КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №367/969/21 Головуючий у І інстанції - Линник В.Я.
апеляційне провадження №33/824/2084/2021 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Гуля В.В, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 10 березня 2021 року, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм в ТОВ «Фастів Транс», за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 02.02.2021 року о 08-25 год, в м. Ірпінь, Київської області, по вулиці Університетська, 1, на автобусі «БАЗ АО7904» д.н.з. НОМЕР_1 здійснював міжміський маршрут 420 (Ірпінь-Київ), під час якого допустив перевезення пасажирів більше ніж кількість місць для сидіння, що передбачено технічною характеристикою транспортного засобу визначеного в реєстраційному документі на транспортний засіб НОМЕР_2 , чим порушив підпункт 10 п.2 Постанови КМУ від 09.12.2020 р. №1236. Дані обставини підтверджуються:

- відеозаписом, що міститься на оптичному диску DVD+R «Alerus», з якого вбачається, що ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів в міжміському маршруті №420 в більшій кількості, ніж кількість місць для сидіння;

- фотографіями з яких вбачається, що пасажирів в автобусі більше ніж місць для сидіння;

- формою виводу АМТ (МВС) з якої вбачається, що автобус, яким керував ОСОБА_1 має кількість місць для сидіння більше 16.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вище вказаному правопорушенні не визнав, вказав що на зупинці зайшли пасажири, які вказали, що є учасниками АТО і на його зауваження вийти з автобусу, оскільки немає місць відмовились, та сказали, що він немає права їх висадити, у зв`язку із цим в автобусі була більша кількість пасажирів, ніж місць для сидіння.

Постановою судді Ірпінського міського суду Київської області від 10 березня 2021 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, за що накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 17000,00 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454,00 грн .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову та прийняти нову, якою справу про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що в матеріалах справи відсутні відомості, що він здійснював перевезення пасажирів на міському автобусному маршруті у режимі маршрутного таксі. Вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні будь-які пояснення свідків чи очевидців правопорушення, які б могли підтвердити те, що він здійснював перевезення пасажирів на міському автобусному маршруті, що здійснює пасажирські перевезення.

Вказує, що він є найманим працівником ТОВ «Фастів Транс», тобто він не є суб`єктом господарювання, а тому в розумінні ч.1 ст.44-3 КУпАП не є суб`єктом вказаного правопорушення.

Окрім того вказує, що протокол про адміністративне правопорушення складено з численними порушеннями і не відповідає Порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення затвердженого Наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини №3/02-15 від 16.02.2015 року.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, який підтримав свою апеляційну скаргу та його адвоката, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю її такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані.

Диспозицією ст. 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених аселення від інфекційних хвороб; нормативно-правовий акт № 1645-III від 06.04.2000"Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Ця норма є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічні, санітарно-протиепідемічні правила і норми, тощо та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.

Згідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», зі змінами на час складання протоколу, установлено, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 22 травня 2020 р. до 31 липня 2020 р. на території, зокрема, м. Києва, із урахуванням епідемічної ситуації в регіоні, карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Відповідно до п.п. 7 п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 року №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», зі змінами на час складання протоколу, на період дії карантину забороняється здійснення регулярних та нерегулярних пасажирських перевезень автомобільним транспортом, зокрема пасажирських перевезень на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більше ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

За змістом ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Таким чином, недотримання передбачених заборон щодо перевезення пасажирів, які встановлені постановою КМУ № 392 від 20.05.2020 року, є підставою притягнення особи до відповідальності за ст. 44-3 КУпАП.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 02.02.2021 р., о 08-25 год, в м. Ірпінь, Київської області, по вулиці Університетська, 1, на автобусі «БАЗ АО7904» д.н.з. НОМЕР_1 здійснював міжміський маршрут 420 (Ірпінь-Київ), під час якого допустив перевезення пасажирів більше ніж кількість місць для сидіння, що передбачено технічною характеристикою транспортного засобу визначеного в реєстраційному документі на транспортний засіб НОМЕР_2 , чим порушив підпункт 10 п.2 Постанови КМУ від 09.12.2020 р. №1236.

Дані обставини підтверджуються:

- відеозаписом, що міститься на оптичному диску DVD+R «Alerus», з якого вбачається, що ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів в міжміському маршруті №420 в більшій кількості, ніж кількість місць для сидіння;

- фотографіями з яких вбачається, що пасажирів в автобусі більше ніж місць для сидіння;

- формою виводу АМТ (МВС) з якої вбачається, що автобус, яким керував ОСОБА_1 має кількість місць для сидіння більше 16.

Відповідно до ст. 44-3 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно з підпунктом 12 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.20 № 1236«Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» встановлено, що здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу і визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб.

Оскільки, ОСОБА_1 , здійснив перевезення пасажирів міжміським маршрутом в більшій кількості, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, то суд першої інстанції вірно визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на те, що він здійснив перевезення пасажирів в більшій кількості ніж місць для сидіння у зв`язку із відмовою пасажирів покинути автобус, так як вони є учасниками АТО, суд не приймає до уваги, оскільки такі обставини спростовується зібраними у справі доказами, а Постанова Кабінету Міністрів України від 09.12.20 № 1236 не містить виключень щодо заборони перевезень пасажирів у більшій кількості.

Твердження апелянта про те, що він не суб`єктом відповідальності за ст.44-3 КУпАП не заслуговують на увагу, так як будучи водієм міжміського автобусного маршруту мав всі можливості, щодо неухильного виконання підпункту12 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.20 № 1236«Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Щодо твердження в апеляційній скарзі стосовно того, що протокол про притягнення до адміністративної відповідальності складений з численними порушеннями зазначаю наступне.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей покладається на особу, яка його складає (ч. 1 ст. 254 КУпАП та ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Протокол серії ГП №121501 від 02 лютого 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідає Порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення затвердженого затвердженого Наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини №3/02-15 від 16.02.2015 року

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю підтверджується відеозаписом, що міститься на оптичному диску DVD+R «Alerus», з якого вбачається, що ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів в міжміському маршруті №420 в більшій кількості, ніж кількість місць для сидіння;- фотографіями з яких вбачається, що пасажирів в автобусі більше ніж місць для сидіння;- формою виводу АМТ (МВС), з якої вбачається, що автобус, яким керував ОСОБА_1 має кількість місць для сидіння більше 16; рапортом старшого лейтенанта поліції.

У зв`язку з цим, доводи, наведені в апеляційній скарзі, не можуть бути визнані такими, що є підставами для скасування постанови судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги на законність і обгрунтованість оскаржуваної постанови не впливають.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови Ірпінського міського суду Київської областівід 10 березня2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст..44-3 КУпАП без змін.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 10 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Гуль