Справа № 153/115/21
Провадження № 33/801/549/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Швець Р. В.
Доповідач: Шемета Т. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ямпільського районного суду Вінницької області від 15 квітня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, -

в с т а н о в и в:

Постановою Ямпільського районного суду Вінницької області від 15 квітня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір у розмірі 454 грн 00 коп. на користь держави.

В постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 21.01.2021 о 20 годині 30 хвилин по вулиці Незалежності, 84 в с. Гальжбіївка Могилів-Подільського району Вінницької області, керував автомобілем ВАЗ-2101, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із такою постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Ямпільського районного суду Вінницької області від 15 квітня 2021 року, і закрити провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення. Посилається, що на диску, який долучений до матеріалів справи, відеозапис не є безперервним всупереч вимогам п. 3.5. Інструкції № 100 від 03.02.2016 року, затвердженої Департаментом НП України, а тому не може бути належним та допустимим доказом. Стверджує, що працівниками поліції його не було доставлено до медичного закладу для проходження огляду, хоча він мав намір туди їхати. Зазначає, що погодився зі складеним протоколом про керування транспортним засобом без номерного знаку, однак з протоколом про відмову в проходженні медичного огляду не погоджується з тих підстав, що відсутні докази перебування його за кермом транспортного засобу.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 адвокат Жук А. А. подану апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній підстав, просив її задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність, за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена зокрема, у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що його вина підтверджується наявними у справі матеріалами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 448651 від 21.01.2021 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відеозаписами від 21.01.2021, які були здійснені з автомобільного відеореєстратора та нагрудної камери поліцейського.

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (надалі Інструкція) якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як передбачено п. 12 Розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Як зазначено в апеляційній скарзі, заявник заперечує факт відмови його від проходження медичного огляду, однак будь яких доказів, які б спростовували інформацію про його відмову в проходженні такого огляду, в протоколі, рапорті, поясненнях свідків, акті огляді направленні не має. Дана обставина також підтверджується відеозаписом події на диску, долученому до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, з якого встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду.

Щодо доводів апеляційної скарги, про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем необхідно зазначити, що своїм правом надати пояснення, висловити будь-які зауваження щодо оформлення протоколу та адміністративних матеріалів доданих до нього, ОСОБА_1 не скористався, відмовившись при цьому від підписання Протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд акцентує увагу на тому, що ОСОБА_1 сам підтвердив факт керування ним транспортним засобом, погодившись з складеним протоколом відносно нього про керування т/з без номерного знаку, а з протоколом про адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП не погоджується, заперечує факт керування. Тобто доводи, на які посилається в апеляційній скарзі ОСОБА_1 суперечать один одному. Апеляційний суд розцінює їх виключно як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності.

Водночас з оглянутого в судовому засіданні апеляційного суду відеозапису з відеореєстратора патрульного автомобіля встановлено, що ОСОБА_1 виходить з автомобіля зі сторони водійського сидіння, що також підтверджує факт перебування його за кермом. Також з відеозапису, здійсненого на боді-камеру поліцейського чітко прослідковується відмова ОСОБА_1 на пропозицію працівників поліції пройти медичний огляд як на місці зупинки транспортного засобу так і в медичному закладі в присутності свідків. З відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права, передбачені КУпАП, в тому числі на правову допомогу адвоката.

В якості доказів до матеріалів справи долучені:

-Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 448651 від 21.01.2021 року (а. с. 2);

-Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а. с. 4);

-Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ( а. с. 5);

-пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а. с. 7, 8);

-Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а. с. 4);

- Рапорт поліцейського СРЯПП ВП № 1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області сержанта поліції Гриневича Ю. О. (а.с. 9);

-Відеозапис з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції на диску, (а. с10).

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що докази наявні в матеріалах справи у своїй сукупності підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, не суперечать один одному та доповнюють один одного.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Твердження ОСОБА_1 про неналежність відеозапису (а саме його переривання) жодним чином не спростовує його вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а лише свідчить про неналежне виконання уповноваженими особами патрульної поліції своїх обов`язків.

Отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильності та законності постанови Ямпільського районного суду Вінницької області від 15 квітня 2021 року та не можуть слугувати підставами для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, подана апеляційна скарга не може бути задоволена, постанова судді про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим, за наслідками розгляду апеляційної скарги, її слід залишити без задоволення, а постанову судді Ямпільського районного суду Вінницької області від 15 квітня 2021 року без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ямпільського районного суду Вінницької області від 15 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Т. М. Шемета