Справа № 3/593/53/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" березня 2021 р. Суддя Бережанського районного суду Тернопільської області Данилів О.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Бережанського відділення поліції Головного управління національної поліції України в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одружного, на утриманні має одну малолітню дитину, працюючого водієм ТзОВ Керамік, жителя АДРЕСА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Інспектором СРПП № 3 Бережанського ВП старшим лейтенантом поліції Мищишин Юрієм Мирославовичем 30 грудня 2020року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 466629, з якого вбачається, що ОСОБА_1 30 грудня 2020 року, о 1 год. 53хв., в місті Бережани Тернопільської області, на вул.Привокзальній, керував транспортним засобом марки «CITROEN BERLINGO» із д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан спяніння проводився у присутності двох свідків із застосуванням газоаналізатора Драгер результат якого показав 1.19 % проміле. Дії ОСОБА_1 інспектором СРПП № 3 Бережанського ВП ГУНПУ в Тернопільській області кваліфіковані за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав, суду пояснив, що коли він вночі 30 грудня 2020 року, керуючи власним транспортним засобом марки «CITROEN BERLINGO» із д.н.з. НОМЕР_1 , повертався додому, на вул. Тернопільській, біля мийки, він зустрів ОСОБА_2 , який, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, просив підвести його додому. По дорозі він вирішив заїхати на заправку, де його зупинили працівники поліції, які висунули йому звинувачення про те, що він запізно включив показник повороту. Працівники поліції, зясовуючи його особу, почули, що в автомобілі пахне алкоголем та не взявши до уваги того, що у салоні пяний пасажир, запропонував йому, як водію, продути алкотест на визначення факту вживання алкоголю. І хоч він на вимогу працівників поліції погодився та продув запропонований працівниками поліції прилад, оскільки алкоголю не вживав, але, побачивши результат, з ним не погодився та просив надати йому можливість повторно пройти освідування, однак працівники поліції не надали можливості йому освідуватися повторно на місці зупинки та не запропонували йому пройти освідування у медичному закладі. Останні, враховуючи його заперечення, не розяснили йому його прав, а пояснили, що йому краще погодитися із вказаним результатом і у складеному ними протоколі зазначити, що він просить його суворо не карати, свою вину визнає та більше такого не вчинить та на вказаних підставах суд, враховуючи його каяття та те, що він працює водієм, зможе звільнити його від відповідальності та передати його на поруки колективу. Він хоч не погоджувався із результатом алкотесту, однак послухав пораду працівників поліції, які переконали його у зворотньому, а саме у тому, що він нічого не доведе та під їх диктовку на протоколі власноручно написав, що він просить його суворо не карти, більше таке не повториться, так як вважав, що наявним у протоколі проханням він уникне відповідальності та в майбутньому не втратить роботи. Далі в своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що під час продуття ним алкотесту свідків не було, а тому працівники поліції намагалися відбирати пояснення у його пасажира - ОСОБА_3 , який був досить пяний. У якості другого свідка закликали заправщика, який хоч був при продутті ним алкотесту, однак був відсутній при складанні працівниками поліції протоколу. Як доказ правдивості його пояснень просив викликати та допитати у якості свідків, осіб, чиї пояснення працівниками поліції у якості доказу долучено до адмінматеріалу, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Вважає, що поліцейським не було дотримано порядку проведення огляду на стан спяніння в установленому законом. Просив при постановленні рішення по справі врахувати, що при складанні протоколу поліцейським не було йому розяснено його прав та обовязків, передбачених ст. 268 КУпАП та ст.63 Конституції України та порушено вимоги Інструкції про порядок виявлення у водії ознак алкогольного спяніння, а тому просив суд закрити провадження по справі у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Захисник інтересів ОСОБА_1 - адвокат Сливінський О.В., будучи присутнім в судовому засіданні, пояснив, що він детально ознайомився із матеріалами адміністративної справи та долученими до неї відеофайлами, а тому вважає, що провадження у справі слід закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи із наступного. У долученому до адмінматеріалів акті огляду на стан сп`яніння з використанням спецтехзасобів є інформація щодо двох свідків, однак відомості про таких свідків у протоколі відсутні, що є порушенням. В матеріалах справи також відсутні відомості про відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду в лікувальному закладі, хоч із долученого до матеріалів справи відеозапису видно, що він не погодився із результатом освідуванням, проведеним на місці зупинки автомобіля. В якості доказу зазначеного посилався на те, що в письмових поясненнях свідків відсутня інформація про те, що водій погодився із результатом освідування на місці зупинки і відмовився від освідування в медичному закладі. Крім цього, в матеріалах справи також відсутнє направлення водія в медичний заклад для огляду на стан сп`яніння, що є також порушенням. Просив суд врахувати, що у складеному працівниками поліції протоколі не зазначено ознак алкогольного спяніння за наявності яких водія слід було освідувати на місці зупинки. Крім цього, складаний працівниками поліції протокол не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозаписи. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 складений з порушенням законодавства, а тому не може бути належним та допустими доказом у справі.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Сливінського О.В., взявши до уваги пояснення, дані в судовому засіданні свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , дослідивши та перевіривши докази по справі на їх належність, допустимість й достатність у логічному взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи із наступного.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.7 розділу ІІ та п.7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735 установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї інструкції поліцейськими з використанням спеціальних технічних засобів, або лікарем закладу охорони здоров`я.

Підставами для проведення такого огляду у закладі охорони здоров`я є лише відмова водія від його проведення на місці зупинки або незгода з результатами огляду, проведеного поліцейським із застосуванням спеціальних технічних засобів.

При проведенні таких дій п оліцейський повинен залучити двох свідків, які можуть засвідчити факт, що водій відмовився від проходження огляду, чи він після проходження огляду погодився із результатом проведеного освідування. При цьому у свідків відбираються письмові пояснення з викладенням обставин того: в який спосіб водію пропонується пройти огляд; які є підстави в поліцейського для проведення огляду; з яких причин водій відмовився від огляду, а у випадку, коли водій проходив такий огляд, то о котрій годині, результат освідування та ставлення водія до вказаного результату. У випадку, коли водій не погоджується із результатом проведення освідування поліцейським на місці зупинки автомобіля, пропонується пройти освідування у медичному закладі. Саме за наявності вказаних підстав, перелік яких є вичерпним, на поліцейського покладено забезпечення проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я.

Положення вищевказаної Інструкції повністю кореспондуються з положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення (ст. 266 КУпАП).

Частиною 2 статті 266 КУпАП встановлено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Відомості щодо наявності таких свідків вносяться у сам протокол про адміністративне правопорушення, а їх покази повинні бути зафіксовані у відповідних письмових поясненнях, з метою подальшого використання у відповідності до ст. 251 КУпАП, як докази в адміністративній справі. Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема прізвища, адреси свідків.

Зазначене повністю зіставляється з положеннями п. 15 Розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої Наказом МВС 06.11.2015№ 1376, у відповідності з якими до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

В ст. 272 КУпАП вказується, що свідок зобов`язаний дати правдиві пояснення щодо обставин, які йому відомі та підлягають установленню по даній справі, тобто в даному випадку на інспекторів патрульної поліції покладається обов`язок документування відомостей про адміністративне правопорушення шляхом належного процесуального закріплення пояснень свідків щодо обставин справи, зокрема з приводу часу, місця, способу та інших відомостей вчинення адміністративного правопорушення.

Частиною 3 статті 266 КУпАП встановлено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижуютьйого увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст.266 КУпАП).

Пунктом 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008року встановлено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

У відповідності до п. 7 розділу 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015року№ 1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім цього, у відповідності до п.9 розділу 2 даної Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Таким чином, зважаючи на незгоду водія із результатами огляду, інспектор поліції у відповідності до спеціальної норми закону, повинен був доставити водія до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення повторного огляду. В даному випадку найближчим закладом охорони здоров`я була Бережанська ЦРЛ. Тому інспектором поліції, в порушення наведених норм Інструкції, не було належним чином забезпечено достовірності результатів огляду ОСОБА_1 ..

А так як у відповідності до п.22 розділу 3 даної Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними, тому із врахуванням наведеного і того факту, що при проведенні огляду ОСОБА_1 інспектором поліції було порушено вимоги цієї Інструкції, результати огляду слід вважати недійсними і відповідно усі докази по справі, які складені у відповідності до таких результатів, є неналежними доказами і не повинні братись судом до уваги при прийнятті рішення.

Крім цього, п ід час дослідження адміністративних матеріалів судом було виявлено сукупність істотних порушень вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення , Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС 09.11.2015 № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом № 1376 Міністерства внутрішніх справ України від 6 листопада 2015 року.

Дослідивши долучені до адмінсправи письмові докази, суд вважає, що наявний у справі акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів не є належним доказом вини ОСОБА_1 , оскільки у ньому відсутня дата і час його складення.

Суд також звертає увагу на те, що у складеному протоколі серії ДПР18 № 466629 відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 працівником поліції у встановленому законом порядку було запропоновано пройти освідування у медичному закладі, однак він від проведення такого освідування у присутності свідків відмовився.

Крім цього, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 466629 від 30 грудня 2020 року за ч.1 ст.130 КУпАП, складеному відносно ОСОБА_1 , відсутні відомості про свідків, їх адреси місця проживання (перебування). І хоч до матеріалів справи долучено пояснення двох свідків щодо обставин, вказаних у даному протоколі, однак суд критично відноситься до вказаних письмових пояснень, оскільки вони спростовуються усними поясненнями вказаних осіб, які були допитані судом в судовому засіданні.

Так, допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_5 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу суду завідомо неправдивих показів, пояснив, що 29 грудня 2020 року він був в гостях, де разом з хлопцями вживав алкогольні напої. Вже після полуночі, як він повертався додому, на вул. Тернопільській, поблизу магазину Оскар, надїхав ОСОБА_6 , який погодився його підвести додому. Коли вони проїздили біля магазину Східний, їх автомобіль зупинили працівники поліції через те, що ОСОБА_6 запізно включив показник повороту. Почувши запах алкоголю, який був саме від нього, працівники поліції запропонували водію продути алкотест. І хоч водій на вимогу працівників поліції продував вказаний прилад, однак він із ним не погодився і хотів, щоб йому дали можливість провести вказаний тест повторно, або поїхати на освідування у лікарню, однак йому у цьому було відмовлено. Памятає, що протокол складали працівники поліції біля автомобіля, а його чомусь забрали у підсобне приміщення автозаправки. Від нього також відбиралися працівниками поліції пояснення, однак такого, як зазначено у письмових поясненнях, він не говорив, бо він із Мединським в цей вечір алкоголю не вживав, а ОСОБА_6 його підібрав по дорозі на вулиці Тернопільській. Ці письмові пояснення, які містяться в матеріалах адмінстративної справи, не відповідають дійсності. Працівники поліції скористалися тим, що він був досить пяний, не читаючи написаних ними пояснень, поставив свій підпис.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_4 суду пояснив, що 30 грудня 2020 року, вночі, коли він знаходився на своєму робочому місці, до нього на автозапроавочну станцію прийшли працівники поліції і попросили бути свідком освідування водія на стан алкогольного спяніння на що він погодився. Зовнішній вигляд водія був нормальний та запаху алкоголю від нього він не чув. В його присутності водій продував алкотест, і отримавши позитивний результат, не погодився з ним та просив працівників поліції дати йому можливість продути тест повторно, однак йому у цьому було відмовлено. У його, свідка, присутності водію не пропонувалося проти освідування у медичному закладі. Далі в своїх поясненнях свідок зазначив, що він не був присутній при складанні працівниками поліції протоколу, оскільки у цей час у підсобному приміщенні автозаправочної станції від нього іншими працівниками поліції відбиралися письмові пояснення. Особисто він пояснень працівникам поліції не писав, а лише підписав текст, який був написаний працівником поліції.

Суд вважає, що пояснення даних свідків в судовому засіданні є правдивими, оскільки вони підтверджені оглянутим в судовому засіданні відеозаписом, а також тим, що в матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 в медичний заклад для проведення його огляду на стан сп`яніння, як це вимагається Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої 09.11.2015 Наказом МВС № 1452/735.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Така постанова повинна містити найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити, крім іншого, відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року в рамках справи № 524/5536/17, адміністративне провадження №К/9901/1403/17 зроблено правовий висновок, що відеозапис, поданий поліцією на підтвердження факту порушення водієм Правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Разом з тим, в матеріалах про адміністративне правопорушення наявний диск з відеофайлами, проте матеріали справи не містять відомостей про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення: номер та серію відеокамери, дату її виробництва та назви камери, на яку здійснювався відеозапис. Не долучені до справи працівниками поліції свідоцтва, що стосується технічного приладу «відеокамери», не дають можливості встановити той факт, що відеозапис на камеру щодо ОСОБА_1 проведено спеціальним технічним засобом, який входить до вичерпного переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах поліції для виявлення та фіксування порушень Правил дорожнього руху. Ці обставини в свою чергу позбавляють можливості перевірити та зробити висновок про те, чи були поліцейським під час складання даного протоколу, дотримані вимоги законодавства щодо оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, та чи не було порушено прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час його складання.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 466629 від 30 грудня 2020 року складений із істотними порушеннями вимог закону, відомості, викладені в ньому не можуть бути використані у суді як доказ у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно ж до ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі. Невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлює прийняття у справі законного і обґрунтованого судового рішення.

Згідно ст.252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Таким чином, аналізуючи надані по справі докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за обставин, зазначених у протоколі серії ДПР18 № 466629 від 30 грудня 2020 року, не доведена належними та допустими доказами. За таких обставин провадження в справі підлягає закриттю за недоведеністю (відсутністю) у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст. 247 п. 1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП у зв?язку із відсутністю в його діях складу вищевказаного адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Данилів О.М.