Справа № 331/2528/21
Провадження № 3/331/1103/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Кольц Д.М., розглянувши матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції за протоколом серії АА №091179 від 02.05.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого газорізальником в ПрАТ «ЗЕРЗ», що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 185 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до опису протоколу серії АА №091179 від 02.05.2021 року 02.05.2021 року приблизно о 11-50 годин в м. Запоріжжя, Олександрівський район, вул. Гоголя, біля буд. 11, гр. ОСОБА_1 не виконував неодноразове законне розпорядження про припинення правопорушення, шарп ав працівників поліції по форменному одязі та гучно кричав, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 185 КУпАП.

У ході розгляду адміністративної справи в суді, ОСОБА_1 після роз`яснення йому головуючим прав, передбачених ст. ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, свою вину у вчинені вказаного правопорушення не визнав. Пояснив, що того дня біля будинку, де він проживає він гуляв із своїми дітьми. Потім побачив як поліцейський почав хапати дитину його сусіда за руку і трясти, через що ОСОБА_1 заступився за хлопчика та встав попереду нього, щоб його затулити. В цей час одна із патрульних підійшла до ОСОБА_1 та повідомила, що він затриманий і надягла на нього кайданки. Будь-яких вимог поліцейськими щодо припинення будь-яких дій з боку ОСОБА_1 не було. Вказав, що він законослухняний громадянин, і виконав бі вимогу поліцейських, якби вони її озвучили.

За клопотанням правопорушника було викликано ОСОБА_2 для дачі пояснень у якості свідка.

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що вона перебувала біля будинку АДРЕСА_2 , де побачила як за сусідською дитиною та бабусею біжить поліцейський. ОСОБА_1 встав перед дитиною, щоб його затулити від поліцейського та захистити. Через секунд 20 підійшла інша співробітник поліції та одразу затримала ОСОБА_1 . Будь яких протиправних дій ОСОБА_1 не чинив відносно поліцейських. Будь-яких вимог ОСОБА_1 поліцейські не висловлювали.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідка, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній, зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.

Відповідно до ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини.

Відповідно до 185 КУпАП наступає адміністративна відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

З об`єктивної сторони дане правопорушення виражається у злісній відмові коритися законному розпорядженню, яка повинна виражатися у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень або вимог, або в непокорі, вираженій у зухвалій формі, що свідчить про прояв явної неповаги до органів і осіб, які охороняють громадський порядок.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2011 №10-рп/2011 надав тлумачення визначенню непокори: «Слово "непокора" означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги».

Необхідність з`ясування суті розпорядження працівника поліції, з метою надання оцінки його законності, випливає, зокрема, і з рішення (Постанови) Верховного Суду України від 03 березня 2014 року по справі №5-49к13, прийнятого, внаслідок постановлення Рішення Європейського суду з прав людини по справі «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року.

Дане правопорушення обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні ним службових обов`язків, оскільки вимога працівника поліції або розпорядження це - акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, який має бути законодавчо обґрунтований.

Пленум Верховного Суду України у п. 7 постанови №8 від 26.06.1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя,здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» роз`яснив, що згідно ст.185КУпАП злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, і що адміністративна відповідальність за цією статтею настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.

Фактично на підтвердження факту наявності в діях ОСОБА_1 ознак вищевказаного правопорушення вказує лише протокол про адміністративне правопорушення.

Натомість, вказаний протокол складений співробітником поліції, який не може вважатися стороннім спостерігачем в розумінні об`єктивності висвітлення події, а тому суд не може покласти у підґрунтя обвинувального судового рішення лише названий протокол.

CD-R диск, який міститься в матеріалах справи із відеозаписом з бодікамери поліцейського будь-якого доказового значення по справі не має. До такого висновку прийшов суд оглянувши даний відеозапис, на якому висвітлено як поліцейські намагаються знайти документи якоїсь людини, однак навіть самого ОСОБА_1 на відеозаписі немає. Згідно пояснень особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, цей відеозапис зроблений вже після того як він був затриманий співробітниками поліції і сидів у патрульному автомобілі.

Ще три відеозаписи, які маються на диску лише фіксують перебування ОСОБА_1 в відділі поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, коли його було затримано і складання протоколу.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 злісно не виконав законне розпорядження поліцейського, підтверджень наявності самої вимоги поліцейського також в матеріалах справи немає.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь.

У справі «Карелін проти Росії» є недопустимим з боку суду, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, уточнення у судовому засіданні фабули правопорушення, усунення розбіжностей та неточностей, що мали місце у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки такі дії є порушенням ч. 1 ст. 6 «Про захист прав людини і основоположних свобод», тобто порушено принцип рівності сторін і змагальності судового процесу. За таких умов, особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява F 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

За вищевказаних обставин, керуючись ст. 62 Конституції України, за якою всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 185 КУпАП, тлумачиться на його користь, суд вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП.

Керуючись ст. 247 ч.1 п.1, ст.ст. 185, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Д.М. Кольц