Справа № 264/1301/21
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.07.2021 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області Кузнецов Дмитро Володимирович, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючої, який проживає у АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

До Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області у березні 2021 року надійшов матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №406057 від 28 лютого 2021 року ОСОБА_1 28.02.2021 року о 09 годині 50 хвилин в Кальміуському районі м.Маріуполя Донецької області, координати 47.1393842, 37.5253463 керувала транспортним засобом RENAUT KANGOO, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу «ДРАГЕР АЛКОТЕСТ» та в закладі охорони здоров`я відмовилась в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій вказала, що свою провину не визнає та просила проводити розгляд справи без її участі в порядку письмового провадження.

Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвокат Журавльова І.В., яка діє на підставі ордеру на надання правової допомоги, у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі в порядку письмового провадження. Одночасно подала до суду клопотання про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП внаслідок відсутності події адміністративного правопорушення, обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом у вказаний в протоколі період часу. Вказувала про відсутність будь-яких доказів причетності останньої до вчинення адміністративного правопорушення.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку про необхідність закриття провадження у справі внаслідок відсутності складу і події правопорушення з наступних підстав.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

ОСОБА_1 ставиться у провину порушення вимог п.2.5 ПДР України, згідно з яким водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

З аналізу наведених норм слідує, що для звинувачення особи у вчиненні зазначеного правопорушення необхідно, перш за все, встановити факт управління нею транспортним засобом, а вже потім відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

На підтвердження викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин долучено рапорт інспектора взводу №2 роти №4 батальйону УПП в Донецькій області ДПП Мокрушина Є., який зазначив, що, перебуваючи у складі екіпажу «Чайка 123» приблизно о 9.50 годині прибули на допомогу екіпажу «Чайка 151» за адресою: Кальміуський район м.Маріуполя Донецької області, координати 47.1393842, 37.5253463, де було виявлено жінку ОСОБА_1 , відносно якої було винесено постанову за ч.2 ст.126 КУпАП серії ДПО18 №780428. Під час спілкування з ОСОБА_1 у останньої були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Після чого в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою технічного приладу Драгер Алкотест або у медичному закладі КНП Наркологічний диспансер м.Маріуполя, на що ОСОБА_1 відмовилась. У зв`язку з чим, відносно останньої було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП.

Також, інспектором поліції надано письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вказали, що 28.02.2021 року о 10.40 годині їх запросили в якості свідків під час оформлення протоколу на ОСОБА_1 та у їх присутності було запропоновано продути газоаналізатор або проїхати до медичної установи для встановлення ступеню алкогольного сп`яніння, але остання відмовилась.

У справі, що розглядається, покази свідків підтверджують лише факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду. При цьому жодних показів щодо причетності ОСОБА_1 до керування транспортного засобу не надано.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має щонайменше, зокрема, допитувати свідків обвинувачення або мати право на те, щоб їх допитали, а також вимагати виклику і допиту свідків з її сторони на тих же умовах, що й свідків обвинувачення. В цьому зв`язку ЄСПЛ у справі «Матицина проти Росії» (Скарга № 58428/10) нагадав, що важливим елементом справедливого кримінального процесу є конфронтація (очна ставка) обвинуваченого і свідка «в присутності судді, який буде виносити рішення по справі», для того щоб суддя заслухав свідка безпосередньо, поспостерігав за його поведінкою і сформував думку щодо його надійності. (Див. «PK проти Фінляндії» (рішення) (PK v. Finland (dec.)), № 37442/97, 9 липня 2002 роки; див. також, mutatis mutandis (з відповідними змінами), «Мілан проти Італії» (рішення) (Milan v. Italy (dec.)), № 32219/02, 4 грудня 2003 року; рішення у справі «Піткянен проти Фінляндії» (Pitkanen v. Finland), № 30508/96, п.п. 62-65 9 березня 2004 року; див. також рішення у справі «Пічугін проти Росії» (Pichugin v. Russia), № 38623/03, п. 199, 23 жовтня 2012 року; і, mutatis mutandis (з відповідними змінами), постанову по справі «Валерій Лопата проти Росії» (Valeriy Lopata v. Russia), № 19936/04, п. 128, 30 жовтня 2012 року).

У справі №6293/04 «Мірілашвілі проти Росії» (Заява №6293/04) зазначається, що національні суди мають право брати до уваги показання свідків при виконанні таких вимог: 1) вжиття максимальних заходів для забезпечення явки свідків до суду; 2) підтвердження показань свідків іншими доказами; 3) відсутність свідка через поважну причину.

Так само, з відеофіксації, долученої до протоколу про адміністративне правопорушення, взагалі не вбачається будь-якого руху транспортного засобу RENAUT KANGOO, номерний знак НОМЕР_1 , з доказами факту керування ОСОБА_1 даним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Натомість на наданій суду відеофіксації видно, що у присутності поліцейських та свідків на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі та продуття газоаналізатору Драгер ОСОБА_1 відмовилась, зауваживши про те, що транспортним засобом вона не керувала, а автомобіль перебував в технічно несправному стані.

За таких підстав, доказів, які б могли об`єктивно та достеменно свідчити про те, що ОСОБА_1 28.02.2021 року, маючи ознаки алкогольного сп`яніння, керувала транспортним засобом та на вимогу працівника поліції пройти медичне обстеження з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння відповіла відмовою, суду не надані.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Згідно ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене, за відсутності інших об`єктивних джерел фактичних даних про обставини, що підлягають доказуванню в цій справі, дані, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Враховуючи зазначену практику Європейського суду з прав людини та презумпцію невинуватості, передбачену статтею 62 Конституції України, в матеріалах справи відсутні будь-які переконливі та достовірні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, не надані такі докази і в ході судового розгляду, що виключає подію і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, суд не знаходить підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП через відсутність в її діях складу і події даного адміністративного правопорушення.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю внаслідок відсутності події правопорушення.

Керуючись ст.ст.247 п.1, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити, внаслідок відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом 10 днів з моменту її винесення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Суддя: Д. В. Кузнецов