Миколаївський апеляційний суд
Справа № 33/812/254/21 Головуючий суду І інстанції
Категорія: ст. 44-3 КУпАП суддя Скрипченко С.М.
Суддя апеляційного суду
Чебанова-Губарєва Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду Чебанова-Губарєва Н.В.,

за участю секретаря Сімірзіної П.М.,

особи, яку притягнуто

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянула клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 січня 2021 року, якою на

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає в АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.

24.06.2021 р. від особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 надійшла апеляційна скарга на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 січня 2021 року, яка містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Мотивуючи клопотання про поновлення строку, ОСОБА_1 зазначає, що під час постановлення оскаржуваного рішення він не був присутнім в залі судового засідання, про розгляд справи йому жодним чином не було відомо, копія постанови отримана 28.05.2021 р., про що наявна розписка в матеріалах справи. Крім того, апеляційну скаргу було помилково надіслано на адресу Миколаївського апеляційного суду замість подання її через суд першої інстанції, тобто Центральний районний суд м. Миколаєва.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, на підтримку клопотання про поновлення строку, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, приходжу до наступного.

За вимогами ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Вирішуючи питання про поновлення строку, суд виходить з того, що поняття поважності причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.97 р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на справедливий розгляд судом, яке гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, повинне тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільної спадщини Договірних Держав.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної (правової) визначеності.

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

В рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 р. зазначено, «що від судів вимагається вказувати підстави для поновлення права на оскарження судового рішення, однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі, проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки вказується на те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження».

Згідно із положеннями ст. ст. 2, 4 Закону України «Про доступ до судових рішень», кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що справа призначалась до розгляду на 07.12.2020 р. та 11.01.2021 р., про що ОСОБА_1 повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим відправленням про вручення поштового відправлення та розпискою ОСОБА_1 від 07.12.2020 р. Після цього, розгляд справи відкладався на 28.01.2021 р., про що ОСОБА_1 , за місцем його проживання, направлялась відповідна судова повістка.

Рішення суддею місцевого суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 06.11.2020 р., постановлено 28.01.2021 р., строк оскарження якого сплив 08.02.2021 р. Копія постанови судді ОСОБА_1 , за твердженням останнього, вручена 28.05.2021 р. Однак, до Єдиного державного реєстру судових рішень, постанова судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 січня 2021 року у справі № 490/7776/20 надіслана судом 24.02.2021 р. та оприлюднена 26.02.2021 р.

08.06.2021 р. до Миколаївського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 , яка була повернута апелянту, як така, що подана з порушенням ч. 3 ст. 294 КУпАП.

Отже, за умови достатньої зацікавленості, ОСОБА_1 мав час та можливість ознайомитись із повним текстом зазначеного судового рішення, та своєчасно реалізувати своє право на захист, шляхом його оскарження в апеляційному порядку із дотриманням приписів закону, у встановлений законом строк.

Будь-яких інших причин пропуску строку апеляційного оскарження, окрім наведених, в апеляційній скарзі, під час судового розгляду не зазначено.

Враховуючи наведене, а також те, що діючим законодавством перебіг строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення пов`язаний не з моментом отримання її копії, а з днем винесення постанови суду, апеляційний суд доходить висновку про відсутність поважних підстав для поновлення особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

відмовити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 січня 2021 року, якою на ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала ОСОБА_1 .

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Н.В. Чебанова-Губарєва