П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2021 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Бердій М.А., за участю захисника Цвіркуна А.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

- за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №279123 зазначено, що 27 листопада 2020 року о 20 год. 59 хв. в м. Рівне по вул.Київська, 84 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW 520 D», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6810» у присутності двох свідків, що підтверджується тестом №2593 від 27.11.2020 року, результат огляду становить 2,35 проміле.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП, як керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисник Цвіркун А.С. зазначили, що свою вину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не визнає, оскільки даного проступку не вчиняв. Пояснили суду, що жодним з наявних в матеріалах справи доказом та, зокрема, й відеозаписом обставин та місця події не підтверджено основну ознаку даного виду правопорушення, а саме факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Вказав, що за кермом автомобіля перебував ОСОБА_2 . Просили закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутності у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Цвіркуна А.С., дослідивши наявні в справі про адміністративне правопорушення докази, приходжу до висновку, що провадження в даній справі слід закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З оглянутого судом відеозапису обставин та місця події вбачається, що на ньому не зафіксовано того факту, що ОСОБА_1 був за кермом та керував автомобілем. Про те, що він не є водієм заявляв також працівникам поліції при складанні протоколу.

Окрім того, суд зазначає, що в письмових поясненнях ОСОБА_1 , що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, останній зазначає, що він не рухався транспортним засобом, за кермом автомобіля перебував ОСОБА_2 .

З поданої захисником Цвіркуном А.С. та долученої до матеріалів справи копії постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 21 січня 2021 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1 вбачається, що допитаний у якості свідка ОСОБА_2 дав показання про те, що 27 листопада 2020 року йому зателефонував ОСОБА_1 та попросив його забрати, оскільки він був у стані алкогольного сп`яніння. Заїжджаючи на АЗС він відволікся і здійснив ДТП. Вказав, що транспортним засобом керував він, а не ОСОБА_1 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду показав, що дійсно не бачив хто був за кермом автомобіля. Зазначив, що коли вийшов із приміщення заправки в автомобілі нікого не було, чи був там ОСОБА_1 він не бачив. Вказав, що поянення власноруч не писав, а лише їх підписав після зачитування працівником поліції.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду показав, що 27 листопада 2020 року йому зателефонував ОСОБА_1 та попросив відвезти його до магазину, оскільки він напередодні вживав алкгольні напої. Вказав, що о 20 год. 30 хв. приїхав до ОСОБА_1 додому по вул.Ст.Бандери в м.Рівне та сів за кермо його автомобіля, ОСОБА_1 сів на переднє пасажирське місце. Заїжджаючи на заправку "ОККО" за цигарками, він відволікся на телефоний дзвінок та в`їхав в бардюр, зачепивши дорожній знак та пошкодивши автомобіль ОСОБА_1 .. Зазначив, що внаслідок ДТП посварився з ОСОБА_1 та пішов пити каву на заправку. Повернувшись до автомобіля біля нього вже були працівники поліції, які складали протокол відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП. На його пояснення, що за кермом автомобіля був саме він, а не ОСОБА_1 , працівники поліції не реагували. З приводу даного факту надавав письмові пояснення працівникам поліції.

Приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011р., заява №21037/05; заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015р., заява №29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013р., заява №12167/04).

За ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КпАП України.

Згідно з ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Виходячи з наведених норм законодавства, оцінивши всебічно, повно і об`єктивно,за своїм внутрішнім переконанням досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності з точки зору достатності, належності та допустимості, керуючись законом та правосвідомістю, вважаю, що в ході розгляду справи не підтверджено факту перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля, а також, факту керування ним у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, газоаналізатор «Alcotest 6810» знятий з реєстрації і не підлягає застосуванню при встановленні стану алкгольного сп"яніння.

Виходячи з наведеного, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищенаведеного та керуючись п.1 ч. 1 ст.247, ст. ст. 280, 283 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду Бердій М.А.