Справа № 128/1310/21
Провадження № 33/801/552/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Васильєва Т. Ю.
Доповідач: Шемета Т. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Павенським Борисом Володимировичем, на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 14 червня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в:

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 14 червня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, стягнуто судовий збір у розмірі 454 грн 00 коп. на користь держави.

В постанові суду зазначено, що 30.04.2021 року о 10 год. 30 хв. в м. Вінниця по вул. Хмельницьке шосе, 44, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (неприродня блідість обличчя, тремтіння пальців рук), від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законодавством порядку відмовився на місці зупинки в повному обсязі, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із такою постановою суду ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Павенського Б. В., подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 14 червня 2021 року, і закрити провадження у зв`язку з вчиненням правопорушення у стані крайньої необхідності. Зазначає, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського не містить факту керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом, не містить правомірних підстав зупинки транспортного засобу у відповідності до ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», тому є неналежним доказом. Водночас вказує, що на відеозаписі прослуховується та видно, як ОСОБА_1 не відмовляється від проходження тесту на місці. Звертає увагу, що діяв в обставинах крайньої необхідності: автомобілем керував його батько, однак йому стало погано, у зв`язку з чим він вимушений був сісти за кермо автомобіля, щоб терміново доставити онкохвору сестру ОСОБА_2 до лікарні.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник адвокат Павенський В. М. подану апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній підстав, просили її задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Згідно з п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За правилами п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП. За змістом ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачається відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті (керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції).

У результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 30 квітня 2021 року о 10 год. 30 хв. в м. Вінниця по вул. Хмельницьке шосе, 44, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (неприродня блідість обличчя, тремтіння пальців рук), від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законодавством порядку відмовився на місці зупинки в повному обсязі, що зафіксовано на боді-камеру працівника поліції.

Судом установлено, що 30 квітня 2021 року о 10 год. 30 хв водій ОСОБА_1 їхав до

онкодиспансера з метою терміново доставити свою онкохвору сестру ОСОБА_2 до лікарні, яка за станом здоров`я перебувала у важкому стані, що прослідковується з відеозапису.

ОСОБА_1 не заперечував, що відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, однак зазначав, що відмова була пов`язана виключно з об`єктивними та непереборними обставинами.

Як слідує зі свідоцтва про смерть, ІНФОРМАЦІЯ_2 сестра заявника ОСОБА_2 померла ( а. с. 20).

Указані обставини, на думку апеляційного суду, свідчать про те, що ОСОБА_1 , відмовляючись від проходження освідування на стан сп`яніння в медичному закладі (який потребує значного часу), діяв в умовах крайньої необхідності, адже, поспішав доставити онкохвору сестру до лікарні.

За змістом ст. 17 КУпАП особа, яка діяла у стані крайньої необхідності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно, співставлення об`єктів суспільних відносин, які, з одного боку, є предметом правового регулювання, а з іншого - безпосереднім предметом судової оцінки (посягання на встановлений порядок здійснення діяльності в сфері транспорту та реально заподіяна шкода) при наданні кваліфікації виниклих правовідносин в межах цієї справи приводить суд до висновку про необхідність надання переваги гарантованим Конституцією України правам, свободам та інтересам особи (здоров`я ОСОБА_2 ).

Таким чином, ОСОБА_1 було вчинено дії, які хоч і містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, проте на нього не може бути накладене адміністративне стягнення, оскільки правопорушення було вчинено в стані крайньої необхідності, тобто своїми діями він відвернув настання більшої можливої шкоди здоров`ю людини (сестрі ОСОБА_2 ), аніж суспільна небезпека від порушення Правил дорожнього руху України.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що в матеріалах справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП відсутні Акт огляду на стан сп`яніння та направлення до медичного закладу для проходження такого огляду, а також те, що будь які негативні соціально-правові наслідків не настали, що є умовою для застосування ст. 18 КУпАП.

Одночасно апеляційний суд звертає увагу, що неприродна блідість, про яку як ознаку перебування в стані сп`яніння зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, була зумовлена раптовим погіршенням стану здоров`я батька, який в цей час перебував за кермом, а також те, що в автомобілі перебувала онкохвора сестра ОСОБА_1 , яку терміново потрібно було доставити до онкодиспансеру.

На зазначену обставину суддя уваги не зверну та всупереч вимогам ст.18 КУпАП визнав винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно п. 4 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Оскільки правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, вчинене ОСОБА_1 в стані крайньої необхідності, то постанова судді про притягнення до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду в установленому порядку на стан наркотичного сп`яніння підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Павенським Борисом Володимировичем, задовольнити.

Постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 14 червня 2021 року скасувати та постановити нову постанову.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 17 КУпАП, у зв`язку із перебуванням у стані крайньої необхідності.

Провадження у справі закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Т. М. Шемета