Провадження № 33/4820/437/21
Справа № 672/164/21 Головуючий в 1-й інстанції Федорук І. М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бережний С.Д.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2021 року м.Хмельницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Бережний С.Д., за участю секретаря судового засідання Мартиненка В.С., захисника Гризовського І.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Городоцького районного суду Хмельницької області від 26 травня 2021 року, -

в с т а н о в и в:

Постановою Городоцького районного суду Хмельницької області від 26 травня 2021 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , не працюючого, протягом року до адміністративної відповідальності не притягався,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 454 грн.

За постановою судді, 13.02.2021 о 20 год. 27 хв. в м.Городок по вул.Станційна поблизу будинку №1 водій ОСОБА_2 керував автомобілем ЗАЗ 11030, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду першої інстанції скасувати та провадження по справі закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вважає постанову місцевого суду винесену з порушення норм матеріального та процесуального права.

Вказує на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення його до медичного закладу для проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння,що, на його думу, є грубим порушенням вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Стверджує, що письмові пояснення свідків є недопустимим доказом оскільки вони не були безпосередньо допитані судом. Крім того, зазначає, що наявний в матеріалах справи відеозапис також не є належним доказом, оскільки він не є безперервним.

Зазначає, що при здійсненні перевірки зимою стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер при температурі нижче -5 градусів С, покази приладу можуть показувати хибну відмітку.

Звертає увагу суд на те, що на час розгляду справ в суді строк притягнення його до адміністративної відповідальності минув і накладення на нього стягнення неможливе, а провадження по даній справі підлягає закриттю.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника адвоката Гризовського І.С., який підтримав подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши зібрані у справі докази, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Такий висновок ґрунтується на даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 489266, відповідно до якого, 13.02.2021 о 20 год. 27 хв. в м.Городок по вул.Станційна поблизу будинку №1 водій ОСОБА_2 керував автомобілем ЗАЗ 11030, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення підтверджується:

-даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_2 в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;

-даними відеозапису, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_2 в присутності двох свідків пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі.

Пояснення свідка ОСОБА_3 , яка є дружиною ОСОБА_3 , про те, що останній 13.02.2021 не вживав алкогольні напої та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки його роздратували працівники поліції, суд правильно визнав такими, що не звільняють ОСОБА_2 від виконання вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не заслуговують на уваги доводи апелянта про те, що судом не були безпосереднього допитані свідки, оскільки згідно ст.251 КУпАП фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, поясненнях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Доводи апеляційної скарги, що в матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_2 до медичного закладу для проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння,що, на його думу, є грубим порушенням вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», не беруться до уваги.

Відповідно до вимог цієї Інструкції направлення водія до медичного закладу для огляду на стан алкогольного сп`яніння видається в разі доставки водія за його проханням до відповідного медичного закладу. З наявного в матеріалах справи відеозапису ОСОБА_2 не звертався до працівників поліції з вимогою про доставку його до медичного закладу з метою проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги в частині визнання відеозапису недопустимим доказом є безпідставними з огляду на наступне.

Вказаний відеозапис є чітким, містить всі необхідні для кваліфікації дій правопорушника обставини. У судді відсутні підстави вважати даний відеозапис недопустимим доказом. Відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення характеристик відеозапису не спростовує факт висловлення ОСОБА_2 відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд критично відноситься до доводів апеляційної скарги, що покази приладу Драгер можуть показувати хибну відмітку, оскільки з відеозапису вбачається, що прилад, з допомогою якого ОСОБА_2 пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, знаходився в транспортному засобі, що також не перешкоджало ОСОБА_2 пройти огляд в поліцейському автомобілі.

При прийнятті постанови суд дав належну оцінку доказам по справі та прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

З врахуванням викладеного, підстави для закриття провадження в справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відсутні, та такі доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про сплив строку притягнення до адміністративної відповідальності є слушними.

Закон № 1231-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», що набрав чинності 17.03.2021 року, котрим строк, протягом якого правопорушника можна притягнути до відповідальності, збільшено з 3 місяців до 1 року не може бути застосовано до даних правовідносин оскільки він погіршує становище особи.

Ч. 2 ст. 8 КУпАП вказує на те, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Вказаний принцип закріплено у ст. 7 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Гурепка проти України» від 08.07.210 року, де суд, зокрема, зазначив, що адміністративні правопорушення через суворість санкцій, слід відносити до фактично кримінальних правопорушень, з усіма гарантіями статті 6 Конвенції чим проведено чітку паралель до положень ст. 49 КК України.

Продовжуючи строк накладення адміністративного стягнення до одного року з дня його вчинення, Закон № 1231-ІХ погрішив правове становище ОСОБА_2 , оскільки на момент вчинення правопорушення діяв закон, який передбачав строк накладення адміністративного стягнення до 3-х місяців.

Відтак, відповідно до приписів п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі має бути закрито в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 38, п. 7 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Городоцького районного суду Хмельницької області від 26 травня 2021 року стосовно ОСОБА_2 , якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду С.Д. Бережний