Справа № 201/4506/21
Провадження № 3/201/2785/2021
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 травня 2021 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Наумова О.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків Державної податкової служби України, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого директором в ТОВ «Стиль Д», який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом № 129/32-00-04-03-01-27 від 26.04.2021р., складеного посадовою особою головним державним ревізором інспектором відділу податкового адміністрування підприємств в сфері оптової та роздрібної торгівлі, ОСОБА_1 , вчинив правопорушення, а саме: не повідомив державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян за 4 квартал 2020 року, а саме: 29.03.2021р. надано уточнюючу податкову звітність про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, якою внесено зміни до податкового розрахунку за 4 квартал 2020 року, який було надано в неповному обсязі, з недостовірними відомостями та з помилками, що призвело до зміни платника податків, що є порушенням ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, п. 51.1 ст. 51 та пп. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України.

Отже, дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 163-4 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав суду заперечення, в яких просила справу відносно нього закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Заявлені вимоги про закриття провадження ОСОБА_1 обґрунтовував наступним. Східним міжрегіональним управлінням по роботі з ВПП ДПС України, проведено камеральну перевірку TOB «СТИЛЬ Д» () з питання достовірності даних податкового розрахунку за формою №1ДФ за 4 квартал 2020 року, про що складено акт №319/32-00-04-03-01/32014080 від 26.04.2021р.

З висновку акту вбачається, що за результатами перевірки Управлінням виявлено, що в уточнюючому розрахунку від 29.03.2021р. (р.н. НОМЕР_1 ) за 4 квартал 2020 року підприємством видаляється один рядок по 101 ознаці доходу з невірним ідентифікаційним номером « НОМЕР_2 » і вводиться рядок з вірним ідентифікаційним номером « НОМЕР_3 ».

Управлінням вищевказану дію у акті кваліфіковано не інакше як - подання податкового розрахунку за формою №1ДФ за 4 квартал 2020 року не в повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності, які призвели до зміни платника податку, а відтак, на думку податкового органу, це є порушенням п. 51.1 ст. 51 та п.п. «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України.

Так, відповідно до п. 51.1 ст. 51 ПК України, платники податків, у тому числі податкові агенти, платники єдиного внеску, зобов`язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, з розбивкою по місяцях звітного кварталу.

Підпунктом «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України визначено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, та платники єдиного внеску зобов`язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (з розбивкою по місяцях звітного кварталу), до контролюючого органу за основним місцем обліку. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку - фізичній особі податковим агентом, платником єдиного внеску протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності із зазначених питань не допускається.

Відповідно до п. 1 розд. II Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, сум утриманого з них податку, а також сум, нарахованого єдиного внеску, затвердженого наказом Мінфіну від 13.01.2015р. за №4, зареєстрованого в Мінюсті 30.01.2015р. за №111/26556, розрахунок подається окремо за кожний квартал (податковий період) з розбивкою по місяцях звітного кварталу протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного кварталу (далі - розрахунок). Окремий розрахунок за календарний рік не подається.

Отже граничний термін подання розрахунку у 2021 році за 4 квартал 2020 - 09.02.2021р.

Так, 03.02.2021р. товариством до Управління подано розрахунок, що підтверджується квитанцією №.

Відповідно до п. 50.1 ст. 50 ПК України, у разі, якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 цього Кодексу) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації, він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Так, 29.03.2021р. товариством до Управління надано уточнюючий розрахунок, яким невірний ідентифікаційний номер « НОМЕР_2 » виправлено на вірний ідентифікаційний номер « НОМЕР_3 ».

Таким чином, товариством не порушено термінів подання розрахунку, а відтак, висновки податкового органу про порушення TOB «СТИЛЬ Д» п. 51.1 ст. 51 та п.п. «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України є неправомірними та необґрунтованими.

До цього ж за результатами перевірки Управлінням не виявлено фактів заниження/неперерахування, неутримання податків з нарахованих платникам податків доходів, що підтверджується висновками Управління у акті.

У зв`язку з незгодою з актом, товариством 19.05.2021р. надано до Управління заперечення проти акту №3020/1-ЮД від 19.05.2021р.

На підставі акту, Управлінням складено у відношенні директора ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення №129/32-00-04-03-01-27 від 26.04.2021р.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, доходить до такого висновку.

Згідно зі ст. 268 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення розглянуто за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки його явка для розгляду даної справи не є обов`язковою.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП, визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, однак сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути вирішальним доказом винуватості.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Об`єктивною стороною ч. 1 ст. 163-4 КУпАП є неутримання або неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів, перерахування податку на доходи фізичних осіб за рахунок коштів підприємств, установ і організацій (крім випадків, коли таке перерахування дозволено законодавством), неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

П. 51.1 ст. 51 Податкового кодексу України передбачено, що платники податків, в тому числі податкові агенти, зобов`язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків.

П.п. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України передбачено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані, подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Судом встановлено, що звітність до податкового органу була подана своєчасно, проте в ній була допущена помилка, у зв`язку з чим підприємством був поданий уточнюючий розрахунок, згідно з яким було змінено лише податковий номер фізичної особи, і це ніяким чином не вплинуло на суму нарахованого та сплаченого податку.

Відповідно до п. 50.1 ст. 50 ПК України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених ст. 120 цього Кодексу) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинною на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Таким чином, вказаними нормами встановлено обов`язок платника податку, у разі виявлення помилок в поданій ним податковій звітності, внести відповідні зміни шляхом подання уточнюючого розрахунку.

Отже, як встановлено судом, платником податків самостійно виявлено помилку в поданій ним податковій звітності і подано до податкового органу уточнюючий розрахунок з виправленням помилки.

Положеннями ст. 109 Податкового кодексу України передбачено, що податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Зазначення помилкового реєстраційного номеру облікової картки платника посадовою особою не містить ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП.

Крім того, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 56.1 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з п.п. 56.15 ст. 56 ПК України скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Право оскарження в адміністративному порядку закріплене, зокрема, і положеннями п. 86.7 ст. 86 ПК України, відповідно до якої у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Виходячи із завдань КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Як вбачається з наданих ОСОБА_1 документів, на даний час триває процедура оскарження Акта перевірки № 319/32-00-04-03-01/32014082 від 26.04.2021р., шляхом подання ТОВ «Стиль Д» (в якому ОСОБА_1 є директором) заперечень на зазначений акт перевірки до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків Державної податкової служби України, отже товариство скористалось своїм правом на оскарження рішення податкового органу, тобто акт перевірки контролюючого органу в розумінні положень ст. 56 Податкового кодексу України є не узгодженим.

За таких обставин, протокол про адміністративне правопорушення № 129/32-00-04-03-01-27 від 26.04.2021р. та акт перевірки № 319/32-00-04-03-01/32014082 від 26.04.2021р. не є беззаперечними доказами вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, так як до закінчення процедури оскарження факт порушення порядку повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян ОСОБА_1 не є встановленим, відповідні твердження контролюючого органу, що містяться в акті не можуть бути підставою для висновку про наявність в діях посадової особи платника податку вини в порушенні порядку повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян і відповідно, бути підставою для її притягнення до адміністративної відповідальності, а тому протокол про адміністративне правопорушення є необґрунтованим.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

За таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вище викладеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, а тому провадження у справі за даною статтею підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 163-1 ч. 1, 247 п. 1, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Строк апеляційного оскарження постанови суду, що постановлена за відсутності особи, яка її оскаржує, обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Суддя О.С. Наумова