Провадження № 33/4808/152/21
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Деркач Н. І.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю захисника Ломея І.С., що діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу останнього разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.01.2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Цією ж постановою стягнуто судовий збір, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування причини пропуску строку на апеляційне оскарження посилається на те, що його жодного разу не було сповіщено про час та місце судового розгляду, справу розглянуто у його відсутність, що, на його думку, свідчить про порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП. В обґрунтування своєї невинуватості вказує на те, що він не керував транспортним засобом, працівники поліції під час руху його не зупиняли, на відеореєстрації зафіксований факт перебування його транспортного засобу на місці для паркування автомобілів готелю, де він відпочивав та вживав алкогольні напої, проте не керував транспортним засобом. Звертає увагу на відсутність на відеозапису звуку, що унеможливлює відтворити розмову, що відбувалась між ним та працівниками поліції.

Судом першої інстанції встановлено наступне: «Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 101877 від 07.11.2020 року від 07.11.2020 року слідує, що з 07.11.2020 року о 03-20 годин ОСОБА_1 в м. Івано-Франківську по вул. Тисменицька, керував транспортним засобом марки «Opel Kadet» н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія за допомогою приладу «Драгер» в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР України, тим самим вчинив, передбачене ч .1 ст. 130 КУпАП (а.п. 12).

В судове засідання апеляційного суду не з`явився ОСОБА_1 , якому відомо про час та місце судового засідання, а тому вважаю за можливе розглянути справу у його відсутність.

В судове засідання апеляційного суду з`явився захисник Ломей І.С., якому роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП.

Захисник Ломей І.С. заявив клопотання про перенесення судового засідання до часу закінчення карантинних заходів щодо COVID-19. В задоволенні вказаного клопотання відмовлено, оскільки відсутні дані про дату закінчення карантинних обмежень.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник Ломей І.С. підтримав доводи апеляційної скарги, просив поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду - скасувати закрити провадження по справі, оскільки вважав, що працівниками поліції порушені вимоги закону, матеріали провадження не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що свідчить про відсутність його вини у вчиненні інкримінованому йому адміністративному правопорушенні.

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження належить поновити, апеляційну скаргу - задовольнити, постанову місцевого суду - скасувати, прийняти нову, з наступних підстав.

Даних про те, що ОСОБА_1 було належним чином сповіщено судом першої інстанції про час розгляду справи, матеріали справи не містять, оскільки наявність розписок про направлення повісток на адресу ОСОБА_1 без відомостей про їх отримання останнім, неможливо визнати належним повідомленням особи про час та місце судового розгляду (а.п. 8-11), а тому доводи апелянта в цій частині є слушними.

Також з матеріалів провадження не вбачається, що останньому було відомо про місце судового розгляду саме в Івано-Франківському міському суді Івано-Франківської області, оскільки копію протоколу ОСОБА_1 не отримував, а від підписання будь-яких документів, наданих працівниками поліції, відмовлявся (а.п. 1-2).

Крім того, до апеляційної скарги долучено копію довідки медичного закладу - амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Л.Хлібичин (далі - АЗПСМ с. Л.Хлібичин) КНП «Коломийський районний центр первинної медико-санітарної допомоги Коломийської районної ради» про те, що ОСОБА_1 в період з 24.12.2020 року до 13.01.2021 року перебував в АЗПСМ с.Лісний Хлібичин з приводу захворювань (а.п. 24).

За таких обставин вважаю, що строк на апеляційне оскарження ОСОБА_1 належить поновити, а постанову суду як незаконну скасувати внаслідок грубого порушення вимог ст.268 КУпАП в частині порушення права на захист внаслідок розгляду справи у відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, яку не було належним чином повідомлено про час та місце судового розгляду.

Приймаючи рішення про скасування постанови суду першої інстанції звертаю увагу також на те, що згідно вимог діючого законодавства (ст. 280 КУпАП), суд першої інстанції зобов`язаний встановити, зокрема чи було вчинено адміністративне правопорушення, в той же час, постанова судді містить посилання на те, що слідує зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 101877 від 07.11.2020 року від 07.11.2020 року, та не містить посилань на суть адміністративного правопорушення встановлену саме в ході судового розгляду.

По суті пред`явленого обвинувачення доходжу наступного висновку.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, доходжу висновку про відсутність належних та достатніх доказів складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 , а саме керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, виходячи з наступного.

Судова практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа "Гурепка проти України")

При цьому, позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Зокрема, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право на участь у судовому засіданні, право на захист своїх інтересів за допомогою професійного захисника, право на надання доказів та пояснень щодо висунутого обвинувачення.

Апеляційний суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що копія протоколу про адміністративне правопорушення не була вручена ОСОБА_1 під час оформлення матеріалів провадження працівниками поліції, а після його відмови не направлена за адресою його фактичного місця проживання.

Зокрема, обидва екземпляри протоколу про адміністративне правопорушення (оригінал та його копія) знаходяться в матеріалах справи, що свідчить про грубе порушення вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП (а.п. 1-2).

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення (а.п. 1).

В той же час, вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення є важливою гарантією того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ознайомлена зі змістом обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення та має можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Зокрема, зі змісту рішення Європейського суду по справі «Ґалстян проти Вірменії» вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення, який містить обвинувачення та є головним доказом по справі, повинен мати відомості про точний час, коли цей документ був пред`явлений особі, яка притягається до адміністративної відповідальності та чи мала вона достатній час на ознайомлення з ним.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: суть адміністративного правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 №1376, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 року за №1496/27941, деталізовано вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та порядку його складення (далі - Інструкція).

Згідно з п. 8 розділу ІІ Інструкції протокол складається у двох примірниках. Один примірник протоколу під підпис вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Водночас, звертаю увагу на те, що оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та вручення протоколу про адміністративне правопорушення належить до компетенції та обов`язку уповноваженої посадової особи, яка склала протокол та яка висуває обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

У разі неможливості вручення копії постанови про притягнення до адміністративної відповідальності безпосередньо особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідна посадова особи або компетентний орган повинні рекомендованим поштовим відправленням із повідомленням про вручення та з описом вкладення направляються особі, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення за фактичним місцем її проживання.

З матеріалів провадження вбачається, що 12.02.2021 року ОСОБА_1 ознайомлювався з матеріалами провадження в суді першої інстанції та отримав фотокопії, що було засвідчено у його розписці (а.п. 17), що свідчить про те, що на час апеляційного перегляду, останній ознайомився із змістом протоколу про адміністративне правопорушення, що свідчить про поновлення його праві бути обізнаним про те, у чому його обвинувачуються.

Під час апеляційного провадження встановлене грубе порушення відповідними посадовими особами поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року (далі-Інструкція).

Так, згідно вимог діючого законодавства, у разі наявності ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, уповноважена особа національної поліції проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів або в медичному закладі.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння, вважається таким, що відповідає вимогам закону коли: по-перше, працівниками поліції виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу, по-друге особі пропонують пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків на місті зупинки, а у разі незгоди водія з проведенням огляду на місці зупинки або незгоден з його результатами, останньому пропонують пройти огляд в закладі охорони здоров`я.

Лише чітке дотримання вказаної вище процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння свідчить про законні вимоги працівників поліції та обґрунтовані підстави проведення вказаного огляду, а також допустимість вказаних висновків як доказу вчинення адміністративного правопорушення у зв`язку з тим, що відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Між тим, працівники поліції знехтували вказаними вимогами закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, виходячи з наступного.

В матеріалах провадження відсутні будь-які відомості щодо позиції ОСОБА_1 відносно результатів проведеного огляду.

Жодний із документів, що надані суду, не містить ані підпису ОСОБА_1 , ані його пояснень.

В акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів щодо ОСОБА_1 , яким повинен засвідчуватися факт погодження особи з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, зазначено лише прізвище останнього, без особистого підпису чи будь-яких пояснень ОСОБА_1 (а.п. 3).

З долучених до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції вбачається подія, проте неможливо відтворити звук, внаслідок його відсутності, що унеможливлює перевірити чи погодився ОСОБА_1 із показником «Драгера», чи роз`яснювалось йому працівниками поліції право на проходження огляду в медичному закладі, у разі можливої його незгоди з результатами огляду.

З письмових пояснень свідків також неможливо встановити ані ставлення ОСОБА_1 до результатів цього огляду, ані відповідність процедури проведеного працівниками поліції огляду вимогам закону.

Сам факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння у сукупності із показником алкотесту «Драгер» в 1,45% (проміле), не є безумовною підставою для його притягнення до відповідальності за відсутності відомостей щодо згоди останнього з результатами такого огляду.

Належних доказів того, що ОСОБА_1 погодився з результатами огляду, отриманих за допомогою приладу «Драгер», матеріали провадження не містять, що, в свою чергу, відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП, тягне за собою недійсність результатів такого огляду.

Лише чітке дотримання вказаної вище процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння свідчить про законні вимоги працівників поліції та обґрунтовані підстави проведення вказаного огляду.

В ходе апеляційного перегляду неможливо усунути вказані порушення, виходячи з того, що державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

В той же час, вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово наголошував на тому, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Отже, коли вина особи не була доведена належними доказами, поза розумним сумнівом, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Таким чином, за своїм внутрішнім переконанням, вважаю зазначені вище порушення, а саме в частині недотримання працівниками поліції процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння щодо ОСОБА_1 , підставою для закриття провадження у справі за п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, внаслідок відсутності належного доказу винуватості особи.

Інші доводи апелянта, зокрема в частині того, що він не виконував функції водія в час вказаний у протоколі, не є слушними, оскільки огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться виключно щодо водія транспортного засобу, й сам факт того, що ОСОБА_1 погодився пройти такий огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», що засвідчено на відеозапису, свідчить про те, що він визнав себе водієм, а тому саме він виконував функції водія.

Враховуючи наведене вище, вважаю за необхідне строк на апеляційне оскарження поновити, апеляційну скаргу задовольнити, постанову судді місцевого суду - скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.01.2021 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Прийняти нову, якою провадження по справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло