Справа № 314/336/21
Провадження № 3/314/257/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2021 м. Вільнянськ

Суддя Вільнянського районного суду Запорізької області Свідунович Н.М., за участю захисника Деревянка Д.В., секретар судового засідання Печонкіна В.П., розглянувши матеріал, який надійшов з Головного управління ДПС у Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області 04.08.2006, РНОКПП НОМЕР_2 , який працює директором ПП «Чернігівський» (), який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , інші відомості суду не відомі,

за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 0001/09/25679553, складним 20.01.2021, ОСОБА_1 , який є директором ПП «Чернігівський», вчинив порушення ч. 1, ч. 8, ч. 16 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР зі змінами та доповненнями, а саме: зберігання залишків пального без отримання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

ОСОБА_1 вину не визнав.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Деревянко Д.В. зазначив, що протокол складено з порушенням норм законодавства. Пояснив, що податковим органом не було встановлено на момент проведення перевірки фактів зберігання пального. Згідно даних акту перевірки від 14.12.2020 № 3229/08/01/09/25679553, поставки пального відбувалися 11.07.2019 та 19.09.2019. ПП «Чернігівський» є виробником сільськогосподарської продукції, відповідно придбання пального необхідне для заправки сільгосптехніки. Для тимчасового зберігання та оперативної поставки пального до працюючої сільгосптехніки з метою її заправки ПП « ОСОБА_2 » було придбано бочку причепну для транспортування пального об`ємом 3500 м/куб, в якій і зберігалося пальне. Податковим органом в акті перевірки не було зазначено, що пальне зберігалося саме у цфй бочці і бочка є пересувною та причепною. Зберігання пального у ємностях, встановлених на транспортних засобах не потребує ліцензії на право зберігання пального, оскільки дані резервуари не є нерухомим майном, не мають прив`язки до земельної ділянки (території), не мають своєї адреси, як обов`язкової умови ліцензування зберігання пального. Вважає складання протоколу без відповідного висновку комісії ГУ ДПС у Запорізькій області з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок, без прийнятого на підставі висновку комісії податкового повідомлення-рішення безпідставним та необгрунтованим. Просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставим кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 164 КУпАП передбачена відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.

Господарська діяльність - це будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у діяльності, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Суб`єктивна сторона характеризується умисною формою вини.

ОСОБА_1 ставиться в вину те, що він будучи директором ПП « ОСОБА_2 », вчинив порушення ч. 1, ч. 8, ч. 16 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР зі змінами та доповненнями, а саме: зберігання залишків пального без отримання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

Вказана ч. 1 ст. 164 КУпАП є бланкетною, тобто такою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм, зокрема до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР, Податкового кодексу України та підзаконних актів.

Стаття 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» передбачає, що оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

За приписами ст. 1 названого Закону, зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.Місце зберігання пального-місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.Оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюється суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії. Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Зі змісту ч. 38 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» встановлюється, що для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів: документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення; акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального; дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Аналізуючи зміст даної норми закону суд, приходить до висновку, що зберігання пального у ємностях, встановлених на транспортних засобах не потребує ліцензії на право зберігання пального, так як ємності не є нерухомим майном, не мають прив`язки до земельної ділянки, не мають адреси, що є необхідною умовою ліцензування зберігання пального.

Суд враховує, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні визнавальні пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відтак її винуватість має бути доведена у встановленному законом порядку.

Отже, суду не надано будь-яких належних та допустимих доказів, зберігання директором ПП «Чергінівський» пального, що потребує одержання ліцензії на провадження даного виду господарської діяльності та які підтверджують вину останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Оскільки вина є основною ознакою суб`єктивної сторони правопорушення, відсутність вини свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофеєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 заява № 36673/04) у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист.

Відповідно до ст. 56 ПК України, процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу.

За змістом п.п. 86.7 ст. 86 ПК України, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Розгляд матеріалів перевірки здійснюється комісією з питань розгляду заперечень контролюючого органу протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень та платнику податків надсилається відповідь.

Слід зазначити, що акт перевірки лише фіксує результати перевірки та по своїй суті не є рішенням контролюючого органу. На момент передачі адміністративного матеріалу до суду податкове повідомлення-рішення на підставі акту перевірки не прийняте. Таким чином, контролюючим органом, в порушення вимог податкового законодавства, подано до суду матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, ще до закінчення процедури адміністративного оскарження. Враховуючи, що на день розгляду адміністративного матеріалу процедура адміністративного оскарження не завершилася, не встановлено подію та склад адміністративного правопорушення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 №1-р/2019 вказав, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «indubioproreo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України», «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Таким чином, суд тлумачить усі сумніви на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 не доведена, а, отже, зважаючи на все вищевикладене, в його діях не вбачається складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі вкладеного, керуючись ст. ст. 247, 283, 284, 287, 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП, протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя Н.М. Свідунович

16.02.2021