Справа № 199/4252/21
ПОСТАНОВА

іменем України

08.07.2021 року м.Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська Воробйов В.Л., за участю представника особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 адвоката Белінського Ю.Є., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №129378 від 26.05.2021 року про те, що він «27.04.2021 року о 07-10 годині на перехресті вул.Моторної та вул. Гуртової у м.Дніпро (Амур-Нижньодніпровський район) керуючи автомобілем «Опель Астра» № НОМЕР_1 став учасником дорожньо-транспортної пригоди, але з місця пригоди поїхав та до органів поліції не звернувся, чим порушив вимоги п.2.10 ПДР України».

ОСОБА_1 до суду не з`явився, був повідомлений про дату та час шляхом направлення поштового та смс-повідомлення, про причини своєї неявки суд не повідомив.

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи заяву ОСОБА_1 , оскільки провадження за ст. 122-4 КУпАП не потребує обов`язком участі особи, на яку було складено протокол про адміністративне правопорушення, вважаю можливим розгляд справи здійснювати у його відсутність, на підставі ч.1 ст.268 КУпАП.

Адвокат Белінський Ю.Є., який діє в інтересах ОСОБА_1 у судовому засіданні просив провадження відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Зазначає. що матеріали справи не містять доказів вчинення саме ОСОБА_1 інкримінуємого йому адміністративного правопорушення. Крім цього вказує, що зі слів свого довірителя, йому відомо, що ОСОБА_1 дійсно перебував в районі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, але самої ДТП той не пам`ятає та за участі останнього не відбувалася. Крім цього представник зазначає, що безпосередньо сам ОСОБА_1 автомобілем «Опель Астра» № НОМЕР_1 через стан свого здоров`я не керував, а керував його син.

За клопотанням сторони захисту був допитаний працівник поліції УПП в Дніпропетровській області Корнійчук Є.О., який склав протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №129378 від 26.05.2021 року відносно ОСОБА_1 за ст.122-4 КУпАП.

Так, свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні показав, що 27.04.2021 до відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП УПП в Дніпропетровській області надійшли матеріали ДТП, яка мала місце 27.04.2021 в м. Дніпрі на перехресті вул. Моторна та вул..Гуртова за участі автомобіля «Вольво» № НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 та невстановленого автомобіля під керуванням невстановленого водія, котрий скоївши своїми діями аварійну ситуацію для автомобіля потерпілого, чим спричинив ДТП та поїхав з місця пригоди.

Під час з`ясування всіх обставин пригоди було встановлено, що під час оформлення ДТП, на зупинці громадського транспорту, що знаходилась поруч з місцем пригоди були свідки, котрі в усній розмові повідомили, що запам`ятали лише фрагмент номерного знаку автомобіля «8686» та що колір автомобіля був темного кольору, більше схожий на сірий, а інший свідок ОСОБА_4 , про якого йому повідомила потерпіла сторона повідомив, що то був автомобіль «Опель Астра». Крім цього свідок ОСОБА_4 повідомив, що він перебував на вказаному перехресті на власному автомобілі, що у нього був наявний відео реєстратор, який на той час не працював. Об`єднав всю наявну інформацію, через відеокамери «Безпечне місто», було встановлено автомобіль OPEL ASTRA № НОМЕР_1 , котрий потрапив на відеокамери в районі місця скоєння ДТП. Також, відповідно до відео з відеокамери будинку поряд з місцем пригоди, дійсно, автомобілем являється вищевказаний автомобіль, оскільки в нього є характерні особливості у вигляді колпаків на диски коліс, та які візуально ідентичні на фото з відеокамер «Безпечного міста». Крім того, підтверджує факт, що авто нетоноване, відео з відео камер будинку, так і з відеокамер «Безпечного міста». Відповідно до баз даних власником автомобіля «Опель Астра» № НОМЕР_1 являється ОСОБА_1 , а тому він на останнього склав два протоколи про адміністративне правопорушення, за ст. 124 КУпАП та за ст. 122-4 КУпАП.

Про наявність свідка ОСОБА_4 йому стало відомо безпосередньо від потерпілого, та на місці ДТП він світка не опитував. Щодо наявності інших свідків ДТП, то останні відмовились надавати будь-які письмові покази, а лише усно, з розмов, повідомили про обставини ДТП працівників поліції, які прибули на місце ДТП за викликом. Також водія автомобіля «Опель Астра» він встановив по відеокамерам «Безпечне місто» та на підставі показів свідків.

До матеріалів справи він долучив диск з відеозаписом ДТП та фото з відеокамер «Безпечне місто», на яких дата та час збігаються з загальним часом.

Він особисто здійснював пошук іншого водія з відеокамер за 27.04.2021 року та за 28.04.2021 року, а про наявність на диску фото з зображенням автомобіля «Опель Астра» № НОМЕР_1 за 28.04.2021 року це є його помилкою.

З приводу відеозапису та наявного на ньому «перестрибуванні» він цей недолік-протиріччя перекрив показами інших свідків, які вказали, що саме автомобіль «Опель Астра» скоїв аварійну ситуацію для автомобіля «Вольво» та під час складання протоколу про адміністративне правопорушення він брав до уваги всі наявні докази.

Але також він вважає, що в даній дорожній ситуації, враховуючи механізм ДТП, він би одночасно кваліфікував наявні порушення також з боку водія автомобіля «Вольво» - потерпілого ОСОБА_3 , а саме п.12.1 ПДР України.

Дослідивши матеріали справи, вважаю що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.245,251,252,280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати вся обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з вимогами ст.245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Положеннями ст.256 КУпАП визначено, що протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій особи, є одним із основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити усі дані, необхідні для вирішення справи.

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи. У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

При цьому суд приймає вмотивовану постанову тільки в межах викладених уповноваженою посадовою особою у протоколі про адміністративне правопорушення та обсягу доказів, наявних в матеріалах справи.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

Суд враховує правові висновки Верховного Суду України, викладені, зокрема, у постанові № 5-218кс15 від 05 листопада 2015 року, якими врегульовані подібні правовідносини, які передбачені ст. 286 КК України, які за об`єктивною стороною відмінні від ст. 124 КУпАП лише за наслідками.

Так, у випадку виникнення ДТП за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу злочину, передбаченого відповідними частинами статті 286 КК, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступені участі (внеску) кожного з них у спричинення злочинного наслідку.

Для правильного застосування норми закону про кримінальну відповідальність у випадках, коли ДТП сталися за участі двох водіїв транспортних засобів, особливого значення набуває дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен із водіїв.

На таку особливість у правозастосуванні орієнтує Пленум Верховного Суду України у постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті». У пункті 7 цієї постанови роз`яснено, що у випадках, коли передбачені статтею 286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

У судовому засіданні, адвокат Белінський Ю.Є., який діє в інтересах ОСОБА_1 не заперечував той факт, що безпосередньо сам ОСОБА_1 перебував в районі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, але самої дорожньо-транспортної пригоди той не пам`ятає та за його часті не відбувалася, а також ОСОБА_1 заперечив і той факт, що взагалі він керував вищевказаним автомобілем.

У якості доказів, вчинення ОСОБА_1 інкримінуємого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП суду надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №129378 від 26.05.2021 року складеного відносно ОСОБА_1 за ст.122-4 КУпАП, його копія; копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №129377 від 26.05.2021 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП; рапорт інспектора ВР ом ДТП УПП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Корнійчука Є.О. від 26.05.2021 року.

Однак, в розумінні правової позиції висловленої у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 року №489/4827/16а вбачається, що свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху, тому і вищевказані рапорт працівників поліції не можна вважати доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Будь-яких інших доказів причетності водія ОСОБА_1 до дорожньо-транспортної пригоди, а від так і до залишення місця ДТП матеріали справи не містять.

Матеріали справи також не містять і додаткових відомостей, доказів та пояснень можливих свідків, а також відеозапису пригоди, які могли стати підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні.

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

За вимогами ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії»(рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії»(заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ст.124 КУпАП України, суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція).

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину органом патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.245, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.251,252,280,283,п.3 ч.1 ст.284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: В.Л. Воробйов