Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/258/21 Головуючий у суді І-ї інстанції Нерода Л. М.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2021 року. м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Олексієнко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 грудня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнаний винним за те, що він 21.11.2020 року о 23 годині 35 хвилин на вул. Шевченка в м. Олександрія ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння ( нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя) керував транспортним засобом ВАЗ 2101 державний номерний знак НОМЕР_1 . Від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Рішення суду мотивовано тим, що вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови міськрайонного суду та скасувати постанову суду як незаконну, необґрунтовану, а провадження по справі закрити через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Свої вимоги обґрунтовує тим, що йому не було вручено копію протоколу про адміністративне правопорушення, він не знав про те що протокол буде надіслано до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області, не знав про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а судом не надсилалось на його адресу жодних повісток. Крім того, як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 107706 від 22.11.2020 року, в нього не вилучалось посвідчення водія та не надавалось тимчасове посвідчення на право керування транспортним засобом. Вказує на те, що в нього взагалі відсутнє посвідчення водія, адже він його ніколи не отримував. Також Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області під час розгляду справи не було вивчено усі наявні в матеріалах справи докази. Не було встановлено чи керував він транспортним засобом. Є не допустимим також доказ відеозапису з нагрудних бодікамер, оскільки вони не мають цифрового підпису особи, яка складала протокол про адміністративне правопорушення. Зазначає про те, що строк він пропустив з поважних причин, оскільки 01.02.2021 року він був вимушений поїхати на заробітки до Республіки Польща, а в Україну повернувся лише 14.06.2021 року, та враховуючи відсутність його підпису в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 107706 від 22.11.2020 року, а також відсутність відмітки про відмову в отриманні ним даного протоколу, та враховуючи що постанова Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області отримана ним лише 17.06.2021 року, вважає що пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду 1-ї інстанції з поважних причин.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Як убачається із матеріалів справи, постанова суду першої інстанції за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення була постановлена 14.12.2020 року за відсутності ОСОБА_1 , що підтверджується даною постановою суду (а.с. 9-10).

Матеріали справи не містять даних про отримання копії судового рішення учасником справи. Таким чином, враховуючи обставини, на які посилається ОСОБА_1 та враховуючи вимоги ст. 55 Конституції України про вільний доступ кожного до правосуддя для захисту своїх прав і свобод, з урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 пропустив строк на оскарження постанови суду з поважних причин, а тому пропушений строк на апеляційне оскарження постанови підлягає поновленню.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України»,статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»(ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Згідно пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції.

Відповідно до п.6 вказаної Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Пунктами 3-5 розділу ІІ вказаної Інструкції визначено, що поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно п. 7 розділу І вказаної Інструкції.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №107706 від 22.11.2020 року (а.с.1), відеозаписом пригоди (а.с.6), з якої вбачається, що ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Дані відеозапису з відеореєстратора автомобіля патрульної поліції, файл з назвою 4139_001812, встановлює факт того, що ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 та був зупинений працівником поліції під час керування транспортним засобом.

Крім того, дані відеозапису камер «Bodycam» працівників поліції, файл з назвою Z3508__0006А, який міститься на цифровому носії інформації DVD-R диск, оглянутому в суді, з якого чітко вбачається, що ОСОБА_1 22.11.2020 близько 23 годині 35 хвилин на вул. Шевченка в м. Олександрія ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння ( нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя) керував транспортним засобом ВАЗ 2101 державний номерний знак НОМЕР_1 . Від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Зазначені докази є належними, допустимими та достатніми, такими, що розкривають об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на що, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про наявність в діях останнього правопорушення, за яке він притягнутий судом першої інстанції.

Висновки суду про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Надавши об`єктивну правову оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами, не довіряти яким, у суду апеляційної інстанції підстав немає.

Так, ст.130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду.

Саме з підстав відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, складено протокол про адміністративне правопорушенні з посиланням на порушення водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №107706 від 22.11.2020 року (а.с.1) свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 засвідчили факт відмови апелянта від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому даний протокол є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім цього, дані відеозапису «Bodycam» працівників поліції, дослідженого судом апеляційної інстанції, з достовірністю вказують факт відмови ОСОБА_1 від проходження перевірки на предмет перебування в стані алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не заслуговують на увагу та спростовуються сукупністю даних, що містяться в матеріалах провадження.

Відтак, згідно сукупності досліджених доказів, судом вірно встановлено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, - відмови від проходження огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Дії поліцейського по складанню протоколу про адміністративне правопорушення у даній справі відповідають вимогам ст. 266 КУпАП та нормам Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому не підлягають до задоволення, доводи апелянта про те, що йому не було надано для ознайомлення та підпису протокол про адміністративне правопорушення і не надано його копію, оскільки спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від підпису, від надання пояснень та від отримання копії протоколу.

Крім того, ч.3 ст.256КУпАП передбачено, що у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. ОСОБА_1 відмовився від підпису у протоколі про адміністративне, про що у ньому зроблено запис. При цьому, відсутність підпису у протоколі у зв`язку з відмовою від підпису не свідчить про те, що останьому не роз`яснювалися права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Не ґрунтуються на вимогах закону та відхиляються апеляційним судом і доводи апеляційної скарги про те, що наданий до матеріалів справи диск не засвідчений цифровим підписом, з огляду на те, що спеціальним нормативно-правовим актом, а саме, Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису скріплення електронного файлу у вигляді відеозапису електронним цифровим підписом не вимагається.

Разом з цим, апеляційний суд враховує, що частиною 1 статті 40 Закону України «Про національну поліції» врегульовано застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Крім того, відповідно до вимог статті 251 КУпАП технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису є доказами в справі про адміністративне правопорушення та в силу положень статей 251, 252 КУпАП є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Більш того, жодних сумнівів в достовірності зазначеного відеозапису у суду апеляційної інстанції не виникає.

Посилання апелянта на порушення суддею норм процесуального законодавства під час розгляду справи, а саме на те, що суддя розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 , та матеріали справи не містять відомостей про направлення йому повідомлення про розгляд справи за місцем його реєстрації, не є безумовною підставою для скасування постанови судді.

Так, Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, за умови добросовісного ставлення до виконання своїх процесуальних обов`язків ОСОБА_1 зобов`язана був цікавитися розглядом справи про адміністративне правопорушення щодо нього.

Крім того, враховуючи обмежений термін розгляду справ про адмінправопорушення та визначений законом термін накладення стягнення, який становить три місяці, суд першої інстанції розглянув справу за відсутності правопорушника.

Права, які на думку ОСОБА_1 були порушені під час розгляду справи в суді першої інстанції, зокрема, надання показів, долучення до матеріалів справи інших доказів, заявлення клопотання про виклик свідків, та інше, були повністю поновлені та реалізовані під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, проте зазначених прав не реалізував, оскільки будучи належним чином повідомленим про час та дату розгляду, ОСОБА_1 надав заяву про розгляд апеляційної скарги за його відсутності.

Доводи про відсутність доказів вилучення посвідчення водія не є тією обставиною, яка впливає на винуватість ОСОБА_1 .

Не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення і інші доводи апелянта, бо вони не є істотними, тобто такими, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, враховуючи наведене, суддею місцевого суду було повно та об`єктивно досліджено наявні у справі докази та винесено законну та обґрунтовану постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 визнаються апеляційним судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, а також, поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винність останнього у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 21.11.2020 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , тим самим погодившись нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що постанова судді районного суду щодо ОСОБА_1 , є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження, як того просить апелянт - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 грудня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 грудня 2020 року щодо нього без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: (підпис)

Згідно з оригіналом:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду І.С. Олексієнко