Номер справи 237/2309/21
Номер провадження 3/237/1046/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

06.07.21 року м. Курахове

Суддя Мар`їнського районного суду Донецької області Кучко Яна Юріївна, розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ

На адресу Мар`їнського районного суду Донецької області надійшов матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 85 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкриміновано те, він 09 червня 2021 року о 23 годині 51 хвилина на Курахівському водосховищі в період нерестової заборони здійснював лов риби за допомогою забороненого сіткоснасного знаряддя лову риби, а саме власними сітками лісковими кількістю 2 шт, чим порушив вимоги п. 3.14, 3.15 Правил любительсього та спортивного рибальства та положення ст. 27 Закону України «Про тваринний світ».

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за внутрішнім переконанням в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прихожу до висновку про те, що справа підлягає закриттю за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП.

Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 1 статті 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності.

Особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення при складанні відповідного протоколу поставлено у провину ОСОБА_1 порушення вимог п.п. 3.14, 3.15 Правил любительського та спортивного рибальства та положення ст. 27 Закону України «Про тваринний світ».

Суд вважає за необхідне навести положення відповідного підзаконного нормативно-правового акту про порушення якого стверджує державний інспектор з охорони державного середовища.

За положеннями пункту 3.14. Правил любительського та спортивного рибальства забороняється: застосовувати без дозволу органів рибоохорони нові знаряддя та способи лову, які не передбачені цими Правилами рибальства; перебувати на водоймі або поблизу неї з вибуховими та отруйними речовинами, а також зі знаряддями лову, застосування яких у даний час і в цьому місці заборонено, а також зберігати заборонені знаряддя лову на водоймах або поблизу них; продаж фізичними та юридичними особами, які не мають на це дозволу, сіткових матеріалів, знарядь лову і пристосувань до них, застосування яких заборонено правилами рибальства; продаж або скуповування риби, ікри і водних безхребетних та продуктів їх переробки без наявності документа, який підтверджує законність їх придбання, та сертифіката якості; миття у рибогосподарських водоймах або в їх прибережних смугах транспортних засобів, а також проведення робіт, які негативно впливають на стан водойм; зупинка плавзасобів в заборонених для рибальства місцях, за винятком зупинок біля населених пунктів та випадків конечної потреби (шторм, туман, аварія тощо); організація змагань з рибальства в період нересту риби; пересування автотранспортних засобів, крім тих, що належать природоохоронним та правоохоронним органам, по кризі рибогосподарських водойм у період льодоставу (за винятком спеціально обладнаних льодових трас); пересування плавзасобів у заборонених для рибальства зонах (за винятком установлених суднових ходів), а на ділянках, оголошених органами рибоохорони нерестовищами в період нересту - всіх плавучих засобів, крім суден спеціально уповноважених органів, які здійснюють охорону водних живих ресурсів; лов морських ссавців, риби та інших водних живих ресурсів, занесених до Червоної книги України; вивезення (винесення) риби, раків та інших водних живих ресурсів у кількості, що перевищує добову норму лову, або заборонених до лову правилами рибальства; вилучення із води знарядь лову, які належать іншим особам, та об`єктів лову, які є в цих знаряддях тощо; проведення без погодження з органами рибоохорони та без дозволу Мінекобезпеки акліматизації (реакліматизації), переселення і розведення нових для фауни України або генетично змінених водних живих ресурсів, зариблення водойм тощо.

За положеннями пункту 3.14. Правил любительського та спортивного рибальства забороняється лов водних живих ресурсів: із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм; у каналах теплоенергоцентралей, підвідних та скидних каналах електростанцій; у підвідних і магістральних каналах, відводах рибогосподарських та меліоративних систем, в шлюзових каналах тощо; у новостворених водосховищах (до особливого розпорядження); з незареєстрованих плавзасобів або таких, що не мають на корпусі чіткого реєстраційного номера (за винятком веслових човнів); з човнів або інших плавзасобів на промислових ділянках, закріплених за користувачами водних живих ресурсів, а також на відстані від берега більш як 3 км в Чорному морі і 1,5 км - в Азовському морі; у верхніх б`єфах гребель на відстані ближче ніж за 500 метрів, в нижніх - на відстані в межах, встановлених п.4.13 цих Правил рибальства; поблизу мостів, які охороняються, в межах режимних зон охорони; у радіусі 500 метрів навколо риборозплідних господарств; у водоймах риборозплідних і товарних рибних господарств; на водоймах, що розташовані в зоні евакуації (відчуження) на територіях, радіактивно забруднених унаслідок катастрофи на Чорнобильській АЕС; на зимувальних ямах; з криги на ділянках водойм, закріплених за рибодобувними організаціями - на відстані більш як за 500 метрів від берега; на водоймах, що не визначені органами рибоохорони як такі, на яких дозволене любительське рибальство; у темний час доби (пізніше години від заходу сонця та раніше години до його сходу) з човнів та інших плавучих засобів у Чорному та Азовському морях; без наявності відповідних документів, що дають право на здійснення лову в окремих водоймах.

Таким чином як вбачається з вищенаведеного зміст норми права та норми законодавчого акту в даному випадку не співпадає, а саме в нормі законодавчого акту зосереджено більше ніж одну норму права, однак державним інспектором з охорони навколишнього середовища не зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення конкретних положень пукнтів 3.14 та 3.15 Правил любительського та спортивного рибальства, до порушення яких призвели дії ОСОБА_1 .

Отже слід констатувати, що вказаними діями при складанні протоколу про адміністративне правопорушення державний інспектор з охорони навколишнього середовища переклав тягар висунення обвинувачення на суд, що є неприпустимим, оскільки в даному випадку особа вимушена захищатись від обвинувачення, яке сформульоване та підтримується судом, а не державним інспектором з охорони навколишнього середовища, що не співвідноситься з принципом безсторонності суду та свідчить про порушення гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Стосовно долучених до матеріалів справи письмових доказів факту вчинення інкримінованого ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення суд виходить з наступного.

Законодавче тлумачення поняття доказів у справі про адміністративне правопорушення наведене у ст. 251 КУпАП України, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які не можуть бути використані на підтвердження факту наявності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення з огляду на наступне.

Як вбачається з письмових пояснень державного інспектора з державної охорони навколишнього середовища ОСОБА_2 , саме він разом з державним інспектором при проведенні рибоохоронного рейду виявив, як зазначено в письмових поясненнях, факт грубого порушення правил вилову риби, що свідчить про особисту зацікавленість вказаного свідка як службової особи в результатах розгляду справи.

У зв`язку з вищезазначеним суд вважає за можливе звернутись до правового висновку Верховного Суду викладеного за фактом надання оцінки критерію допустимості показів службової особи в межах розгляду справи про адміністративне правопорушення (постанова від 29 квітня 2020 року № 161/5372/17). Цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами. Однак у розглянуті ВС справі основним та єдиним доказом вчинення правопорушення стали пояснення зацікавленої особи відповідача, який є працівником поліції, а тому останні не можуть бути допустимим доказом.

Стосовно письмових пояснень свідка ОСОБА_3 суд зазначає, що вказані письмові пояснення не відповідають критеріям належності доказу, оскільки вказаний свідок безпосередньо не бачив як ОСОБА_1 здійснював вилов риби та пояснення вказаного свідка стосуються подій, що відбудувались в процесі складення протоколу про адміністративне правопорушення про що і зазначає сам свідок: «я перебував на водосховищі та був запрошений працівником екологічної інспекції для складання протоколу, підійшовши я побачив ОСОБА_1 з мішком в якому находились дві сітки», тобто з вказаних пояснень встановлено, що свідок не бавчив ОСОБА_1 та не бачив як той здійснював лов риби, в той же час перебування особи з мішком з сітками не є караним діянням та не утворює складу адміністративного правопорушення.

Також до матеріалів справи долучено рапорти двох працівників поліції: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в яких працівники поліції повідомляють, що 09 червня 2021 року було отримано повідомлення про те, що працівникам екологічної служби потрібна допомога, виїздом на місце події було встановлено гр. ОСОБА_1 , який від надання пояснень відмовився.

Залишається незрозумілим яким чином вказані рапорти працівників поліції співвідносяться з інкримінованим ОСОБА_1 складом адміністративного правопорушення, оскільки в них не відображено жодного елементу складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, а відтак вони не можуть бути прийняті судом у якості належних доказів по справі.

Таким чином, особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено будь-яких належних та допустимих доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП.

У своєму рішенні «Кобець проти України» від 14.02.2008 року Європейський суд з прав людини наголошує, що при оцінці доказів суд застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998р. (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоби, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа вчинила правопорушення, яке ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні, і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.

При цьому суд враховує, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року ЄСПЛ звертає увагу, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

З врахуванням наведеного, суд вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.85 КУпАП не знайшов свого підтвердження під час розгляду матеріалів адміністративної справи в суді, а тому провадження в даній справі необхідно закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, ч. 4 ст. 85 КУпАП, керуючись ст. ст. 23, 33, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 85 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова в порядку провадження по справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання скарги до Донецького апеляційного суду через Мар`їнський районний суд Донецької області. Суддя Яна Юріївна Кучко