ЄУН №337/211/21
Провадження №3/337/135/2021
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Хортицького районного суду міста Запоріжжя Бредун Дмитро Сергійович, розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла з управління з питань праці Запорізької міської ради, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, працюючого директором Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛКЛАНД», зареєстрованого і фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.4 ст. 41 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 30 грудня 2020 року №ОМС-ЗП17836/1757/НД/АВ/П/ВП/ПТ, під час виконання посадових обов`язків, маючи організаційно-розпорядчі функції, за місцем знаходження ТОВ «ВОЛКЛАНД», м. Запоріжжя, пр. Інженера Преображенського, буд.13, вчинив порушення законодавства про працю, і як встановлено актом №ОМС-ЗП17836/1757/НД/АВ від 17.12.2020 року, будучи директором вказаного підприємства, ОСОБА_1 , як замовник уклав з сімнадцятьма фізичними особами як виконавцями, цивільно-правові договори, які мають ознаки трудових відносин за посадами бармен, кухар, офіціант, прибиральник, касир торгівельного залу, організатор культурно - дозвіллєвої діяльності, касир.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив вчинення ним адміністративного правопорушення, та пояснив, що він не був повідомлений про ініціювання щодо нього провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності. Для складення протоколу він не запрошувався, і в той момент знаходився в м. Києві. В разі його виклику, він би міг надати докази, що майже усі особи, вказані в протоколі про адміністративну правопорушення, не виконали свої зобов`язання за договорами, оскільки фактично не приступали до виконання цих обов`язків. Таке притягнення до відповідальності вважає протиправним.

Захисник адвокат Піскарьов А.О. наполягав на порушенні прав ОСОБА_1 під час складення протоколу та підготовки матеріалів, що порушило право особи на захист, можливість скористатись правовою допомогою, надати пояснення і докази на підтвердження відсутності в його діях складу правопорушення. Вважав що таке суттєве порушення прав особи перешкоджає подальшому провадженню у справі про притягнення до адміністративної відповідальності. Крім того наголошував на відсутності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Частиною 4 статті 41 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною третьою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, доходжу висновку про відсутність належних та достатніх доказів складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 41 КУпАП в діях ОСОБА_1 , а саме фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), вчинений повторно протягом року особою, яку за це діяння вже було піддано адміністративному стягненню.

Судова практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає стягнення в 33-66 разів більше, ніж мінімальний штраф за вчинення кримінального правопорушення не може вважатися «незначним» у розумінні пункту 2 статті 2 Протоколу N7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і при розгляді такої категорії справ повинні бути забезпечені гарантії дотримання прав, у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (в тому числі справа «Гурепка проти України» N2, заява N38789/04 від 08 квітня 2010 року)

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Зокрема, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право знати суть та підстави обвинувачення, право на захист своїх інтересів за допомогою професійного захисника, право на надання доказів та пояснень щодо висунутого обвинувачення.

Суд виходить з того, що відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ч.2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що копія протоколу про адміністративне правопорушення не була вручена ОСОБА_1 під час оформлення матеріалів провадження. На таке оформлення ОСОБА_1 не запрошувався, і таким чином, будучи відсутнім в управління з питань праці Запорізької міської ради, на думку головного спеціаліста Марчак О.В. відмовився від підпису в протоколі. При цьому, матеріалами справи підтверджено, що з 29 грудня 2020 року по 03 січня 2021 року ОСОБА_1 фактично знаходився у місті Києві, і таким чином не міг відмовитись від вчинення підпису,оскільки відмовитись вчиняти певні дії (підписувати документ), може лише особа, якій це запропоновано.

В той же час, вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення є важливою гарантією того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ознайомлена зі змістом обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення та має можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Зокрема, зі змісту рішення Європейського суду по справі «Ґалстян проти Вірменії» вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення, який містить обвинувачення та є головним доказом по справі, повинен мати відомості про точний час, коли цей документ був пред`явлений особі, яка притягається до адміністративної відповідальності та чи мала вона достатній час на ознайомлення з ним.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: суть адміністративного правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Натомість, навіть не запросивши ОСОБА_1 для прийняття участі у складенні протоколу про адміністративне правопорушення, його позбавлено на первісному етапі притягнення до адміністративної відповідальності права на захист, не роз`яснено його прав, не оголошено суть обвинувачення, не відібрано пояснення щодо такого обвинувачення (не надано можливість висловити свою позицію). При цьому є неприпустимим використання лише пояснень особи, поданих до пред`явлення такого обвинувачення.

Суд звертає увагу на те, що оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та вручення протоколу про адміністративне правопорушення належить до компетенції та обов`язку уповноваженої посадової особи, яка склала протокол та яка висуває обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

У разі неможливості вручення копії постанови про притягнення до адміністративної відповідальності безпосередньо особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідна посадова особи або компетентний орган повинні рекомендованим поштовим відправленням із повідомленням про вручення та з описом вкладення направляються особі, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення за фактичним місцем її проживання. Однак для застосування такої процедури, особа повинна бути повідомленою про притягнення до адміністративної відповідальності.

Щодо фактичних обставин справи, ОСОБА_1 обвинувачується у фактичному допуску працівників до роботи без оформлення трудового договору (контракту), і згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , як директор ТОВ «ВОЛКЛАНД» уклав з сімнадцятьма фізичними особами цивільно-правові договори, які мають ознаки трудових відносин. Проте протокол про адміністративне правопорушення не містить жодної інформації, коли і за якою адресою хоч одну із вищевказаних сімнадцяти осіб було фактично допущено до роботи.

При цьому, частини 3, 4 статті 41 КУпАП передбачають відповідальність не за «укладення цивільно-правових договорів, які мають ознаки трудових відносин», а за «фактичний допуск працівників до роботи без оформлення трудового договору (контракту)», інформації про що фабула обвинувачення не містить.

За статтею 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Аналізуючи зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 41 КУпАП.

Викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції, «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Частиною 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, оцінивши передані до суду матеріали, як сукупність доказів у справі, з урахуванням позиції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та суттєвого порушення прав особи на первинному етапі притягнення до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що поза розумним сумнівом не було доведено вчинення ОСОБА_1 порушення вимог законодавства про працю та про охорону праці,а відповідно, наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 41 КУпАП.

Згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 41, 247, 268, 277 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 41 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: Д.С. Бредун