Справа № 755/3346/21
Провадження №: 3/755/2457/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" березня 2021 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Федосєєв С.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Дніпровського УП ГУНП у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

встановив:

14 лютого 2021 року о 08 год. 00 хв. ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив насильство психологічного характеру відносно громадянина ОСОБА_2 , а саме: висловлювався нецензурною лайкою, кричав, погрожував, чим вчинив порушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 з`явився у судове засідання у нетверезому стані, пояснив, що на передодні святкував 8 березня, вину не визнав. Показав, що 14.02.2021 року він прийшов до батьків, допомогти, однак у нього стався конфлікт з чоловіком його сестри - ОСОБА_2 , та зазначив, що це він викликав працівників поліції.

Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні показав, що ОСОБА_1 протягом 5 років знущається над його родиною. Потерпілий ОСОБА_2 разом з дружиною, дітьми та батьками його дружини проживають в квартирі, де раніше проживав ОСОБА_1 . Він приходить до батьків разом зі своєю співмешканкою, в квартирі розпиває спиртні напої та вчиняє психологічне насильство відносно його дружини - ОСОБА_3 та його дітей, на зауваження не реагує. Неодноразово працівниками поліції відносно ОСОБА_1 було складено протоколи про адміністративне правопорушення. На підтвердження своїх свідчень надав копію термінового заборонного припису стосовно ОСОБА_1 від 08.12.2019 року, згідно якого ОСОБА_1 було заборонено покидати місце свого проживання та відвідувати місце проживання потерпілої ОСОБА_3 , який діяв з 08.12.2019 по 18.12.2019 року.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні показала, що до осені 2020 року ОСОБА_1 проживав в селі, потім повернувся до м. Києва і проживав разом з ними, після чого йому виділили квартиру, однак він продовжує приходити до квартири батьків у якій проживає ОСОБА_3 разом зі своїм чоловіком та дітьми, під приводом допомогти батьку. Однак, він разом з батьком вживає алкогольні напої, а потім вчиняє психологічне насильство відносно неї - висловлюючись нецензурною лайкою. Це слухають її діти, ОСОБА_1 здійснює на неї психологічний тиск. Зазначила, що події 14 лютого 2021 року почалися, ще з ночі, коли вони спали, прийшов ОСОБА_1 почав голосно висловлюватись нецензурною лайкою. Вранці ОСОБА_1 продовжив свої дії, разом з тим, не давав змоги переміщатись по квартирі, ображав її, висловлювався нецензурною лайкою, за неї заступився її чоловік - ОСОБА_3 , зробив усне зауваження ОСОБА_1 , після чого ОСОБА_1 з криками, що його вбивають, ріжуть, зателефонував до поліції. Додала, що після інциденту, який стався 14.02.2021 року, вони ще тричі звертались до працівників поліції, оскільки ОСОБА_1 продовжує вчиняти домашнє насильство.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши учасників справи, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно ст. 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави Стаття 28 Конституції декларує право кожного на повагу до його гідності. В цій нормі також зазначено, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У рішенні по справі «Опуз проти Туреччини» (Opuz v. Turkey) no. 33401/02 від 09 червня 2009 року Європейський суд з прав людини прийшов до висновку, що насильство в сім`ї не є приватною чи сімейною справою, але є проблемою, яка зачіпає суспільні інтереси, що в свою чергу вимагає ефективних дій з боку держави. Суд також зазначив, що недостатньо мати закони щодо протидії домашньому насильству, більш важливішим є наявність ефективних механізмів їхньої реалізації. Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 14 лютого 2021 року серії ВАБ 18 №382364, рапортом ДОП Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, письмовими поясненнями свідків, потерпілого, копією термінового заборонного припису стосовно ОСОБА_1 від 08.12.2019 року показами учасників справи наданих в судовому засіданні. Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , з метою виховання правопорушника та попередження наступних правопорушень, суддя дійшов висновку про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону. В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення. На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 3, 28 Конституції України, ст. 33, 173-2, 251, 283-285 КУпАП, суддя -

постановив:

Визнати ОСОБА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн 00 коп. Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. на користь держави. Роз`яснюється, що в разі несплати штрафу в строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва. Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Суддя