ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Зубов О.С.
Номер провадження: 33/819/84/21 Доповідач: Калініна О.В.
Категорія: ч. 2 ст. 154 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Калініної О.В.,

при секретарі Осипенко С.С.

за участю ОСОБА_1 ,

захисника Руденка В.А.,

законного представника потерпілої ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 04 вересня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 154 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 04 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 85 грн. з конфіскацією собаки породи метіс-пінчер на кличку «Цезар».

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420,40 грн.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження по справі.

Вказує, що судом безпідставно не прийнято до уваги, що власником собаки є ОСОБА_3 , що підтверджується наявним в матеріалах справи паспортом тварини, він здійснює утримання собаки, а тому несе відповідальність за дії собаки.

В порушення ст. 166 КАСУ при розгляду клопотання про виклик в суд для дачі показань власника собаки і заміни неналежної сторони відповідно до вимог ст. 48 КАСУ суддя не з`ясував думку учасників і не виніс окремої ухвали з цього питання.

В судове засідання викликалися спеціалісти: ветеринарний лікар, що здійснював нагляд за поведінкою собаки після укусу та представник Херсонської міської ради, який підтвердив законність затверджених міською радою Правил утримання домашніх тварин

Було встановлено, що собаку віднесено до дрібної породи собак, а згідно п 3.14 Правил утримання домашніх тварин дозволяється вигулювати дрібну породу собак без намордника.

Було встановлено, що собака не агресивна, а укус стався в результаті нанесення дівчинкою удару по собаці ногою.

У протоколі зазначено, що правопорушення полягає у вигулі собаки без намордника, однак дрібні породи собак згідно Правил вигулюються без намордника.

Суд не врахував, що ст. 154 КУпАП є бланкетною нормою, тобто відсилає до Правил утримання домашніх тварин, затверджених органами місцевого самоврядування.

Протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, проте суд безпідставно не повернув його на доопрацювання.

Суд не звернув увагу на доводи представника апелянта про порушення потерпілою стороною норм діючого законодавства спрямованих на виховання дитини.

Судом не з`ясовано причину зміни показань представником потерпілої.

Після закінчення судового слідства суддя не ознайомив учасників процесу з доказами, що знаходяться в матеріалах справи.

Накладаючи стягнення, суд не врахував, що собаку апелянт вигулює протягом тривалого часу, ніяких зауважень ні від кого не надходило.

Суд безпідставно не прийняв до уваги те, що вона раніше не притягувалася до адміністративної та кримінальної відповідальності.

Справу розглянуто із порушенням вимог ст. 277 КУпАП.

Вважає незаконним вилучення собаки.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 та її захисник підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги.

ОСОБА_1 подала 12.02.2021 року письмове клопотання , в якому просила на підставі ст. 22 КУпАП змінити постанову суду в частині накладення штрафу та конфіскації собаки, обмежившись усним зауваженням.

Законний представник потерпілої ОСОБА_2 поклався на розсуд суду, зазначивши , що судове рішення має забезпечити дотримання володільцями собаки правил її утримання, яке буде безпечним для оточуючих.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

Мотиви Суду.

Відповідно до положень ч 7,8 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Клопотань про дослідження нових доказів учасниками справи під час апеляційного розгляду заявлено не було.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 04 вересня 2020 року встановлено, що ОСОБА_1 22 червня 2020 року о 18:00 год., під час вигулу свого собаки на кличку «Цезар» за адресою: м. Херсон, вул. Патона, 23, допустила порушення правил утримання собак, а саме здійснила вигул собаки без намордника, внаслідок чого собака завдала ушкоджень у вигляді рани лівого стегна малолітній ОСОБА_4 , 2015 р.н., чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.154 КУпАП.

Мотивуючи висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ч 2 ст. 154 КУпАП , суд вказав, що відповідно до ст.9 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження" особа, яка супроводжує тварину зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей від заподіяння шкоди супроводжуваною твариною. Враховуючи, що вигул собаки проводився у прибудинкових зонах, ОСОБА_1 бачила, що поряд з нею знаходяться діти то відповідно мала можливість та зобов`язана була вчинити такі дії, які б унеможливили контакт собаки з іншими людьми, в тому числі, із застосуванням намордника.

Такий висновок, як видно із постанови, суд побудував на підставі оцінки доказів - протоколу про адміністративне правопорушення від 03.07.2020 року , консультативного висновку спеціаліста від 22.06.2020 року , відповідно до якого у ОСОБА_4 виявлені укушені рани лівого стегна, пояснень ОСОБА_1 та законного представника потерпілої.

Згідно із ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст. 252, 280 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю та зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

Суд першої інстанції не в повній мірі дотримався зазначених вимог закону , повно і всебічно не встановив фактичні обставини справи та не дав належну оцінку доказам у справі.

Обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Частиною 2 ст. 154 КУпАП передбачена відповідальність за тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях , що спричинило заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну.

Стаття 154 КУпАП є бланкетною нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 154 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

Відтак при складанні протоколу необхідно викласти суть правопорушення виходячи з частини першої даної статті з посиланням на конкретний пункт Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах, який вважається порушеним, чи Правил утримання домашніх тварин, чи інших нормативно- правових актів, що встановлюють вимоги до утримання та поводження з домашніми тваринами та виключно після цього зазначати наслідки у виді заподіяння шкоди, як це передбачено частиною другою ст. 154 КУпАП.

Дійшовши висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, суд не взяв до уваги, що фабула протоколу не містить в собі посилання на порушення ОСОБА_1 конкретного нормативно-правого акта, його статті чи пукти , яким визначено коло обов`язків та заборон для осіб, які утримують собак чи здійснюють за ними догляд.

Разом з тим, не вказання конкретного нормативно правового акту фактично унеможливлює притягнення особи до відповідальності , оскільки у іншому випадку це б суперечило статті 7 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Не містить протокол і вказівки на породу та індивідуальні ознаки собаки, що унеможливлює перевірку викладених обставин щодо віднесення собаки до порід, яких володілець має право виводити обов`язково в наморднику , зважаючи на вимоги Правил утримання домашніх тварин у м. Херсоні

З огляду на те, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі, апеляційний суд вважає, що складений стосовно ОСОБА_1 протокол не може бути визнаний належним та допустимим доказом наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ч 2 ст. 154 КУпАП.

Суд не дав оцінку обставинам вказаним у протоколі, якими інкриміновано, що ОСОБА_1 порушила вимоги щодо вигулу собаки в наморднику , не перевірив , чи дійсно такі вимоги передбачені для породи собаки, яку вигулювала ОСОБА_1 , і чи в результаті порушення саме цих вимог настали вказані у протоколі наслідки.

При цьому, як видно із матеріалів справи , ОСОБА_1 посилалася на те, що у реєстраційних документах на собаку зроблено спеціальну відмітку про те, що дозволяється вигулювати собаку на повідку і без намордника. Суд не перевірив такі доводи .

Натомість суд, вийшовши за межі викладеного у протоколі суті правопорушення, послався на ст. 9 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження" особа, яка супроводжує тварину зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей від заподіяння шкоди супроводжуваною твариною, тобто на нормативно- правовий акт, порушення якого не було вказано у протоколі , і який передбачає інші обов`язки володільця тварини , ніж ті які вказані у протоколі.

Згідно положень КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. Збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових принципах, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Не отримало належного обгрунтування суду і рішення щодо застосування стягнення у виді конфіскації собаки, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 29 КУпАП , якою визначено, що конфіскація предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в примусовій безоплатній передачі цього предмета у власність держави за рішенням суду. Конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України.

Судом не обгрунтовано чи передбачено законом конфіскацію тварини у разі вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП не власником тварини, а особою, яка її супроводжує.

Проте, при застосуванні щодо ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді конфіскації тварини, суд першої інстанції належним чином не дослідив матеріали справи, зокрема не встановив чи є власником собаки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається із документів, доданих до протоколу власником собаки є ОСОБА_3 .

Аналізу цим обставинам судом надано не було.

Отже апеляційний суд не погоджується із висновком суду про те, що протокол про адміністративне правопорушення, зміст якого не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, пояснення ОСОБА_1 , яка в суді заперечувала свою винуватість, консультативний висновок щодо травмування ОСОБА_5 та пояснення її законного представника , на які послався суд , поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ч 2 ст. 154 КУпАП.

Апеляційний суд не вправі витребувати додаткові докази , повернення протоколу для доопрацювання на стадії апеляційного розгляду положеннями ст. 294 КУпАП не передбачено, а тому постанову суду першої інстанції слід скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч 1 ст.247 КУпАП .

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, вони не можуть бути визнані підставою для скасування оскаржуваної постанови, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Посилання апелянта на норми КАСУ на обгрунтування апеляційних вимог є безпідставними, оскільки справа розглядається згідно вимог КУпАП, а не у порядку адміністративного судочинства.

Клопотання апелянта про зміну постанови в частині накладення штрафу та конфіскації собаки , не грунтується на приписах ст. 22, 284 КУпАП .

Правопорушення , передбачене ч.2 ст. 154 КУпАП у випадку заподіяння шкоди здоров`ю людини не можна визнати малозначним.

Крім того за наявності підстав для закриття провадження , з підстав визначених ст. 247 КУпАП , не може бути застосоване усне зауваження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 04 вересня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 154 КУпАП скасувати.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Копію постанови направити учасниками справи у порядку ст. 295 КУпАП.

Суддя

Херсонського апеляційного суду (підпис) О.В. Калініна