Провадження № 33/4820/105/21
Категорія: ст. 124, ч. 1 ст. 130КУпАП Доповідач Кулеша Л. М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2021 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Цугель А.О., захисника Дем`янова І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Дем`янова І.Ю. на постанову Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 18 грудня 2020 року,-

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,-

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та, із застосуванням ст. 36 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 гривень 40 копійок.

За постановою суду, ОСОБА_1 26 вересня 2020 року о 23 год. 37 хв. на автодорозі Житомир-Чернівці 200 км, в порушення пп.а п.2.9 Правил дорожнього руху (затв. Постановою КМ України від 10.10.2001 р. № 1306), керував автомобілем Ауді А6 реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Результат огляду позитивний - 2,23 % проміле, тест №1883 від 27.09.2020 року.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, ОСОБА_1 26.09.2020 року о 23 год. 20 хв., керуючи автомобілем Ауді А6 реєстраційний номер НОМЕР_1 на автодорозі Житомир-Чернівці 200 км (с. Антонівці), при зустрічному роз`їзді, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Pagero», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався на зустріч. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив п.13.3 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду захисник Дем`янов І.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі. Стороною захисту перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння не заперечується, але наявні у справі докази не доводять факту керування ним транспортним засобом, тим більше, в стані алкогольного сп`яніння та скоєння ДТП. Вказує, що суд першої інстанції, з грубим порушенням конституційних прав особи, не дослідив належним чином матеріали справи та виніс незаконне і необґрунтоване рішення. В оскаржуваній постанові зазначається, що від захисника Дем`янова І.Ю. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з його хворобою та ОСОБА_1 , але не вказується, що даний факт підтверджується медичними довідками долученими до цього клопотання і є об`єктивними обставами, але ніяк не зловживання процесуальними правами та бажанням уникнути від відповідальності за вчинене. Окрім того, розгляд справи був призначений на 16.12.2020 року, який за клопотання захисника перенесено на 18.12.2020 року, про що ОСОБА_3 , повідомлено в телефонному режимі. Однак, є незрозумілим чи відповідає ця інформація дійсності, оскільки дата розгляду справи була встановлена всупереч ст. 277-2 КУпАП, нормами якої встановлений строк повідомлення учасників не пізніше як за три доби до дня розгляду справи у суді. Крім того, справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, за відсутності такої особи, справу може бути розглянуто за наявності даних про її належне та своєчасне повідомлення, проте вказані вимоги закону були проігноровані судом при винесенні рішення. Матеріали справи свідчать про те, що встановлення вини ОСОБА_1 в адміністративному правопорушенні відсутні, а докази належними чином не досліджені.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника Дем`янова І.Ю., на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що її слід залишити без задоволення з таких підстав.

Постанова місцевого суду, в частині визнання ОСОБА_1 винним за ст. 124 КУпАП, в апеляційному порядку не оскаржується, а відтак апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до положень п.2.9.а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з вимогами ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення такого огляду, або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Положеннями п. 2, 3, розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 07.11.2015 року № 1452/735 передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як убачається з матеріалів справи, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд дав вірну оцінку.

Такий висновок ґрунтується на даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР № 414980 від 27.09.2020 року, з якого слідує, що 27 вересня 2020 року о 23 год. 37 хв. на автодорозі Житомир-Чернівці 200 км, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Ауді А6 реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (а.с. 1)

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що ОСОБА_1 було проведено огляд у зв`язку з виявленими ознаками (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя) результат позитивний 2,23 %. (а.с. 2).

Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою приладу «Драгер Алкотест 6820», у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків. Результат проведеного огляду 2, 23 % проміле, що підтверджується роздруківкою приладу Драгер № 1883 від 27.09.2020 року ( а.с. 3)

З письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слідує, що ОСОБА_1 , в їх присутності, погодився, на місці зупинки транспортного засобу, у встановленому законом порядку, пройти перевірку на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу "Драгер". Результат тесту показав 2,23 % проміле. (а.с. 4).

З дослідженого відеозапису з нагрудної камери відеоспостереження, вбачається, що у вказаний у протоколі день та час працівник поліції пропонує ОСОБА_1 , у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків, пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі. Водій погоджується пройти такий на місці зупинки, йому дають запакований муштук, в який він продуває, результат - 2,23 % проміле.

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилання захисника в судовому засіданні на те, що ОСОБА_1 вживав алкогольні напої вже після ДТП, коли автомобілем не керував, спростовуються поясненнями потерпілого за ст. 124 КУпАП ОСОБА_2 (а.с. 9) з яких слідує, що коли він, після ДТП, підійшов до автомобіля Ауді А6 реєстраційний номер НОМЕР_1 то побачив трьох молодих чоловіків у стані сильного алкогольного сп`яніння (водій у тому числі).

Посилання апелянта на порушення його права на захист є необґрунтованим з огляду на таке.

З матеріалів справи убачається, що розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням ОСОБА_1 , без надання підтвердження поважності неявки до суду. З моменту фіксації правопорушення у нього було достатньо часу (понад три місяці) для підготовки до свого захисту та забезпечення права на справедливий судовий розгляд у розумні строки з його участю, проте ні ОСОБА_1 , на його захисник до суду не з`явилися. Захисник подав чергове клопотання, яке суд першої інстанції розцінив, як зловживання процесуальними правами та способом затягування розгляду справи, що могло призвести до необґрунтованого порушення строків, передбачених ст.38 КУпАП, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєне ним правопорушення.

З такою позицією місцевого суду погоджується і апеляційна інстанція.

Відсутні підстави вважати, що було порушено право, останнього, на захист, зокрема, на безпосередню участь в судовому засіданні та на правову допомогу.

Крім того, в процесі апеляційного перегляду ОСОБА_1 , як апелянту, та його захиснику, надано право давати пояснення, заявляти клопотання, брати безпосередню участь у судому засіданні, користуватися правовою допомогою, збирати і подавати суду докази на підтвердження невинуватості ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. А відтак, будь-яких порушень його права суд апеляційної інстанції не убачає.

Інші доводи, зазначені в апеляційній скарзі, не спростовують висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки подія та склад, вчиненого ним адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи апеляційною інстанцією.

Невизнання ним своєї провини в скоєнні цього адміністративного правопорушення, є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується матеріалами справи.

Постанова судді місцевого суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення відповідає вимогам Закону, адміністративне стягнення за це правопорушення накладено в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для її скасування чи зміни немає.

Передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративне правопорушення не є малозначним, а відтак визначених ст. 22 КУпАП підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а:

Постанову Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 18 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М.Кулеша