Справа № 463/2995/21 Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л.
Провадження № 33/811/801/21 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Самбора Тараса Богдановича розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Самбора Тараса Богдановича на постанову судді Личаківського районного суду м.Львова від 26 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції, що діяла станом на день вчинення адміністративного правопорушення), та обрано йому покарання у виді адміністративного штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в користь держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесяти чотирьох) гривень.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 13 березня 2021 року о 14 год. 45 хв. у м. Львові на вул. Личаківська, 74, керував автомобілем «Renault Laguna», р.н. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, зіниці очей не реагують на світло, поведінка, яка не відповідала обстановці; від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (в редакції, що діяла станом на день вчинення адміністративного правопорушення).

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Самбір Т.Б. подав апеляційну скаргу, в якій, просить поновити строк на оскарження постанови Личаківського районного суду м.Львова від 26 квітня 2021 року, скасувати зазначену постанову як незаконну та необґрунтовану та справу про притягнення до адміністративної відповідальності закрити провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, належно необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм КУпАП.

Зазначає, що судом проігноровано аргументи про те, що з даним протоколом ОСОБА_1 не згідний, вину у вчиненні даного правопорушення не визнає, оскільки він не керував автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння, адже у той час у такому стані не перебував та не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Вказує, що у момент появи працівників поліції вказаним автомобілем останній не керував, а знаходився в салоні автомобіля, який був припаркований та не перебував у стані руху уже певний проміжок часу, а тому не погодився проходити огляд на стан сп`яніння, оскільки не мав такого обов`язку. Зазначає, що його не скеровували в медичний заклад у встановленому законом порядку шляхом оформлення письмового направлення на медичний огляд на стан сп`яніння, а тому вважає, що враховуючи відсутність у матеріалах справи скерування (направлення) в медичний заклад на огляд, відсутні докази які б давали підстави вважати, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медогляду відповідно до встановленого порядку.

Вказує, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не зафіксовано на наявному відеозаписі, з такого встановлено, що працівники поліції не зупиняли транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , оскільки такий у той час був припаркований та не перебував у стані руху, а тому він не погодився проходити огляд на стан сп`яніння, оскільки не мав такого обов`язку.

Наголошує, що з подій на відео видно, що ОСОБА_1 був повністю тверезий і не мав жодних ознак перебування у стані наркотичного сп`яніння. Зазначає, що факт керування автомобілем не підтверджується жодним доказом, у тому числі наявним відеозаписом, оскільки на ньому нема подій керування автомобілем ОСОБА_1 та його зупинення працівниками поліції, відео починається після часу зазначеного в протоколі та на момент початку такого не було присутнього жодного свідка.

Звертає увагу, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, а визначили вказаний стан суб`єктивно, виключно за його зовнішнім виглядом, в матеріалах справи відсутній акт огляду на стан сп`яніння, а також направлення про скерування особи на проходження огляду.

Щодо пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , то вважає такі сумнівними, недостовірними та такими, що не можуть бути доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки в таких відсутні посилання на наявність у ОСОБА_1 будь-яких ознак наркотичного сп`яніння, не вказано про оформлення працівниками поліції письмового направлення на огляд ОСОБА_1 в медичний заклад, не зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 працівниками поліції прав, не зазначено часу та місця відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. Також вказує, що свідків залучили до процесуальних процедур після часу вказаного в протоколі, жодних пояснень працівникам поліції ці свідки не надавали, лише повідомили їм свої анкетні дані, також працівниками поліції у письмових поясненнях свідків неправдиво зазначено час, коли таких було залучено для складення протоколу.

Вважає, що не може бути об`єктивним та достовірним доказом вини особи постанова про накладення адміністративного стягнення, оскільки жоден доказ з матеріалів справи не підтверджує подій цього правопорушення.

Також зазначає, що при матеріалах справи нема графіку чергування (патрулювання), який підтверджує, що зазначені працівники поліції мали право патрулювати зазначеного числа у вказаному районі міста та вулиці, а відтак до матеріалів справи не додано доказів того, що інспектор, який склав протокол, є уповноваженою особою. З врахуванням наведеного вважає, що протокол складений з порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 9 листопада 2015 року за №1452/735, а дані, внесені у такий, є недостовірними, а відтак він не може братися судом до уваги як належний та допустимий доказ, та що це тягне за собою неналежність на недопустимість інших доказів, наявних у матеріалах справи.

В обґрунтування пропуску строку на апеляційне оскарження, адвокат Самбір Т.Б. покликається на те, що оскаржувану постанову ним отримано 28.04.2021 року, згідно з поданою письмовою заявою на отримання рішення суду.

06 липня 2021 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшло клопотання адвоката Самбора Т.Б., в якому останній просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП та передати ОСОБА_1 на поруки трудового колективу.

Крім того, у судовому засіданні 06 липня 2021 року надійшло клопотання директора ТзОВ «Техноклас» ОСОБА_4 , в якому останній просить суд підставі ст. 21 КУпАП передати на поруки ОСОБА_1 , 1979 р.н. за вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП та не позбавляти його права на керування транспортними засобами, оскільки ОСОБА_1 є працівником підприємства, працює виконробом, а тому керування автомобілем необхідне для здійснення його трудових обов`язків. Крім того, вказав, що ОСОБА_1 за місцем роботи характеризується виключно позитивно, до виконання професійних обов`язків ставиться сумлінно, користується повагою в колективі.

Заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Самбора Т.Б. на підтримання апеляційної скарги та клопотання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не обґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, обґрунтований даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №197653 від 13 березня 2021 року (а.с.1), відеозаписом з портативних відеореєстраторів поліцейських, долученим до такого (а.с.2), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 13 березня 2021 року (а.с.3,4), постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3911649 від 13 березня 2021 року (а.с.5).

Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 , керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Фактичні обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.130 КУпАП та висновок суду про винність останнього є вірним.

Суддя апеляційного суду погоджується з висновками судді першої інстанції, щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки ці висновки ґрунтуються на матеріалах та обставинах справи.

Що стосується клопотання про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та передачі матеріалів справи про адміністративне правопорушення на розгляд трудового колективу ТзОВ «Техноклас», де офіційно працевлаштований ОСОБА_1 , то вони заслуговують на увагу, оскільки відповідно до вимог ст.21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративній відповідальності. Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу.

Колектив ТзОВ «Техноклас», враховуючи дані про особу ОСОБА_1 , звернулися з клопотаннями про передачу матеріалів щодо ОСОБА_1 їм на розгляд, що підтверджується витягом протоколу зборів ТзОВ «Техноклас» від 01.07.2021 року.

Відповідно до витягу з протоколу зборів ТзОВ «Техноклас» ОСОБА_1 щиро розкаявся у вчиненому адміністративному правопорушенні, обіцяв більше не вчиняти подібного.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, свою вину у скоєному визнав та щиро розкаявся у вчиненому правопорушенні, в подальшому зобов`язався не вчиняти подібного, працює виконробом у ТзОВ «Техноклас» та керування автомобілем необхідне для здійснення його трудових обов`язків, виключно позитивно характеризується за місцем роботи (характеристика з місця праці від 01.07.2021).

Розглянувши клопотання ТзОВ «Техноклас», суддя апеляційного суду вважає, що із урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, ОСОБА_1 можливо звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП та передати матеріали щодо нього на розгляд трудового колективу ТзОВ «Техноклас», що буде відповідати меті адміністративного стягнення, достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.

Відповідно до ч.2 ст. 21 КУпАП про заходи громадського впливу, застосовані до осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП, власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган або громадська організація повинні не пізніш як у десятиденний строк з дня одержання матеріалів повідомити орган (посадову особу), який надіслав матеріали.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що постанову судді місцевого суду слід скасувати, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження у цій справі закрити, матеріали про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, направити на розгляд трудовому колективу ТзОВ «Техноклас» для застосування до нього заходів громадського впливу, частково задоволивши тим самим апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Самбора Т.Б.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

поновити захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокату Самбору Тарасу Богдановичу строк апеляційного оскарження постанови судді Личаківського районного суду м.Львова від 26 квітня 2021 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Самбора Тараса Богдановича задоволити частково.

Постанову судді Личаківського районного суду м.Львова від 26 квітня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - скасувати.

На підставі ст. 21 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження у цій справі щодо нього закрити.

Матеріали про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 направити на розгляд трудовому колективу ТзОВ «Техноклас», що знаходиться за адресою: 79035, Львівська область, м.Львів, вулиця Зелена, 149 Б.

Про вжиті заходи необхідно повідомити місцевий районний суд та Львівський апеляційний суд у встановлений законом строк.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк