ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/323/21 Справа № 182/6484/20 Суддя у 1-й інстанції - Борисова Н. А. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2021 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 грн.,

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2021 року ОСОБА_1 20 жовтня 2020 року приблизно о 17:40 год. в м. Нікополі по вул. Шевченка, 19 в магазині «Модная Шмотка» знаходилась на робочому місці без вдягнутих засобів індивідуального захисту, а саме: захисної маски, чим порушила вимоги п. 10 пп.1 постанови КМУ № 641 від 22 липня 2020 року та вчинила правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та закрити провадження по справі.

Обгрунтовуючи поважність пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що не була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, копію постанови отримала 01 лютого 2021 року.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що не була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, чим було порушено її право на захист, надання пояснень та участі у розгляді справи. Вказує, що працівники поліції в день складання протоколу не фотографували її та не повідомляли про це, при цьому протокол про адміністративне правопорушення не містить посилання на фотографування. Посилається на те, що на час винесення оскаржуваної постанови пп.1 п. 10 Постанови КМУ №641 від 22 липня 2020 року втратив чинність та ч. 2 ст. 44-3 КУпАП була встановлена відповідальність за перебування у громадських місцях без вдягнутих засобів індивідуального захисту, а саме: захисної маски, санкція якої передбачає більш м`яке стягнення.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 14 січня 2021 року. З матеріалів слідує, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримала 01 лютого 2021 року, апеляційна скарга нею подана до суду першої інстанції 04 лютого 2021 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що справу було розглянуто за відсутності ОСОБА_1 та копію оскаржуваної постанови вона отримала 01 лютого 2021 року, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчиненні, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції у відповідності до вищезазначених вимог закону належним чином з`ясував обставини справи, надав належну оцінки наданим доказам та прийшов до обгрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, є законними, обґрунтованими та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останньою інкримінованого адміністративного правопорушення, з чим погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254-256 КУпАП; наданими у суді апеляційної інстанції поясненнями ОСОБА_1 , відповідно до яких остання дійсно перебувала на робочому місці без засобів індивідуального захисту, зокрема, захисної маски; а також іншими наявними у матеріалах справи письмовими доказами.

Положеннями ст. 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до п.п. 1 п. 10 постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22 липня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами та доповненнями), на території України на період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , зокрема, не заперечує факту свого перебування на робочому місці без вдягнутого засобу індивідуального захисту, а саме захисної маски, яка в неї була наявна з собою.

Таким чином, не дотримавшись передбачених заборон, ОСОБА_1 порушила встановлені постановою Кабінету Міністрів України № 641 від 22 липня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» правила, а тому в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Перевірені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, ґрунтується на належних і допустимих доказах.

Доводи ОСОБА_1 про те, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю, є безпідставними.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Не надано таких доказів і під час апеляційного розгляду справи.

Разом з цим, заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 про те, що вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд не в повній мірі дотримався вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Відповідно до ст. 44-3 КУпАП порушення Правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

21 листопада 2020 року набрав чинності Закон України від 06 листопада 2020 року № 1000-ІХ Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), відповідно з яким статтю 44-3 доповнено частиною другою такого змісту: Перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З фабули адміністративного протоколу та встановлених судом першої інстанції обставин слідує, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, яке на даний час передбачене ч. 2 ст. 44-3 КУпАП України, оскільки за протоколом останній інкримінуються дії за перебування в громадському приміщенні без засобів індивідуального захисту, а саме захисної маски.

Таким чином, санкція ч. 2 ст. 44-3 КУпАП України є такою, що поліпшує становище ОСОБА_1 (порівняно із цією ж санкцією ст. 44-3 КУпАП у редакції, що діяла до 21 листопада 2020 року).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Таким чином, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно відбуватись на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що Законом № 1000-ІХ пом`якшена відповідальність за адміністративне правопорушення, зокрема, за перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту та цей Закон має зворотну силу, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити оскаржувану постанову в частині накладення на ОСОБА_1 стягнення та привести його у відповідність до ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, як такої, що поліпшує становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, а також враховуючи вимоги ст.ст. 33-35 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 44-3 КУпАП (в редакції Закону України №1000-ІХ від 06 листопада 2020 року), у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2021 року.

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП в частині накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 17 000 грн. в дохід держави змінити, зменшити розмір штрафу до 170 грн.

В іншій частині постанову суду залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот