Справа № 638/7493/21
Провадження № 3/638/2175/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Поволяєва О.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

20 травня 2021 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 278944 від 25 квітня 2021 року ОСОБА_1 25 квітня 2021 року о 01 год. 44 хв. знаходячись поблизу будинку № 2 по проспекту Науки у м. Харкові розпивав алкогольний напій «Рево», вміст алкоголю 8,5 % етилового спирту, був з явними ознаками алкогольного сп`яніння та поводив себе агресивно. На законну вимогу заступника командира взводу 2 роти ТОР УПП у Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 припинити адміністративне правопорушення, а саме розпивання пива та пред`явити документи, зробив замах рукою та вдарив лейтенанта поліції ОСОБА_2 в обличчя рукою, чим спричинив тілесні ушкодження останньому та злісну непокору розпорядженню поліцейського.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, не визнав. Надав пояснення, згідно яких не заперечував, що перебував у стані алкогольного сп`яніння, проте зазначив, що будь-яких дій, що свідчать про прояв злісної непокори розпорядженням працівників поліції не вчиняв. Викладені в протоколі обставини не відповідають фактичним обставинам, що мали місце 25 квітня 2021 року. Будь-якого замаху рукою на працівника поліції ним здійснено не було, від пред`явлення документу, що посвідчує особу, не відмовлявся, а лише повідомив, що не має можливості надати документ, що посвідчує особу, з підстави його відсутності при собі. Під час затримання з поліцейськими спілкувався не він, а його друг ОСОБА_3 , якому не були зрозумілі підстави затримання та складення протоколу відносно нього, оскільки він не порушував громадський порядок, на що працівниками поліції було необґрунтовано та безпідставно застосовано відносно нього та ОСОБА_3 фізичний вплив та спеціальний засіб «Терен» (газовий балончик). Будь-якого фізичного впливуОСОБА_1 не застосовував до лейтенанта поліції ОСОБА_2 . Під час дискусій працівника поліції з ОСОБА_3 між останніми виникла суперечка, під час якої працівники поліції застосували до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 фізичний впливу. Під час різких рухів поліцейського в бік ОСОБА_1 , останній підняв догори руки з метою того, щоб поліцейський його не вдарив, проте поліцейським ОСОБА_2 було застосовано до ОСОБА_1 фізичний вплив шляхом удару в обличчя та спеціальний засіб «Терен», яким було уражено останнього. Після цього у ОСОБА_1 потемніло в очах, працівник поліції продовжив застосовувати фізичний вплив (штовхнув та наніс удар). ОСОБА_1 першим до поліцейського фізичний вплив не застосовував, лише коли поліцейський почав його вести до машини, ОСОБА_1 «відбив» плечем торкання поліцейського, оскільки був обурений безпідставно застосованим до нього фізичним впливом. Не виключає, що в цей момент міг плечем зачепити поліцейського ОСОБА_2 , проте точно сказати не може, оскільки нічого не бачив у зв`язку з застосуванням до нього газового балончику. ОСОБА_1 наголошував на тому, що перший до поліцейського фізичну силу не застосовував, агресивне ставлення не проявляв, участі в спілкування з поліцейськими не приймав, а лише спостерігав за бесідою поліцейського з ОСОБА_3 . Обставини, викладені в протоколі не відповідають фактичним обставинам, що відбувалися 25 квітня 2021 року. Дії співробітників поліції щодо застосування до нього фізичної сили булу необґрунтованими та безпідставними. Після застосування до нього та ОСОБА_3 фізичного впливу та газового балончику, ОСОБА_3 було пред`явлено студентський квиток. Зі складеним відносно нього протоколом не згодний та вважає, що в його діях не було складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП. Просив суд закрити провадження у справі.

Допитаний в якості свідка інспектор взводу № 2 роти ТОР УПП у Харківській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_4 , в судовому засіданні надав пояснення, відповідно до яких під час патрулювання командою екіпажу патрульної поліції за його головуванням 25 квітня 2021 року, у нічний час, були встановлені громадяни ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , які вели себе зухвало відносно працівників патрульної поліції. Зухвала поведінка ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проявилась в тому, що останні вийшли на проїжджу частину та почали демонструвати екіпажу патрульної поліції пляшки з алкогольними напоями, які тримали відкритими в руках. Працівниками поліції дані особи були зупинені з підстави вживання в публічному місці алкогольних напоїв. З метою встановлення особи правопорушників працівники поліції вимагали даних осіб пред`явити документи, що посвідчують особу. ОСОБА_1 з лейтенантом поліції ОСОБА_2 стояли збоку від ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ОСОБА_4 було роз`яснено про вчинення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 адміністративного правопорушення та необхідності складення з цієї підстави протоколу. ОСОБА_3 заперечував факт вчинення адміністративного правопорушення, вимагав складення протоколу затримання. Проте працівники поліції надали пояснення щодо відсутності можливості складення протоколу затримання до встановлення особи та запропонували проїхати до районного відділу Управління патрульної поліції. Також працівники поліції вимагали від ОСОБА_1 та ОСОБА_3 щоб ті відійшли на певну відстань, оскільки поліцейських було двоє (інші два члени екіпажу перебували в патрульній машині), а ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у супроводі ще 2 осіб, зважаючи на що сили були нерівні. З метою доставлення осіб до районного відділу поліції поліцейські запропонували ОСОБА_1 та ОСОБА_3 пройти до патрульної машини та проїхати з ними. Після даної пропозиції лейтенант поліції ОСОБА_2 взяв за лікоть ОСОБА_1 та почав вести його до транспортного засобу, на що останній відреагував агресивно, схопив ОСОБА_2 за плече, та після того як ОСОБА_5 розвернувся до ОСОБА_1 , останній вдарив його в обличчя. У зв`язку з зазначеним поліцейськими було застосовано фізичний вплив та спецзасоби «Терен». ОСОБА_2 на дані дії з боку ОСОБА_1 застосував до нього засоби фізичного впливу та спецзасоби. Застосування фізичного впливу було необхідне з метою припинення опору з боку вказаних осіб. Лейтенантом поліції ОСОБА_2 було застосовано до ОСОБА_1 прийоми рукопашного бою з метою обмеження в русі. Після того, як ОСОБА_1 та ОСОБА_3 припинили агресивні дії, працівниками поліції була викликана медична допомога. Про нанесення удару в обличчя ОСОБА_2 свідчить наявність консультативного висновку забою.

На уточнюючі питання суду лейтенант поліції ОСОБА_4 пояснив, що ОСОБА_1 під час спілкування ОСОБА_6 з ОСОБА_4 , стояв з лейтенантом поліції ОСОБА_2 осторонь, ОСОБА_1 мовчав, нічого не говорив. На вимогу поліцейського надати документи пояснив, що при собі їх не має. Будь-яких тілесних ушкоджень на обличчі ОСОБА_1 не бачив.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 надав пояснення, згідно яких не заперечував, що перебував у стані алкогольного сп`яніння, проте зазначив, що будь-яких дій, що свідчать про прояв злісної непокори розпорядженням працівників поліції він та ОСОБА_1 не вчиняли. Викладені в протоколі обставини не відповідають фактичним обставинам, що мали місце 25 квітня 2021 року. ОСОБА_1 не було нанесено удар працівнику поліції в обличчя, від пред`явлення документу, що посвідчує особу, ОСОБА_1 не відмовлявся, а лише на дану вимогу пояснив працівнику поліції ОСОБА_2 , що не має документу при собі. ОСОБА_3 не були зрозумілі підстави для складення протоколу відносно нього та ОСОБА_1 , оскільки вони не порушували громадський порядок. ОСОБА_3 з даного приводу спілкувався з працівником поліції ОСОБА_4 , в цей час ОСОБА_1 з лейтенантом поліції ОСОБА_2 стояли осторонь, ОСОБА_1 мовчав, будь-якої агресії не проявляв. Працівниками поліції було необґрунтовано та безпідставно застосовано фізичний вплив та газовий балончик. Після застосування до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 фізичного впливу та газового балончику ним було пред`явлено студентський квиток, оскільки паспорт з собою був відсутній, складено протокол, з яким він не згодний та вважає, що в його діях та діях ОСОБА_1 не було складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП. Після застосування лейтенантом поліції ОСОБА_2 фізичного впливу до ОСОБА_1 у останнього був розбитий ніс. Інспектор поліції викликав швидку допомогу з метою надання йому допомоги, хоча будь-яких забоїв у нього не було. Після того, як швидка допомога приїхала на місце події, працівники швидкої допомоги на вимогу ОСОБА_1 провести медичний огляд відповіли, що позбавлені такої можливості. ОСОБА_3 та його супутниками було викликано інший екіпаж патрульної поліції з метою вирішення питання щодо необґрунтованих дій працівників поліції.

В судовому засідання ОСОБА_1 та його захисник просили суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 також зазначив, що матеріали справи, в тому числі й відеозапис з камери патрульної поліції, не містять будь-яких даних, з яких вбачається агресивна поведінка ОСОБА_1 відносно працівника поліції, застосування фізичної сили, злісної непокори, та ті обставини, про які було зазначено в судовому засідання лейтенантом поліції ОСОБА_4 . З відеозапису вбачається, що тілесні ушкодження завдані не працівникам поліції, а саме ОСОБА_1 , оскільки у нього розбите обличчя та маються садна.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зміст стандарту доведення поза розумним сумнівом надано, зокрема, в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі № 688/788/15-к, згідно якої вказаний стандарт означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.

Аналогічні положення фактично висловлені Європейським судом з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 року у справі «Михайлова проти України», який зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Відповідно до рапорту інспектора взводу № 2 роти ТОР УПП у Харківській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_4 25 квітня 2021 року о 01 год. 44 хв. за адресою: м. Харків просп. Науки 4, було виявлено двох громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , які розпивали алкогольний напій «Рево» 8,5 відсотків, були з явними ознаками сп`яніння та поводили себе агресивно. На законну вимогу припинити адміністративне правопорушення не реагували, документи пред`явити відмовилися. Під час зауваження ОСОБА_1 вдарив лейтенанта поліції ОСОБА_2 рукою в обличчя. ОСОБА_3 намагаючись допомогти своєму напарнику ОСОБА_1 штовхнув лейтенант поліції ОСОБА_4 в плече, зважаючи на що, з метою припинення опору до даних громадян було застосовано фізичний вплив та спецзасоби. Коли останні припинили чинити опір, щодо них було складено адміністративний матеріал.

Крім вказаного вище рапорту, судом також досліджено СД-диск з відеозаписом, долучений працівниками поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_3 звертається до працівника поліції з запитанням щодо підстави складення працівниками поліції протоколу. В подальшому ОСОБА_3 сказано працівнику поліції російською мовою наступне: « ОСОБА_7 , я скажу Вам свое мнение и законное право, я скажу Вам так... Вы руками не трогайте».

Після вказаної фрази на відеозапису містяться голоси працівників поліції, які російською мовою зазначили наступне: «Ты не будешь тут говорить... За спину руки, лежать... Это нападение на сотрудников полиции».

При цьому судом встановлено, що відеофайл , на якому зафіксовані дані обставини містить відеозапис, який можна візуально дослідити лише до 19 секунди та фрази ОСОБА_3 щодо його законного права. В подальшому на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції не можна встановити будь-яких дій, вчинених з боку ОСОБА_1 , про які зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення щодо нанесення удару в обличчя працівника поліції ОСОБА_2 , оскільки відеозапис не відображений у зв`язку з неналежною його якістю (при візуальному досліджені відеозапису на моніторі комп`ютера спостерігається темрява), та надалі відеозапис знов є можливість візуально дослідити лише на 55 секунді. В подальшому працівником поліції російською мовою сказано: «Поднимаемся, к машине», після чого ОСОБА_3 також російською мовою сказано: «Я не сопротивляюсь».

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису не встановлено агресивну поведінку ОСОБА_1 , його напад на працівника поліції та інші обставини, що зазначені в протоколі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Більш того, наданий працівниками поліції відеозапис взагалі не містить даних щодо протиправних дій ОСОБА_1 .

Також з долученого до справи про адміністративне правопорушення працівниками поліції відеофайлу (3 хв. 12 сек.) вбачаються пояснення іншої особи (очевидця), відповідно до яких дана особа у супроводі з іншими незазначеними особами йшла позаду ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були у стані алкогольного сп`яніння, хиталися, в руках тримали жерстяну банку з написом «Рево». При цьому ОСОБА_3 та ОСОБА_1 нічого не пили. Під`їхали працівники поліції, з приводу наявності у ОСОБА_3 алкогольного напою працівники поліції розпочали з`ясовувати обставини, поліцейський спитав про посвідчення, ОСОБА_3 витягнув руку з карману, поліцейський прийняв це як акт агресії у зв`язку з чим працівниками поліції застосовано фізичний вплив.

Матеріали справи не містять відеозапис, з якого вбачаються будь-які протиправні дії, вчинені з боку ОСОБА_1 . На уточнююче запитання суду щодо наявності відео з камери іншого поліцейського, який перебував поруч з ОСОБА_1 в момент нанесення удару в обличчя поліцейського, лейтенант поліції ОСОБА_4 пояснив, що лише у нього була нагрудна камера, яка вела відеозапис та відео з якої долучено до матеріалів справи, у інших членів екіпажу патрульної поліції відеокамер не було.

Зважаючи на відсутність відеозапису щодо дій ОСОБА_1 , суд позбавлений можливості з наданого працівниками поліції відео, з якого вбачаються лише дії щодо ОСОБА_3 , достовірно встановити протиправність дій ОСОБА_1 . Будь-які дані щодо агресивного поводження останнього, прояву злісної непокори, нанесення лейтенанту поліції ОСОБА_2 удару в обличчя, матеріали справи не містять.

Диспозицією ст. 185 КУпАП передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення - це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.

Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП виступають суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції (або члена громадського формування з охорони громадського порядку чи державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку) при виконанні ним службових обов`язків.

Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 року N8 "Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (абзац другий пункту 7).

Відтак, відповідно до ст. 185 Кодексу про адміністративні правопорушення (злісна непокора), таке правопорушення повинно проявлятись у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обов`язків, або у відмові, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Саме на таке тлумачення посилається і Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2011 №10-рп/2011.

Зважаючи на зазначене вище, суд дійшов висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення та досліджений в судовому засіданні відеозапис не містять даних, які підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягується до відповідальності є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на підставі тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з прецедентною практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п. 43 (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Лише дані протоколу про адміністративне правопорушення, згідно якого ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за вказаних вище обставин, судом не можуть бути визнані належним та достатнім доказом факту вчинення правопорушення.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленим законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінюючи відповідно до ст. 252 КУпАП надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, беручи до уваги, що жодних належних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, не надано, суд дійшов висновку про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, та про закриття провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 185, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КпАП України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Повний текс постанови складено 09 липня 2021 року.

Суддя О.В. Поволяєва