Справа №487/6638/20
Провадження № 33/812/79/21
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 лютого 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Цуркан І.І.,

за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Сафронова Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Сафронова Юрія Івановича на постанову, яку ухвалив Заводський районний суд м. Миколаєва під головуванням судді Карташевої Т.А. у приміщенні цього суду 19 січня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №407222, складеному 28 жовтня 2020 р. о 02:30 год., 28 жовтня 2020 р. о 01:10 год. в м. Миколаєві по вул. 1 Слобідська, 103 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAF XF д/н НОМЕР_1 з причепом SCMiT2, реєстраційний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння. В присутності двох свідків на місці зупинки т/з водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора DRAGER, на що водій відмовився та виявив бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі у встановленому законом порядку. Згідно висновку №1514 водій ОСОБА_1 керував вищевказаним т/з в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, пояснивши, що за кермом транспортного засобу був його колега ОСОБА_2 , який працює водієм у ФОП ОСОБА_3 . Він працював підмінним водієм, проте в той день не працював, а на прохання колеги на таксі привіз на вул. 1 Слобідська документи. Коли водій пішов дивитися чергу, до нього підійшли співробітники поліції та повідомили, що машина знаходиться під знаком «Стоянка заборонена», попросили прибрати транспортний засіб, але він відмовився, мотивуючи це тим, що не є водієм, який після повернення і прибере машину. Водій ОСОБА_4 повинен був повернутися, але чомусь не повернувся. Після цього йому запропонували пред`явити документи, взяли посвідчення водія, і повідомили, що будуть складати протокол за ст. 130 КУпАП, незважаючи на те, що він не керував транспортним засобом, а на нього чекав водій таксі. Йому пропонували пройти огляд на місці, він не відмовлявся, у нього не вийшло продути «Драгер», тому він проходив медичний огляд в лікарні. 27 жовтня 2020 р. він о 18:00 год. дома пив пиво. ОСОБА_5 , після того як підійшли співробітники поліції, він не телефонував, водія таксі, який на нього чекав, також не запрошував на місце події. Просив закрити провадження у справі, оскільки він не був водієм транспортного засобу.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Сафронов Ю.І. в судовому засіданні зазначив, що є підстави для закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, і це підтверджується відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, що виключає в діях ОСОБА_1 об`єктивну сторону адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП. Свідки такого керування також відсутні.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 січня 2021 р. ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік та стягнуто 420 грн. 40 коп. судового збору.

Не погоджуючись із постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Сафронов Ю.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає, що постанова суду не обґрунтовує вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення, а дії працівників поліції суперечили вимогам закону під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у протоколі про адміністративне правопорушення від 28 жовтня 2020 р. зазначено, що ОСОБА_1 порушив п.2.9а Правил дорожнього руху, тобто керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, однак це не відповідає дійсності, адже він не курував автомобілем та працівники поліції його не зупиняли. Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення вказаного пункту Правил особа повинна керувати транспортним засобом, для того щоб поліцейські мали повноваження зупинити його, відсторонити від керування та пропонувати йому пройти огляд на стан сп`яніння. При чому процес керування, зупинки та вимоги пройти огляд повинен бути безперервним у часі. В іншому випадку, на думку апелянта, вимоги поліцейських будуть протиправними. Крім того, те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом підтверджується записами камер відеоспостереження поліцейських, що виключає в його діях об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення, а значить - підтверджує відсутність його складу. Більше того, допитаний під час судового розгляду поліцейський підтвердив той факт, що коли патрульний автомобіль поліції прибув, транспортний засіб не рухався. Відсутні і свідки керування ОСОБА_1 транспортного засобу. Також до матеріалів справи про адміністративне правопорушення долучено роздруківку даних GPS-трекера, встановленого на транспортному засобі д/н НОМЕР_1 , з якої видно, що транспортний засіб не рухався майже 50 хвилин до того моменту, коли до нього підійшли працівники поліції. Тобто працівники поліції не мали належних та допустимих доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а отже не мали права складати на нього протокол. До того ж не відповідає дійсності та спростовується відеозаписом те, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння на місці.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Сафронова Ю.І., які підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також вимогах закону.

Згідно пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає, зокрема, у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується наявністю прямого умислу.

Суб`єктом вказаного правопорушення є особа, яка керує транспортним засобом.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно частин 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Аналогічні вимоги містить Інструкція «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №407222, складеному 28 жовтня 2020 р. о 02:30 год., 28 жовтня 2020 р. о 01:10 год. в м. Миколаєві по вул. 1 Слобідська, 103, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAF XF д/н НОМЕР_1 з причепом SCMiT2, реєстраційний номер, НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння. В присутності двох свідків на місці зупинки т/з водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора DRAGER, від чого водій відмовився та виявив бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі у встановленому законом порядку. Згідно висновку №1514 водій ОСОБА_1 керував вищевказаним т/з в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП. Протокол підписаний ОСОБА_1 без будь-яких застережень.

Факти, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме щодо спроби водія ОСОБА_1 пройти 28 жовтня 2020 року медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу DRAGER, а також проходження медичного огляду у Комунальному некомерційному підприємстві «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» з встановленням стану алкогольного сп`яніння підтверджені підписом ОСОБА_1 , який був ознайомлений з протоколом серії ДПР18 №407222 без зауважень та застережень, будь-яких пояснень ним не було викладено.

Дані протоколу про адміністративне правопорушення узгоджуються щодо фактичних обставин також з наступними доказами:

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеним лікарем-наркологом Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Олійниковим В.О. 28 жовтня 2020 року на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду особи, що керує транспортним засобом з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, № 1514, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, цифровий показник якого становив 1,95%, і з такими результатами огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 погодився, що засвідчив своїм підписом;

- відеозаписами з нагрудної відеореєстратора поліцейського ВЕ0241, на яких зафіксовано що ОСОБА_1 підтверджував, що є водієм транспортного засобу, та визнав той факт, що вживав алкогольні напої, після чого керував транспортним засобом як підмінний водій.

Таким чином, проаналізованими та належним чином оціненими в їх сукупності та взаємозв`язку судом першої інстанції доказами підтверджено, що ОСОБА_1 було порушено п. 2.9 «а» Правил, тобто скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому суд вірно дав оцінку усім запереченням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисника.

За такого доводи апеляційної скарги щодо помилкового встановлення судом обставин адміністративного правопорушення та про недотримання працівниками поліції під час складання протоколу вимог закону не заслуговують на увагу та відхиляються апеляційним судом.

Щодо аргументів апеляційної скарги про відсутність у справі доказів того, що автомобіль рухався і саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а також посилань на те, що автомобілем керувала інша особа.

Такі посилання спростовуються наступними доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №407222, складеного 28 жовтня 2020 р., в якому зафіксовано, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAF XF д/н НОМЕР_1 з причепом SCMiT2, реєстраційний номер, НОМЕР_2 , і який цей протокол підписав без зауважень;

наданими Департаментом патрульної поліції УПП в Миколаївській області на адвокатський запит відеозаписами з нагрудного відеореєстатора працівника поліції ВЕ0241, на яких зафіксована розмова ОСОБА_1 з працівником патрульної поліції, у процесі якої ОСОБА_1 пояснював, яким маршрутом заїхав на місце зупинки, чому порушив правила стоянки транспортного засобу, що він вживав спиртні напої цього вечора та не планував працювати, однак вимушений був замінити свого напарника по роботі та сісти за кермо у стані сп`яніння, так як останній знаходився в стані сильного алкогольного сп`яніння, а також, що в присутності свідків не заперечував тверджень працівника поліції, що ОСОБА_1 є водієм, у якого виявлені ознаки сп`яніння (відеофайли: запис з 1 год. 19 хвилини, НОМЕР_3 запис з 1 год 26 хвилини, , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ).

Аналогічні фактичні обставини були підтверджені в суді першої інстанції опитаним в якості свідка поліцейським 1 взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Миколаївській області сержантом поліції Сядром М.С., який склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Наведені докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

За такого встановлені судом обставини: поведінка ОСОБА_1 , який поводився як водій транспортного засобу, не заперечував та підтверджував, що перед складанням протоколу про адміністративне правопорушення керував вказаним транспортним засобом після вживання спиртних напоїв, підписав без заперечень протокол про адміністративне правопорушення, спростовують твердження, викладені в апеляційній скарзі, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.

Щодо пояснень ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, про те що ним протокол про адміністративне правопорушення не підписувався, суд їх відхиляє, оскільки ні в суді першої інстанції ні в апеляційній скарзі ним підпис у протоколі не заперечувався.

Також суд не погоджується з посиланням в апеляційній на те, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення пункту 2.9.«а» Правил процес керування особою яка притягається до адміністративної відповідальності, зупинки та вимоги пройти огляд повинен бути безперервним у часі, оскільки таке не відповідає диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП. Крім того, згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є, будь-які фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, зокрема і факт керування транспортним засобом, і ці дані встановлюються, в тому числі поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, які є належним джерелом доказів.

Також суд відхиляє посилання апелянта на дані GPS-трекера, встановленого на транспортному засобі д/н НОМЕР_1 , оскільки та обставина, що на момент, коли прибули працівники поліції, вказаний транспортний засіб не рухався, не виключає, що до цього ним керував ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суддя дійшов до законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови судді, суд апеляційної інстанції не знаходить, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Сафронова Юрія Івановича залишити без задоволення, а постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 січня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.М. Базовкіна