СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. №759/3305/21
пр. №3/759/1903/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Горбенко Н.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення № 759/3305/21, яка надійшла від Святошинського УП ГУНП в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Святошинського районного суду м. Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно вимог ч.1 ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.278 КУпАП орган /посадова особа/ при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

Згідно вимог ст.280 КУпАП суд зобов`язаний з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, як документ, що засвідчує факти неправомірних дій і є одним із основних джерел доказів, складається по встановленій формі й повинен містити дані, необхідні для розгляду справи по суті, зокрема і нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно з диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП під вчиненням насильства у сім`ї слід розуміти умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Слід зазначити, що диспозиція ст.173-2 КУпАП за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 173-2 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян. Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Тобто, обов`язковим елементом об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, є наявність наслідків, а саме завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, або ж реальна можливість завдання вказаної шкоди. Якщо ж таких наслідків не настало, або не могло настати, дії особи не утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №378137 від 29.01.2021 року у провину ОСОБА_1 ставиться, зокрема: «насильство в сім`ї відносно свого чоловіка гр.. ОСОБА_2 , вчиняє домашнє насильство а саме,словесно ображала та кричала на нього».

Відповідно до п.14 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" /далі - Закону/ психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З викладених вимог закону вбачається, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 , які зокрема полягали у образливих словах та крику, не утворюють самі по собі склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в ході складання протоколу можливість настання психологічної шкоди потерпілому встановлена не була та як наслідок в протоколі не зазначена.

Більше того, висловлювання образливими словами може бути доказом як мінімум двох ознак психологічного насильства, як от погрози чи образи, проте жодна із цих кваліфікуючих ознак домашнього насильства, що передбачені диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, протокол не містить.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення, який є процесуальним документом, внаслідок якого проводиться подальше провадження у справі, не містить посилання на наявність обов`язкових наслідків, зазначених у ч.1 ст.173-2 КУпАП, що виключає відповідальність особи за даною статтею.

Суд звертає увагу, що сам лише факт існування конфліктної ситуації між учасниками справи не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст.173-2 КУпАП та ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Фізичне насильство, згідно п.17 ч.1 ст.1 Закону, - є форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення у небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває у небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

У відповідності до положень ч.1 ст.7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи, суд не має права у будь-який спосіб конкретизувати пред`явлене посадовою особою адміністративне обвинувачення та його змінювати, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, які передбачені ст.129 Конституції України, та буде порушено право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на захист.

В зв`язку з тим, що процедура оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення проведена в порушення вимог КУпАП, зокрема в протоколі не конкретизовано об`єктивну сторону вчиненого адміністративного правопорушення, а допущені порушення та неповнота при складанні адміністративного матеріалу унеможливлюють повний, всебічний та об`єктивний розгляд справи в судовому засіданні, а тому матеріали адміністративної справи № 759/3305/21 підлягають поверненню до Святошинського УП ГУНП для доопрацювання.

Керуючись ст.ст.256, 278 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Протокол від 29.01.2021 року про адміністративне правопорушення серії ВАБ №378137 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . за вчинення нею правопорушення, що передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, повернути до Святошинського УП ГУНП для доопрацювання.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.О. Горбенко