ПОСТАНОВА

Іменем України

10.06.2021 м. Василівка

Суддя Василівського районного суду Запорізької області Сидоренко Ю.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Кочевої І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал (протокол серії ВАБ №588468 від 09.04.2021 року), який надійшов з Відділення поліції №2 Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, громадянина України, працюючого ПрАТ «ЗЗРК», шахта «Експлуатаційна», підземний крипільщик, не одруженого, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст.184 КпАП України,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №588468 від 09.04.2021 року, складеного ДОП СП ВП № 2 Василівського РУП ГУНП України в Запорізькій області Замрій В.В. за ч.1 ст.184 КУпАП відносно ОСОБА_1 вбачається, що 04 квітня 2021 року о 19 годині 30 хвилин, малолітній син ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись в місті Дніпрорудне по вулиці Шахтарська біля гімназії «Софія», в ході гри ненавмисно влучив каменем по голові малолітньому ОСОБА_4 , чим причинив фізичну біль, та своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину не визнав повністю, проти фактичних обставин, викладених у складеному протоколі, заперечує та вказує, що його малолітній сина ОСОБА_3 , 2009 року народження проживає з матір`ю в м.Одеса, навчається у 6-му класі Одеського ліцею. В період канікул син приїхав у м.Дніпрорудне в гості до бабусі. Через декілька днів після приїзду син прийшов до нього додому та розповів про те, що 04 квітня 2021 року ввечері він з друзями гралися біля гімназії «Софія» та під час гри в баскетбол він ненавмисно влучив пеноблоком по голові ОСОБА_5 , 2012 року народження. Під час розмови з сином відчувається, що останній шкодує про вчинене, вважає, що його син належні висновки для себе зробив та подібного не повториться. За вказаними подіями працівниками поліції відносно нього, батька ОСОБА_3 , був складений протокол за ч.1 ст.184 КУпАП та відібрані письмові пояснення, які він підтримує у повному обсязі. Вважає себе невинуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та просить провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні захисник Кочева І.В. вказує на те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого йому правопорушенні та просить закрити провадження у даній справі відносно ОСОБА_6 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтримала у повному обсязі подане нею клопотання про закриття провадження у справі, за наведеними у клопотанні підставами.

Вислухавши в судовому засіданні особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Кочеву І.В., вивчивши та дослідивши у повному обсязі матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП працівник поліції надає наступні документи, а саме: протокол серії ВАБ №588468 від 09.04.2021 року, рапорт старшого інспектора чергового ВП № 2 Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області Боцко Ю.В. від 07.04.2021 року, копію рапорту чергового Дніпрорудненського ВП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області Лисенко В. від 06.04.2021 року, копію протоколу про прийняття заяви ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення, або таке, що готується від 06.04.2021 року, письмові пояснення ОСОБА_7 від 06.04.2021 року, письмові пояснення ОСОБА_3 від 07.04.2021 року, письмові пояснення ОСОБА_1 від 07.04.2021 року, довідку сімейного лікаря від 06.04.2021 року, копію паспорта на ім`я ОСОБА_1 , копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На теперішній час будь-яких претензій матеріального та/або морального характеру до ОСОБА_1 матір малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 , немає, що вбачається з її письмової заяви від 03.06.2021 року, яка міститься в матеріалах справи (а.с.13).

Згідно з положеннями ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (пункти 75-79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Карелін проти Росії», пункт 54 справи «Озеров проти Росії», пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»). У зв`язку з цим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Протокол про адміністративне правопорушення може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція частини першої ст.184, що описує об`єктиву сторону складу адміністративного правопорушення є бланкетною нормою, та відсилає до положень законодавства, якими визначені обов`язки батьків щодо виховання дітей, забезпечення необхідних умов життя, навчання.

Такими нормами є норми Сімейного Кодексу України, зокрема норми Глав 13-15 СК України.

Складом адміністративного правопорушення є передбачена нормами права сукупність ознак (елементів), за наявності яких те чи інше протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Таку сукупність ознак формують чотири складових елементи: об`єкт, об`єктивна сторона (характеризують зовнішню сторону правопорушення); суб`єкт та суб`єктивна сторона (характеризують внутрішню сторону правопорушення).

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Постановою Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №588468 від 09.04.2021 року складено на ОСОБА_1 , однак ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив, що його син проживає окремо від нього, в день події, 04.04.2021 року син мешкав у бабусі на період шкільних канікул та він не мав уявлення, що дитина пішла з дому гратися на стадіоні гімназії «Софія». Також судом встановлено, що в протоколі не вказано які саме дії вчинив або не вчинив ОСОБА_1 , пов`язані із вихованням свого малолітнього сина, що призвело до не виконанням ним своїх батьківських обов`язків. У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено від яких саме обов`язків, передбачених Сімейним Кодексом України ухилився ОСОБА_1 , як батько неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання сина.

Отже, викладене у протоколі серії ВАБ №588468 «обвинувачення» не конкретизоване.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Поліцейський, який складав протокол, не зібрав та не надав суду достатніх належних і допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП

Спираючись на ці положення, а також на практику Європейського суду з прав людини, викладену у рішеннях від 09.06.2011 року по справі «Лучанінова проти України», від 30.05.2013 року по справі «Малофєєва проти Росії», від 20.09.2016 року по справі «Карелін проти Росії», суддя приходить до переконання, що як і у кримінальному провадженні, так і у справі про адміністративне правопорушення, суддя, зберігаючи принцип неупередженості і безсторонності судового розгляду, не вправі самостійно, на шкоду особі змінювати формулювання правопорушення, викладене в протоколі про адміністративне правопорушення. Вказане формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Презумпція невинуватості, відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини, поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Судом не встановлено об`єктивних даних про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

За весь час розгляду справи в суді всі можливості для усунення сумнівів у доведеності вини ОСОБА_1 були вичерпані. Відсутність зібраних працівником поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, доказів не дозволяє зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення ОСОБА_8 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП та спростувати доводи сторони захисту у категоричній формі.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Таку позицію висловив ВС у постанові касаційного адміністративного суду від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , відповідальність за яке передбачена ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього документи, суд прийшов до висновку, що в матеріалах справи відсутні будь-які фактичні дані, які б доводили вину ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, а тому враховуючи те, що фактичні обставини не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративна справа відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 184, п.1 ст.247, 251, 283-285, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подаються до Запорізького апеляційного суду через Василівський районний суд Запорізької області.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області Ю.В. СИДОРЕНКО