Справа № 364/171/21
Провадження № 3/364/60/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2021 року, суддя Володарського районного суду Київської області Моргун Г. Л., ознайомившись з матеріалами, які надійшли від відділення поліції № 4 Білоцерківського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , директора ТОВ «ЕНАФ «Мрія» с. Капустинці Володарського району Київської області, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 139 ч. 1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

03.03.2021 року до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР № 175527 від 25.02.2021 року, відносно ОСОБА_1 , щодо вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ст.139 ч.1 КУпАП. В протоколі зазначено , що 25.02.2021 року о 12 годині 32 хвилини на автодорозі між с.Капустинці - с.Коржиха працівниками ТОВ «ЕНАФ Мрія» не встановленим автомобілем перевозили вантаж курпомет, висипали його на поле неподалік автодороги, після вигрузки вантажу виїхали на автодорогу забруднивши її курпометом та багнюкою, чим порушили п. 22.2 Правил дорожнього руху правопорушення та вчинили правопорушення передбачене ст. 139 ч.1 КУпАП.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і повне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно ст. 278 КУпАП під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення. Частина 2 статті 7 КУпАП вказує, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Ознайомившись з матеріалами, що надійшли в провадження, суддя встановила , що зазначений адміністративний протокол складено без додержання вимог ст. 256 КУпАП .

Так, положеннями ч. 1 ст. 139 КУпАП визначено склад правопорушення, зокрема, пошкодження автомобільних доріг, вулиць, дорожніх споруд, залізничних переїздів, трамвайних колій, технічних засобів регулювання дорожнього руху, самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху, створення перешкод для дорожнього руху, в тому числі забруднення дорожнього покриття, або невжиття необхідних заходів щодо їх усунення та попередження інших учасників руху про небезпеку, що виникла, або невжиття посадовими особами, відповідальними за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, утримання автомобільних доріг та вулиць, громадянами - суб`єктами господарської діяльності заходів щодо заборони руху підвідомчих технологічних транспортних засобів, сільськогосподарської техніки і машин на гусеничному ходу автомобільними дорогами і вулицями, покриття яких може бути пошкоджене.

Отже, об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього та залізничного руху, а також суспільні відносини у сфері власності.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у таких формах: 1) пошкодження автомобільних доріг, вулиць, дорожніх споруд, залізничних переїздів, трамвайних колій, технічних засобів регулювання дорожнього руху; 2) самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху; 3) створення перешкод для дорожнього руху, в тому числі забруднення дорожнього покриття, або невжиття необхідних заходів щодо їх усунення та попередження інших учасників руху про небезпеку, що виникла, або невжиття заходів щодо заборони руху підвідомчих технологічних транспортних засобів, сільськогосподарської техніки і машин на гусеничному ходу автомобільними дорогами і вулицями, покриття яких може бути пошкоджене.

Суб`єктом даного адміністративного проступку є як громадяни - суб`єкти господарської діяльності, так і посадові особи.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й у формі необережності.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В той же час, ст. 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відомості, які містяться у протоколі про адміністративні правопорушення, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Як встановлено судом, в матеріалах про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відсутні дані, що він є суб`єктом адміністративного проступку - як громадянин - суб`єкт господарської діяльності, чи як посадова особа. Не зазначена і суб`єктивна сторона правопорушення, яка визначається ставленням до наслідків правопорушення і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й у формі необережності, що позбавляє можливості суд перевірити належність суб`єкта та правомірність складення щодо нього даного протоколу та не дає можливість здійснити всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин правопорушення і, як наслідок, здійснити розгляд адміністративної справи по суті та прийняти обґрунтоване та законне рішення по ній.

Верховним Судом України визнано правильну практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст.256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного дооформлення (п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14).

З урахуванням викладеного, суд позбавлений можливості надати оцінку в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку із чим, приходить до висновку про необхідність повернення справи для дооформлення, під час якого необхідно всебічно, повно, і об`єктивно з`ясувати всі обставини, що мають значення для прийняття правильного рішення, після чого, за наявності до того законних підстав, направити до суду, адже ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

За таких обставин вважаю необхідним повернути матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відділенню поліції № 4 Білоцерківського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Київській області, - для належного оформлення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 256, 264, 265 КУпАП України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 139 КУпАП, - повернути на доопрацювання до відділення поліції № 4 Білоцерківського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Київській області.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Г. Л. Моргун