КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа № 361/1568/21
Апеляційне провадження
№ 33/824/2208/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2021 року Київський апеляційний суд у складі судді Рейнарт І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Липявки Ігоря Олександровича на постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2021 року стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого у АДРЕСА_1 , про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

постановою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 454грн.

Постановою суду визнано доведеним, що ОСОБА_1 18 лютого 2021 року о 09год. в м. Бровари по вул. Київська, 308 керував транспортним засобом ГАЗ-330214, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: мав різкий запах алкоголю з ротової порожнини, не стійку ходу, нерозбірливу мову, від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» або в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 130 КУпАП.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Липявка І.О. просить постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2021 року скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції допущено спрощений підхід до розгляду зазначеної справи, не звернуто увагу на те, що матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не перевірені його доводи, що він транспортним засобом не керував, що працівників поліції викликали сусіди, коли машина, за кермом якої перебував батько ОСОБА_1 , забуксувала у дворі будинку.

Захисник посилається на неповне з`ясування суддею обставин справи, безпідставну відмову у допиті свідків події, не витребувані відеозапису з нагрудних камер поліцейських.

Суд, вивчивши матеріали справи за протоколом про адміністративне

правопорушення, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Липявки І.О., свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , дослідивши наявні докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об?єктивне з?ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов?язаний, зокрема, з?ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з?ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд (суддя), у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об?єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з`ясуванню: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду матеріалів справи за протоколом про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 , в повній мірі не дотримані,а висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи та не підтверджується доказами.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність спеціального суб`єкта - водія транспортного засобу настає, зокрема за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів,

що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Вимогами п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема за порушення вимог п.п. 2.5, 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, є керування особою транспортним засобом і встановлення вказаного факту є обов`язковим при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що 18 лютого 2021 року о 10год. 30хв. щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, серії ДПР18 № 475022, згідно якого в цей же день о 09год. в м. Бровари по вул. Київська, 308 ОСОБА_1 керував автомобілем ГАЗ-330214, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора «Драгер» або в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У протоколі зазначено, що від підпису ОСОБА_1 відмовився.

Протокол складений уповноваженою на те особою, а саме - поліцейським ВРПП Броварського РУП, ст. сержантом поліції Дмітрієвою А.А..

До протоколу працівниками поліції були долучені: направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від огляду, та пояснення свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ..

Однак, зазначені докази не містять об`єктивних даних, які б доводили, що ОСОБА_1 , за обставин, викладених у протоколі, керував транспортним засобом, а його пояснення в суді першої інстанції з приводу відсутності підстав для проходження огляду на стан сп`яніння за правилами ст.266 КУпАП, нічим не спростовані.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив, що напередодні 18 лютого 2021 року вживав спиртні напої, тому за кермо автомобіля не сідав. Однак, його службовий автомобіль був припаркований у дворі будинку, тому він попросив свого батька ОСОБА_2 відігнати автомобіль в інше місце, однак, машина забуксувала, у них з батьком виникла сварка, а сусіди викликали працівників поліції. Він дійсно відмовився проходити огляд на стан сп`яніння, так як не був тверезим, але він автомобілем не керував.

Також ОСОБА_1 пояснив, що він не міг керувати автомобілем, так як він був не справний і потребував ремонту.

Свідок ОСОБА_2 підтвердив, що 18 лютого 2021 року вранці син попросив його відігнати автомобіль з двору будинку, але автомобіль забуксував, у них з сином виникла сварка, у зв`язку із чим сусіди викликали працівників поліції. Він був злий на сина, тому підписав пояснення, які написала поліцейська, їх не читав і не думав, що для сина будуть такі наслідки.

Свідок ОСОБА_3 підтвердив, що він працює на СТО і здійснював ремонт автомобіля «Газель», який доставили на СТО евакуатором, так як він не заводився, бо було холодно і вийшов з ладу стартер. Свідок підтвердив, що у зв`язку із необхідністю ремонту стартера автомобіль не міг рухатися.

Також апеляційному суду була надана накладна ФОП ОСОБА_6 , згідно якої 18

лютого 2021 року здійснювався ремонт автомобіля ГАЗ 330214 НОМЕР_1 .

Для перевірки вищезазначених пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання апеляційним судом неодноразово викликалися свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та працівник поліції Дмітрієва А.А. , однак вказані особи до апеляційного суду не з`явилися.

Згідно з Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/3299 (далі Інструкція), з метою фіксування правопорушення працівниками поліції застосовуються технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Пунктом 5 розділу ІІ Інструкції передбачено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Відповідно до п. 1 розділу VII Інструкції під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.

У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено про здійснення відео фіксації правопорушення за участю ОСОБА_1 , не приєднаний відеозапис події і до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Однак, суддя місцевого суду не звернув увагу на те, що матеріали справи не містять будь-яких даних, що працівники поліції зупиняли автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , а відтак не з`ясовано, чи мали працівники поліції підстави вимагати від ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, а відтак твердження ОСОБА_1 , що він не зобов`язаний був проходити такий огляд нічим не спростовані

Разом із цим, виключно дані в протоколі щодо події правопорушення та письмові пояснення свідків, які долучені до протоколу, не можуть були покладені в основу висновку про доведеність вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Отже, в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази того, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному 18 лютого 2021 року.

Частина 1 ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, встановлені під час апеляційного розгляду обставини, що згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, апеляційний суд вважає, що постанова судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2021 року стосовно ОСОБА_1 щодо

порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не може вважатися законною та обґрунтованою, тому підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Липявки Ігоря Олександровича задовольнити.

Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2021 року про визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати та закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Рейнарт