33/804/358/21
242/1608/21
Єдиний унікальний номер 242/1608/21
Номер провадження 33/804/358/21
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий 1 інстанції: Хацько Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Преснякова А.А.

за участю секретаря судового засідання Сидельнікової А.В.

особи яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Бурдужа А.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Маріуполь у режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Селидівського міського суду Донецької області від 07.05.2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Торез Донецької області, громадянин України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені суддею І інстанції обставини

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 07 лютого 2021 року о 20.35 годині в м. Селидове Донецької області по вул. Перемоги, біля буд. № 38, керував транспортним засобом «ЗАЗ Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, млява мова). Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного сп`яніння водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тим самим, порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 07.05.2021 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати судове рішення та закрити провадження по справі стосовно нього у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування поновлення строку на апеляційне оскарження зазначив, що повний текст постанову суду першої інстанції від 07.05.2021 року він отримав лише 11.05.2021 року, про що в матеріалах справи міститься розписка, тому вважає, що строк на апеляційне звернення пропущений з поважних причин.

На обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що 07.02.2021 року він не знаходився за керуванням транспортного засобу, так як 06.02.2021 року вживав алкоголь, за кермом знаходилась його цивільна дружина ОСОБА_2 . Суд першої інстанції всупереч того, щоб об`єктивно з`ясувати всі обставини справи не взяв до уваги його клопотання про допит її в якості свідка.

Крім того, працівники поліції, прибули тоді, коли транспортний засіб вже не працював, двигун був вимкнений, про що свідчить наданий відеозапис, тому жодного підтвердження, що він керував транспортним засобом немає. Коли працівники поліції під`їхали до його автомобіля, він стояв біля передньої водійської двері, тож вони вирішили, що саме він керував автомобілем.

Наполягає на тому, що суд першої інстанції невірно в постанові посилається на відеозапис, як доказ, оскільки відео, що міститься в матеріалах справи не містить жодного підтвердження, що саме він керував транспортним засобом.

Щодо посилання в постанові як на доказ про накладення стягнення за ч. 1 ст. 121 КУпАП, що під час керування автомобілем не горіли маяки фар передніх габаритних ліхтарів зазначає, що дійсно не горіли маяки фар передніх габаритних ліхтарів, але передні, а задні горіли про що він повідомив працівникам поліції коли ті до нього підійшли. Вони склали на нього протокол за ч. 1 ст. 121 КУпАП, посилаючись на те, що він власник автомобіля, а у ОСОБА_3 відсутнє водійське посвідчення. При працівниках поліції він вжив пляшку пива, так як не думав, що його будуть освідчувати в медичному закладі.

Вказує, що його клопотання про надання правової допомоги, після того як працівник поліції запропонував йому їхати в медичний заклад, проігнорував поліцейський та відразу виніс постанову.

Зазначає, що від проходження медичного огляду він не відмовлявся, копію протоколу та постанови він не отримував, з правами не був ознайомлений. Знаходячись в медичній установі думав, що це необхідно для постанови, винесеної через те, що на автомобілі не горіли маяки фари габаритних ліхтарів, оскільки жодного разу не притягувався до адміністративної відповідальності.

Просить суд врахувати, що протокол про адміністративне правопорушення складений лише через 13 днів після того, як він пройшов медичний огляд. Працівники поліції попросили його підписати пустий бланк, повідомивши, що це за неввімкнені фари, при ньому він не заповнювався, його копія не вручалася.

Позиції учасників судового провадження

ОСОБА_1 ході апеляційного розгляду підтримав доводи апеляційної скарги, просив постанову скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведених у скарзі підстав.

Захисник Бурдужа А.В. підтримала доводи апеляційної скарги, просила задовольнити апеляційні вимоги.

Заслухавши правопорушника ОСОБА_1 та його захисника адвоката Бурдужа А.В., які просили задовольнити апеляційні вимоги у повному обсязі, скасувати судове рішення і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з відсутності події і складу адміністративного правопорушення, перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви суду

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 травня 2021 було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови, в якій не зазначено коли буде проголошено повний текст постанови.

11 травня 2021 року ОСОБА_1 було отримано копія повного тексту постанови. Апеляційну скаргу було подано до суду 18 травня 2021 року, відповідно, приходжу до висновку, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови від 07 травня 2021 року є поважними.

Враховуючи наведене, а також практику Верховного Суду з цього питання, а саме, що строк оскарження відраховується саме з дня проголошення резолютивної частини рішення, тоді як пропуск цього строку у зв`язку з отриманням повного тексту, може бути підставою для поновлення строку оскарження, вважаю, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки пропущений ОСОБА_1 з поважних причин.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 порушення п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.130 ч.1 КпАП України.

В обґрунтування свого висновку суд послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 095323 складений 20.02.2021 року (а/п 4), висновок № 22 від 19.02.2021 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижує увагу та швидкість реакції, згідно якого водій ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а/п3); запис з боді камер поліцейських, на якому зафіксовано факт зупинки водія ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення та факт продуття газоаналізатору «Drager Alcotest 6510» та фіксації показників алкогольного сп`яніння 0.61 проміле.

Однак, з таким висновком суду погодитись неможливо.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Склад правопорушення включає в себе наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.9.а Правил дорожнього руху України водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та роз`яснень, що містяться в п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року, з наступними змінами, затверджено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.

Згідно п.4, п.6, п. 8 вказаного Порядку огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що після зупинки працівниками поліції 07.02.2021 року водія ОСОБА_4 , йому не запропоновано поліцейським пройти огляд на місці зупинки, натомість поліцейський доставив ОСОБА_1 до Селидівської ЦМЛ, де було проведено огляд на стан сп`яніння, що вбачається з протоколу, в якому не зазначено свідків відмови водія пройти огляд на місці зупинки та з оглянутого відеозапису з нагрудної камери поліцейського.

Аналізуючи дії поліцейських з приводу дотримання ними вимог ст. 266 КУпАП суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступні обставини. Як зазначалося вище, у разі виявлення у водія транспортного засобу ознак алкогольного сп`яніння, співробітник поліції повинен запропонувати пройти водію огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а вже потім у разі незгоди особи з проведенням такого огляду, або з його результатами, поліцейський пропонує водієві пройти медичний огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не пропонувалося пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, натомість його відразу доставили до КНП «Селидівська центральна міська лікарня Селидівської міської ради» для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, процедура проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в частині відмови особи в проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, з метою подальшої пропозиції пройти медичний огляд на стан сп`яніння, вимагає участі 2 свідків, які засвідчують позицію водія щодо його згоди або відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. В даній справі про адміністративне правопорушення наявність свідків не вбачається.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» ЄСПЛ підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , що він не керував транспортним засобом 07.02.2021 року о 20.35, а лише знаходився на стоянці, то вони спростовуються відеозаписом, наявним в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, на якому чітко видно, що поліцейський автомобіль веде переслідування автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , а після зупинки з водійського сидіння виходить саме ОСОБА_1 , при цьому жодних пауз, за наявності яких ОСОБА_1 міг пересісти з-за керма, відео не містить.

Посилання в апеляційній скарзі щодо незадоволення клопотання про надання правової допомоги під час проходження огляду на стан сп`яніння не підтверджено жодним доказом, крім того, після проходження медичного огляду у ОСОБА_1 було відібрано біологічний матеріал, і тільки за результатами лабораторного дослідження лікар виніс висновок щодо перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, тож до моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість скористатися правовою допомогою. Крім того, право на правову допомогу гарантується особі під час розгляду справи, однак поліцейський не уповноважений розглядати справу по ст. 130 КУпАП по суті, а лише складає адміністративний матеріал, який потім розглядає суд.

Складання протоколу про адміністративне правопорушення зі спливом 13 днів від дня проходження огляду на стан сп`яніння, з огляду на необхідність проведення лабораторного дослідження біологічного середовища ОСОБА_1 , з урахуванням тривалості лабораторного дослідження, для визначення заключного діагнозу на підставі повного дослідження, не є порушенням приписів закону в частині дотримання строків складання адміністративних матеріалів, оскільки вирішення вищевказаного питання у поза 24 годинний період необхідно для забезпеченості дотримання принципу верховенства закону (щодо наявності доказової бази для висунення обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення).

Вилучення водійського посвідчення та видача тимчасового посвідчення водія є заходом забезпечення провадження, якій використовується за потреби поліцейським, тож незастосування такого заходу забезпечення не може вказувати на відсутність стану алкогольного сп`яніння водія.

Таким чином, враховуючи, що процедура огляду на стан сп`яніння щодо ОСОБА_1 не відповідає правовим приписам ст. 266 КУпАП, чинним на момент проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження по справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного і керуючись статтями 285, 294, 247 КпАП України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Селидівського міського суду Донецької області від 07 травня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Седидівського міського суду Донецької області від 07.05.2021 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за статтею 130 ч.1 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя