Спарва№ 308/6762/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2021 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за протоколом серії АПР18 №151215 від 26.05.2020, які надійшли від Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області відносно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Зі змісту протоколу серії АПР18 №151215 від 26.05.2020 вбачається, що 14.05.2020 близько 23 год. 00 хв. гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , наніс рукою легке тілесне ушкодження в область правої кісті руки гр. ОСОБА_2 , чим вчинив дії, що порушують громадський порядок, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.06.2021року, матеріали справи направлено до Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області для належного оформлення.

28.05.2021 матеріали повторно надійшли до суду для розгляду.

ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Окрім того, інформація щодо часу та місця розгляду зазначеної справи розташована на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: https://court.gov.ua/fair/sud0712.

Дослідивши матеріали справи, доходжу наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, допиту свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ст. 173 КУпАП передбачена відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 22.12.2006 «Про судову практику у справах про хуліганство» суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

За правовим висновком Верховного Суду України, сформульованим в рішенні від 04.10.2012 (справа N 5-17кс12), надано юридичну характеристику складу злочину - хуліганство та пояснена відмінність його від злочинів, учинених на ґрунті особистих неприязних стосунків. У контексті даної справи у цьому висновку зазначено, що об`єктом посягання при хуліганстві є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших поза юридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, усталених правил поведінки в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного. В основі відмежування хуліганства від злочинів проти здоров`я, крім інших ознак, перебувають об`єкт злочину, який значною мірою визначає правову природу (характер) кожного із цих діянь та їхню суспільну небезпечність, і така ознака суб`єктивної сторони злочину, як його мотив. Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Зміст та спрямованість цього діяння випливає з характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між учасниками конфлікту.

Частиною 2 статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Статтею 214 КПК України визначено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Спричинення тілесних ушкоджень виходить за межі адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, так як у таких діях правопорушника є ознаки кримінального правопорушення за наявності у них тілесних ушкоджень.

Заподіяння тілесних ушкоджень, умисне завдання ударів, побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, тягнуть за собою відповідно до ст. ст. 121-126 КК України кримінальну відповідальність.

В пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22.12.2006 року "Про судову практику у справах про хуліганство" зазначено, що суди не повинні застосовувати заходи адміністративного стягнення, передбачені ст. 173 КпАП, щодо осіб, дії яких містять ознаки злочинів (самоправство, завдання побоїв, заподіяння легких тілесних ушкоджень та ін.) або проступків, що не є дрібним хуліганством.

Заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження без обтяжуючих обставин, умисного легкого тілесного ушкодження, умисного завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, без обтяжуючих обставин, охоплюються ч. 1 ст. 122, ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України.

Згідно ч. 4 ст. 26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу злочину, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК.

За фабулою протоколу працівником поліції вказується, що потерпілий ОСОБА_2 отримав легке тілесне ушкодження. Разом з тим, до матеріалів справи не долучений відповідний медичний висновок, який би конкретизував характер отриманих тілесних ушкоджень. Не долучено також заяви потерпілого, якщо така наявна, щодо вчинення відносно нього кримінального правопорушення та відповідно постанови про закриття кримінального провадження за результатами перевірки вказаних у заяві потерпілого обставин органом досудового розслідування.

Згідно матеріалів справи, а саме протоколу та пояснень гр. ОСОБА_1 ,гр. ОСОБА_3 , встановлено, що між ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 , виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_1 наніс рукою легке тілесне ушкодження в область правої кісті руки ОСОБА_2 .. Крім того вказується що ОСОБА_1 дерев`яною палкою наніс тілесні ушкодження в голову ОСОБА_2 ..

Разом із тим як уже зазначалося відомостей щодо характеру нанесених тілесних ушкоджень матеріали справи не містять, як і відомостей про звернення потерпілого до правоохоронних органів, відомості про потерпілого відсутні і в протоколі про адміністративне правопорушення.

Разом із тим, судом було вжито заходів щодо з`ясування всіх обставин справи, шляхом повернення до Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області матеріалів справи для дооформлення.

Слід констатувати, що працівниками поліції жодних дій щодо виконання постанови здійснено не було.

Таким чином суддя приходить до висновку, що з наданих до суду матеріалів вбачається, що належної оцінки вказаним в протоколі обставинам та письмовим поясненням, посадовими особами відповідного відділу поліції не надано.

За таких обставин, оскільки в діях ОСОБА_1 , можуть бути ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 121-126 КК України, відомостей про те, чи відсутній склад кримінального правопорушення, суду не надано.

У відповідності з положеннями ст. 253 КУпАП якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.

Згідно з ч. 2ст. 284 КУпАП, постанова про закриття справи виноситься при передачі матеріалів прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, підлягають поверненню для прийняття рішення в порядку ст. 214 КПК України.

При цьому, направляючи справу органу досудового розслідування, суд заздалегідь не вирішує питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні кримінально-караного діяння, а також про правову кваліфікацію його діянь, оскільки з`ясування всіх обставин у справі, зокрема щодо наявності умислу, вини, причинно-наслідкового зв`язку та надання правильної кваліфікації дій можливо лише на підставі оцінки доказів, які можуть бути отримані процесуальним шляхом в ході проведення досудового розслідування.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247,253, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 173 КУпАП закрити у зв`язку з передачею матеріалів до органу досудового розслідування.

Матеріали провадження передати до Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області як такі, що містять ознаки кримінального правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош