Спарва№ 308/7538/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2021 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., у присутності особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи, які надійшли з ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешк. АДРЕСА_1 , за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 22.05.2021 року о 13 год. 00 хв., за адресою АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_1 , виражалася в сторону гр.. ОСОБА_2 образливими словами та вчинила конфлікт чим порушила спокій громадян, чим вчинила правопорушення передбачене ст. 173 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , зазначила, що у вказаний в протоколі час та дату, вона разом із своїм чоловіком перебувала на своїй дачі. Однак її сусіди ОСОБА_2 , своїми діями провокувала конфлікт. При цьому, ОСОБА_1 , пояснила, що так як вказана ситуація відбувалася не вперше, вона не стрималася та відповіла сусідці, визнала при цьому, що можливо і сказала образливі слова, однак не навмисно.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ст. 173 КУпАП передбачено відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян (формальний склад).

Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16- річного віку).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

У протоколі вказано, що ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_2 , виражалася в сторону гр.. ОСОБА_2 образливими словами та вчинила конфлікт чим порушила спокій громадян, чим вчинила правопорушення передбачене ст. 173 КУпАП.

Натомість відсутні відомості про те, що подія мала місце в громадському місці, що регламентовано ст. 173 КУпАП.

Громадське місце - частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони. Зокрема, громадським місцем є ліфт, таксофон, приміщення та територія закладів охорони здоров`я, навчальних закладів, дитячих майданчиків, спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, закладів фізичної культури і спорту, під`їзди житлових будинків, підземні переходи, транспорт загального користування, що використовується для перевезення пасажирів, приміщення закладів ресторанного господарства, об`єктів культурного призначення, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, інших державних установ, стаціонарно обладнані зупинки маршрутних транспортних засобів, приміщення підприємств, установ та організацій усіх форм власності, готелів та аналогічних засобів розміщення громадян, гуртожитків, аеропортів та на вокзалів.

Слід зазначити, що на виконання доручення Прем`єр-міністра України Міністерство охорони здоров`я надало роз`яснення що таке громадське місце, де необхідно носити маски чи респіратори у зв`язку з поширенням коронавірусної інфекції відповідно до постанови №211.

Згідно якого надано визначення поняттю «громадське місце», а саме: громадське місце - це частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони. Також це: ліфти і таксофони; приміщення та території закладів охорони здоров`я; приміщення та території навчальних закладів; дитячі майданчики; приміщення та території спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд та закладів фізичної культури і спорту; під`їзди житлових будинків; підземні переходи; транспорт загального користування, що використовується для перевезення пасажирів; приміщення закладів ресторанного господарства; приміщення об`єктів культурного призначення; приміщення органів державної влади та органів місцевого самоврядування, інших державних установ; стаціонарно обладнані зупинки маршрутних транспортних засобів тощо.

Опосередковано громадські місця також визначаються у статті 178 Кодексу: вулиці, закриті спортивні споруди, сквери, парки, всі види громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення).

Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 22.12.2006 «Про судову практику у справах про хуліганство» суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

За правовим висновком Верховного Суду України, сформульованим в рішенні від 04.10.2012 (справа N 5-17кс12), надано юридичну характеристику складу злочину - хуліганство та пояснена відмінність його від злочинів, учинених на ґрунті особистих неприязних стосунків. У контексті даної справи у цьому висновку зазначено, що об`єктом посягання при хуліганстві є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, усталених правил поведінки в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного. В основі відмежування хуліганства від злочинів проти здоров`я, крім інших ознак, перебувають об`єкт злочину, який значною мірою визначає правову природу (характер) кожного із цих діянь та їхню суспільну небезпечність, і така ознака суб`єктивної сторони злочину, як його мотив. Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Зміст та спрямованість цього діяння випливає з характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між учасниками конфлікту.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, крім інших, є протоколи про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, пояснення свідків та інші документи.

Зі змісту письмових пояснень ОСОБА_1 , вона не розпочинала конфліктної ситуації, відповіла на провокації сусідки ОСОБА_2 , яка неодноразово провокувало її на конфлікт.

Зі змісту письмових пояснень ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , провокацію вчиняла саме ОСОБА_1 , яка вела себе неадекватно, перебувала в стані алкогольного сп`яніння, погрожувала всій сім?ї Гур`янових фізичною розправою, прокльонами, погрожуючи при цьому пошкодити їх майно.

В судовому засіданні як ОСОБА_1 , пояснила що причиною конфлікту є тривалі неприязні відносини між сусідами та нею.

Окрім того у письмових поясненнях ОСОБА_5 , також вказано, що за останні два роки конфліктна ситуація виникає між ними уже втретє він змушений звертатися до поліції у зв`язку із погрозами життю та знищення майна шляхом підпалу.

Фактичні обставини справи свідчать, що конфлікт між сім`ями, виник на грунті неприязних відносин між сусідами, та мав місце тривалий час. При цьому, як вбачається з пояснень наявних в матеріалах справи, вказані в протоколі події мали місце на території приватної власності громадян.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Справи про адміністративні правопорушення розглядаються судом в межах протоколу про адміністративне правопорушення, і суддя не вправі виходити за межі зазначеної у протоколі суті адміністративного правопорушення та його кваліфікації в сторону погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Чинне адміністративне законодавство не передбачає можливості органу, який розглядає адміністративну справу, самостійно визначати правову кваліфікацію складу вчиненого правопорушення.

Статтею 62 Конституції України регламентовано, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

За змістом наведених вимог закону висновки судді щодо оцінки доказів мають вказуватись у точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Разом із тим, матеріали протоколу про адміністративне правопорушення містять рапорт про прийняття заяви від ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та реєстрації її в ЄО за №4508 від 22.05.2021.

Окрім того у матеріалах також наявна заява ОСОБА_3 , адресована начальнику ВП №1 Ужгородського РУП, в якій заявник просить прийняти міри до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які 22.05.2021 біля 13.00 год. погрожували заявнику та її сім?ї розправою та знищенням майна.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

У матеріалах справи міститься рапорт про прийняття заяви від ОСОБА_3 , що надійшло із служби 102 -22.05.2021 , а також письмову заяву ОСОБА_3 , від 22.05.2021 на ім`я начальника ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, однак результатів щодо їх розгляду в матеріалах справи відсутні.

Частина 2 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Статтею 214 КПК України визначено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином суддя приходить до висновку, що з наданих до суду матеріалів вбачається, що зверненням ОСОБА_3 належної оцінки посадовими особами ВП№1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області не надано.

Якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу злочину, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК.

Відповідно до ст. 195 КК України, передбачено кримінальну відповідальність за погрозу знищення чужого майна шляхом підпалу, вибуху або іншим загальнонебезпечним способом, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Згідно ч.1 ст. 129 КК України передбачено кримінальну відповідальність за погрози вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Разом із тим, вбачається із пояснень ОСОБА_5 та його внучки ОСОБА_6 , ОСОБА_1 погрожувала життю їх сім?ї, вбивством та каліцтвом, а також пошкодженням майна шляхом підпалу.

За таких обставин, оскільки в діях ОСОБА_1 , можуть бути ознаки складу кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 129 та 195 КК України, відомостей про те, чи відсутній склад кримінального правопорушення, погрози вбивством та погрози знищення чужого майна шляхом підпалу суду не надано.

У відповідності з положеннями ст. 253 КУпАП якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.

Згідно з ч. 2ст. 284 КУпАП, постанова про закриття справи виноситься при передачі матеріалів прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, підлягають поверненню для прийняття рішення в порядку ст. 214 КПК України.

При цьому, направляючи справу органу досудового розслідування, суд заздалегідь не вирішує питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні кримінально-караного діяння, а також про правову кваліфікацію його діянь, оскільки з`ясування всіх обставин у справі, зокрема щодо наявності умислу, вини, причинно-наслідкового зв`язку та надання правильної кваліфікації дій можливо лише на підставі оцінки доказів, які можуть бути отримані процесуальним шляхом в ході проведення досудового розслідування.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247,253, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 173 КУпАП закрити у зв`язку з передачею матеріалів до органу досудового розслідування.

Матеріали провадження передати до Відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області як такі, що містять ознаки кримінального правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош