Провадження № 33/4820/113/21
Справа № 680/906/20 Головуючий в 1-й інстанції Яцина О. І.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Барчук В. М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2021 року м.Хмельницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Барчук В.М., з участю секретаря судового засідання Яхієвої М.А., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Новоушицького районного суду від 24 листопада 2020 року,

в с т а н о в и в :

Постановою Новоушицького районного Хмельницької області від 24 листопада 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм експедитором в ТОВ «Хмельницькхліб», жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 420 (чотириста двадцять гривень) 40 копійок судового збору у дохід держави.

За постановою суду, 20 жовтня 2020 року о 13 годині 18 хвилин в смт.Нова Ушиця, по вул.Українській, 6, ОСОБА_1 керував автомобілем ГАЗ 3302-414, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, тремтіння рук та різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння з використанням технічного засобу Драгер Алкотест-6820 на місці зупинки та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову Новоушицького районного суду від 24 листопада 2020 року, а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП закрити.

Вважає постанову суду першої інстанції незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Вказує, що судом першої інстанції було порушено право на захист, оскільки він подавав клопотання про відкладення розгляду справи, але судом першої інстанції в цьому клопотанні йому було відмовлено. Рішення було прийнято без його участі та не отримано ним на момент подання апеляційної скарги. Транспортним засобом 20.10.2020 взагалі не керував, а тим більше в стані алкогольного сп`яніння. Працівниками поліції не було надано жодного доказу, які свідчили про те, що саме він керував транспортним засобом.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, а апеляційну скаргу визнати такою, що задоволенню не підлягає за таких підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при наведених у постанові обставинах, відповідає матеріалам справи, ґрунтується на наявних у ній доказах.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №239125 від 20 жовтня 2020 року, що у вказаний день о 13 год. 18 хв. в смт. Нова Ушиця, по вул.Українській, 6, ОСОБА_1 керував автомобілем ГАЗ 3302-414, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, тремтіння рук та різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння з використанням технічного засобу Драгер Алкотест-6820 на місці зупинки та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

Винність ОСОБА_1 підтверджується письмовими пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку (а.с.3, 5), а свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння (а.с.4, 6).

Згідно висновку Новоушицької ЦРЛ №38 від 20 жовтня 2020 року, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с.2).

Вказані докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАІІ.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, ОСОБА_1 не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що справу розглянуто за відсутності ОСОБА_1 є неспроможними, так судом апеляційної інстанції поновлено право апелянта ОСОБА_1 на захист, а тому постанова суду першої інстанції з підстав, що останній не брав участь у розгляді справи судом першої інстанції не може бути скасована, оскільки, його відсутність в суді першої інстанції або ж присутність в суді апеляційної інстанції не вплинула на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення щодо апелянта. З матеріалів адміністративної справи видно, що місцевим судом вживалися всі заходи для належного повідомлення ОСОБА_1 про дату і місце слухання справи, а неодноразові заяви про відкладення розгляду вірно розцінено судом як зловживання своїми процесуальними правами та способом затягування розгляду справи.

Посилання апелянта про те, що він не керував автомобілем спростовуються матеріалами справи та розцінюється судом як намагання уникнути відповідальності.

Адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладено на ОСОБА_1 згідно санкції ч.1 ст.130 КУпАП, є безальтернативним, і відповідає вимогам ст.33 КУпАП щодо врахування характеру вчиненого правопорушення, даних про особу порушника та інших обставин, які мають значення для прийняття правильного рішення.

За таких обставин з врахуванням цілої низки матеріалів, які в повному обсязі підтверджують вину ОСОБА_6 в порушенні п.2.5 ПДР України, постанова судді є законною і справедливою, а підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Новоушицького районного суду від 24 листопада 2020 року.

Постанову Новоушицького районного суду від 24 листопада 2020 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду В.М. Барчук