, розташованих по АДРЕСА_3 . Між його братом ОСОБА_3 та сестрою ОСОБА_2 судом розглядався спір щодо поділу вказаного нерухомого майна, який був вирішений в судовому порядку на користь брата. На прохання брата ОСОБА_3 , який є співвласником 1/4 частки вказаного майна, він прийшов до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , щоб оцінити його стан, а також поспілкуватися з сестрою ОСОБА_2 з метою примирення. Однак ОСОБА_4 почала відразу його виганяти з подвір`я та словесно ображати, на що він не реагував, мовчки стояв і слухав. Нецензурною лайкою ОСОБА_2 не ображав та за одяг її не хапав. В стані алкогольного сп`яніння не перебував. Пояснення, написані працівником поліції, що долучені до матеріалів протоколу підписав не читаючи. Крім того пояснив, що ОСОБА_4 не бажаючи виконувати судове рішення щодо поділу майна погрожувала, що безпідставно викликатиме працівників поліції та погрожує постійними скаргами до поліції.

Дослідивши протокол у справі про адміністративне правопорушення та надані докази, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, не доведена належними, допустимими та достатніми доказами, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зі змісту даної правової норми вбачається, що особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності тільки у разі вчинення дії чи бездіяльності, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 173-2 передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП полягає у вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо) та наслідків у вигляді можливості завданні чи завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Однак ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні додані до нього матеріали не містять доказів спричинення чи можливості спричинення шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Крім того, відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Надані на розгляд матеріали не містять доказів на підтвердження ознак психологічного насильства вчиненого саме з метою навмисного спричинення емоційної невпевненості, нездатності захистити себе, якими могла завдаватись або завдана шкода психічному здоров`ю.

Суд визнає надані в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 правдивими, адже вони узгоджуються з існуючим майновим спором, на підтвердження якого ОСОБА_1 надано для огляду в судовому засіданні копію постанови Верховного Суду від 25 листопада 2020 року по справі №383/136/15-ц, з огляду на що у суду немає підстав не довіряти його поясненням.

Завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої чи можливість завдання такої шкоди будь-якими доказами не доведено, а з пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 наданих в судовому засіданні встановлено, що між його братом ОСОБА_3 та сестрою ОСОБА_2 існує майновий спір щодо поділу спадкового майна, яке залишилось після смерті батьків, який вирішений в судовому порядку. ОСОБА_1 прийшов до спірного домоволодіння на прохання співвласника майна, нецензурною лайкою сестру ОСОБА_2 не ображав та за одяг не хапав. Вказана обставина спростовує існування умислу ОСОБА_1 на вчинення психологічного насильства відносно ОСОБА_2 з метою навмисного спричинення емоційної невпевненості, нездатності захистити себе, якими могла завдаватись або завдана шкода психічному здоров`ю.

На підтвердження змісту протоколу, до суду надано письмові пояснення ОСОБА_1 за змістом яких, 24.02.2021 року близько 16 год. 00 хв. у нетверезому стані пішов до будинку АДРЕСА_2 , в якому проживає його рідна сестра ОСОБА_4 , щоб поспілкуватися з останньою з приводу розподілу майна, яке залишилось після смерті батьків. Зустрівшись з ОСОБА_2 остання просила його йти від її будинку та попередила, що викликає працівників поліції. Не втримався та образив грубою нецензурною лайкою свою сестру (а.с.7).

Проте, вказані пояснення суд не може взяти до уваги в якості належного доказу, оскільки підписані без ознайомлення з їх змістом та не відповідають дійсним обставинам справи, повідомленим ОСОБА_1 у судовому засіданні.

Суд також не може взяти до уваги в якості належного доказу, письмові пояснення ОСОБА_2 , за змістом яких 24.02.2021 року близько 16 год. 00 хв. до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить їй на праві власності, прийшов її брат ОСОБА_1 , який перебував в п`яному стані. На запитання до ОСОБА_1 чому він ходить по подвір`ю, заглядає по господарчих будівлях, останній повідомив, що прийшов з нею поспілкуватися та що є господарем у батьківській хаті. Взявши ОСОБА_1 під ліву руку вивела з подвір`я за ворота. Після чого ОСОБА_1 почав на неї виражатися грубою нецензурною лайкою, хапав за верхній одяг, намагався вчинити бійку, на її зауваження не реагував (а.с.6), оскільки спростовуються поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , наданих в судовому засіданні.

Окрім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено жодних свідків, та до матеріалів справи, не долучено належних доказів на основі яких у визначеному законом порядку можливо встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, матеріали адміністративного провадження не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б переконливо вказували на вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП, та настання для потерпілої особи наслідків, зазначених у цій статті.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.284 КУпАП при наявності обставин, передбачених ст.247 КУпАП, виноситься постанова про закриття справи.

За викладених обставин суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП не доведеною достатніми та беззаперечними доказами, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ч.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 245, 247, 251, 256, 252, 279, 280, 283, 284, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати не винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу цього адміністративного правопорушення, а провадження по справі за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити.

Постанова судді набирає чинності після закінчення строку подання скарги.

Постанова суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Бобринецький районний суд Кіровоградської області.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя В.В. Бондаренко