Справа № 362/2365/21
Провадження № 3/362/1532/21
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

08.07.2021 року

суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 511452 від 20 квітня 2021 року, ОСОБА_1 20 квітня 2021 року о 22 годині 35 хвилин, керував автомобілем марки «Ваз 2106» номерний знак НОМЕР_1 по вулиці Узинській 20 в селі Саливонки Київської області, будучи обмеженим у праві керування всіма видами ТЗ Васильківським ДВС постановою від 02.07.2020 року № 55047872, чим порушив вимоги пункту 2.1 (а) Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП.

В суд для дачі пояснень ОСОБА_1 не прибув, був повідомлений про місце, день і час розгляду протоколу належним чином особисто по телефону, про причини свого неприбуття суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення в повному обсязі, прихожу до таких висновків.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

В порушення наведених вимог законодавства, у складеному відносно особи протоколі про адміністративне правопорушення, викладено об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, що суперечить змісту пункту 2.1. (а) Правил дорожнього руху, відповідно до якого не міститься обмеження ДВС на керування транспортними засобами.

Також, пункт 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 за яким на особу складено протокол, передбачає, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції, крім випадків встановлення проблискових маячків оранжевого кольору на сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м;

г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил, що визначаються Європейською Угодою про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (далі - спеціальні правила);

ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення);

д) у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака Водій з інвалідністю - документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Тобто, існує невизначеність конкретних обставин щодо вчиненого особою діяння та порушення нею вказаного пункту ПДР, оскільки він не має жодного відношення до керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3 ст. 126 КУпАП).

Отже, пункт 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 за яким на особу складено протокол, не встановлює заборони керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3 ст. 126 КУпАП).

Натомість, норма ч. 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» передбачає, що забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Як наслідок, ОСОБА_1 порушив саме вимоги ч. 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», за що передбачено адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Проте, особа яка склала протокол, не врахувала зазначених положень законодавства та під час до оформлення не усунула вказаної неповноти за змістом протоколу.

У зв`язку з цим, в порушення наведених вимог законодавства, у складеному відносно особи протоколі про адміністративне правопорушення, викладено об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, яка не відповідає суті і змісту пункту 2.1. (а) Правил дорожнього руху, який на думку інспектора порушила особа.

Одночасно, суд зважає на ту обставину, що суд не має права самостійно встановлювати і/або визначати положення (норми) підзаконних нормативно-правових актів, які порушено особою відносно якої складено протокол.

Так, під час розгляду справи встановлено, що у час, місці та за обставин вказаних в протоколі ОСОБА_1 не порушив вимоги пункту 2.1 (а) Правил дорожнього руху.

Натомість, органами поліції не застосовано спеціальної норми закону, що встановлює відповідну заборону.

Таким чином, зміст протоколу не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

За змістом статей 7, 254, 279 і 280 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, а тому, вирішуючи питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, слід виходити з наступного.

Натомість, суд не має повноважень самостійно і на власний розсуд вирішувати питання щодо порушення особою будь-якого конкретного пункту того чи іншого нормативно-правового акту.

Отже, особі, яка склала протокол, необхідно було зазначити в протоколі конкретний пункт нормативно-правового акту, який на її думку порушила особа із викладенням його об`єктивної сторони та зазначенням конкретних обставин справи щодо порушення наведених у протоколі конкретних пунктів законодавства.

Проте, під час дооформлення, особою яка склала протокол не усунуто вказаної неповноти за змістом протоколу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (стаття 9 КУпАП).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки, судом встановлено невідповідність протоколу вимогам КУпАП і така невідповідність не усунута під час до оформлення, приходжу до висновку, що провадження у справі слід закрити.

Пункт 3 частини 1 статті 284 КУпАП передбачає, що по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) може винести постанову про закриття справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП закрити.

Постанову може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя