Справа №521/7976/21
Номер провадження 3/521/5459/21
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.07.2021 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого Поліщук І.О.

при секретарі Шудра Г.С.

представника Одеської митниці Держмитслужби Євдокімова Д.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Одесі справу № 0109/50000/21, що надійшла 01.06.2021 року з Одеської митниці Держмитслужби, відносно гр. України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про порушення митних правил, передбачених ст. 472 МК України,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшов протокол № 0109/50000/21 від 03.02.2021 року про порушення митних правил з відповідними матеріалами у відношенні гр. України ОСОБА_1 за ознаками скоєння правопорушення, передбаченого ст.472 МК України.

З протоколу про порушення митних правил вбачається, що 15.01.2021 гр. ОСОБА_1 з метою переміщення товарів на митну територію України підготовлена та подана до Слобожанської митниці Держмитслужби в електронному вигляді попередня митна декларація типу «ІМ 40 ЕЕ» № UA807000/2021/900735 (далі ЕМД), а також коносамент від 29.11.2020 №XNGLEG2011016, інвойс від 29.11.2020 № IEW-20116, зовнішньоекономічний контракт від 10.11.2020 № HTT20.

У вказаній попередній митній декларації заявлено 4 найменування товарів, відомості про які взяті гр. ОСОБА_1 із товаросупровідних та комерційних документів, які в тому числі отримані від контрагента компанії «HUZHOU TIANYI TEXTILE CO., LTD».

В подальшому, 29.01.2021 року митницею проведено повний митний огляд контейнерів TGHU9709530 та MRKU4388639, в результаті якого встановлено розбіжності в кількості товару № 4, а також товари не вказані у комерційних документах, а саме: стрічка текстильна 90 кг, кишені (частини) 165 кг, фурнітура швейна 210 кг, гумка текстильна 40 кг, декоративні нашивки 45 кг, блискавка 120 кг, бігунок (замок для блискавки) 24 кг, шнурки 140 кг, магніти 10 кг. Загальна вага брутто незаявлених товарів склала 844 кг.

Отже, на думку митного органу, гр. ОСОБА_1 порушено процедуру декларування та не було задекларовано за встановленою формою, передбаченою ст. 257 МК України, точних відомостей про наявність та кількість товару, що підлягає обов`язковому декларуванню, що призвело до порушення митних правил, передбачених ст. 472 МК України, у зв`язку з чим, посадовою особою Одеської митниці Держмитслужби було складено протокол про порушення митних правил №0109/50000/21.

У судовому засіданні гр. ОСОБА_1 участі не приймав, однак приймав участь його захисник, який надав заперечення, відповідно до яких просив провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Представник митниці у судовому засіданні вважав, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, винна у вчиненні адміністративного правопорушення, її вина підтверджується зібраними у справі доказами, і тому необхідно притягнути її до відповідальності за ст. 472 МК України та застосувати стягнення відповідно до санкції вказаної статті.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, вислухавши думку учасників процесу, суд не знаходить достатніх підстав для визнання особи винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, за кваліфікуючими ознаками: недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в січні 2021 року до Чорноморського морського рибного порту на судні закордонного плавання за коносаментом від 29.11.2020 №XNGLEG2011016 із Китаю, від відправника компанії «LEGENDE LOGISTICS CO., LTD», на адресу ТОВ «ТЕКСТИЛЬХОЛ» (40034, Україна, м.Суми, вул.Івана Сірка, буд.35, кв.243) у контейнерах TGHU9709530 та MRKU4388639, надійшли товари «тканина, пух синтетичний, ґудзики», загальною вагою брутто 9016 кг. Вказані товари переміщувались на підставі зовнішньоекономічного контракту від 10.11.2020 №HTT20, укладеного з компанією продавцем «HUZHOU TIANYI TEXTILE CO., LTD», відповідно до якого Продавець продає, а Покупець купує товар, згідно з інвойсами, які додаються до зазначеного Контракту та є його невід`ємною частиною.

З метою переміщення товарів на митну територію України ОСОБА_1 подана до Слобожанської митниці Держмитслужби (хоча в протоколі посадовою особою вказано до Одеської митниці Держмитслужби, що не відповідає фактичним обставинам справи) попередня митна декларація типу «ІМ 40 ЕЕ» № UA807000/2021/900735 для можливості доставлення товару під митним контролем до підрозділу призначення, де мало бути оформлено товар в режимі імпорт.

Гр. ОСОБА_1 , при заповненні попередньої митної декларації були зазначені відомості із товаросупровідних та комерційних документів, які ним отримано від контрагента компанії «HUZHOU TIANYI TEXTILE CO., LTD».

Статтею 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Митне оформлення - це виконання митних формальностей (тобто сукупності дій, що підлягають виконанню відповідними особами і митними органами з метою дотримання вимог законодавства України з питань митної справи) необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; випуск товарів - це надання митним органом права на користування та/або розпорядження товарами, щодо яких здійснюється митне оформлення, відповідно до заявленої мети (стаття 4 МК України).

Відповідно до ст. 259 МК України, попередня митна декларація подається до ввезення в Україну товарів, транспортних засобів комерційного призначення (у тому числі з метою транзиту) або після їх ввезення, якщо ці товари, транспортні засоби перебувають на території пункту пропуску через державний кордон України.

Згідно з Класифікатором митних декларацій, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 року №1011 «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій» (далі - наказ Мінфіну № 1011), митна декларація типу «ІМ 40 ЕЕ» - попередня митна декларація з обсягом даних, необхідним для пропуску товарів через митний кордон України та доставлення до митного органу призначення.

Тобто, у разі ввезення товарів на митну територію України декларант або уповноважена ним особа попередньо повідомляють митний орган, у зоні діяльності якого товари будуть пред`явлені для митного оформлення, про намір ввезти ці товари.

В подальшому, з метою випуску вказаних товарів у вільний обіг на митну територію України до митного органу призначення у визначених ч. 13 ст. 259 МК України випадках, подається додаткова декларація до попередньої митної декларації типу «ІМ 40 ДЕ», при цьому декларантом або уповноваженою ним особою перед подачею митної декларації можуть бути реалізовані права, передбачені ст. 266 МК України, у тому числі і на проведення фізичного огляду товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах, брати проби та зразки товарів.

Митна декларація типу «ІМ 40 ДЕ», це додаткова декларація до попередньої митної декларації (наказ Мінфіну №1011), яка подається до відповідного митного органу, яким була оформлена відповідна попередня митна декларація.

Митна декларація типу «ІМ 40 ЕЕ» разом із митною декларацією типу «ІМ 40 ДЕ» становлять митну декларацію, заповнену в звичайному порядку. Під митною декларацією, заповненою у звичайному порядку, розуміється митна декларація, що містить обсяг відомостей (даних), достатній для завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у заявлений митний режим. Оформлення митним органом митної декларації, заповненої у звичайному порядку, є випуском товарів у заявлений митний режим (ч. 1 ст. 258 МК України).

Враховуючи викладене, попередня митна декларація типу «ІМ 40 ЕЕ» № UA807000/2021/900735 використовувалась для ввезення товарів на митну територію України та забезпечення їх доставки під митним контролем до митниці призначення. Дана обставина не суперечить матеріалам справи, оскільки саме так посадова особа митниці зазначила в протоколі про порушення митних правил.

Для випуску товарів у вільний обіг, до митного органу призначення декларант (уповноважена особа) повинен подати додаткову митну декларацію («ІМ 40 ДЕ»), без оформлення якої неможливо сплатити митні платежі, товар не вважається оформленим у вільне використання та не може бути виданий одержувачу. Саме на цьому етапі можливо проведення декларантом (уповноваженою особою) фізичного огляду товарів з метою перевірки їх відповідності опису, зазначеному у товаросупровідних документах, брати проби та зразки товарів.

Таким чином, попередня митна декларація використовується як документ контролю доставки товарів, по прибуттю товару до місця призначення, декларант (уповноважена особа) подає додаткову митну декларацію типу «ІМ 40 ДЕ», в якій товар декларується у повному обсязі, та за якою нараховуються і сплачуються митні платежі за ввезення товару. Тобто, визначений законодавством статус попередньої митної декларації (тип «ЕЕ») не тотожний митній декларації, заповненій у звичайному порядку (ч.ч. 13, 14 ст. 259 МК України) з достатнім обсягом відомостей для завершення митного оформлення у заявлений митний режим, а є лише повідомленням про намір ввезти товари на митну територію України.

Суд вважає, що працівниками митниці при застосуванні законодавчих актів, хибно зроблено висновок та надана не правильна кваліфікація діям гр. ОСОБА_1 , що встановлено під час розгляду справи.

Так, відповідно до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур (Кіотська конвенція) від 18.05.1973, до якої Україна приєдналась 05.10.2006 (набрала чинності 15.09.2011), якщо митний орган, в якому товари повинні бути представлені, розташований не у місці ввозу товарів на митну територію, митна служба повинна вимагати подачі документів у місці ввозу тільки у випадках, коли вона вважає це необхідним для цілей контролю. У випадках, коли митна служба вимагає документи у зв`язку з представленням їй товарів, інформація, що міститься у цих документах, обмежується лише даними, необхідними для ідентифікації товарів та транспортного засобу.

Однак, 29.01.2021, в пункті пропуску на державному кордоні України для морського сполучення «Чорноморський морський рибний порт», за ініціативою посадових осіб Одеської митниці Держмитслужби, на підставі ч.2 ст.338 МК України (за результатами застосування системи управління ризиками), було проведено повний митний огляд контейнерів TGHU9709530 та MRKU4388639.

Безпосередньо посадові особи митниці в Акті про проведення огляду товарів від 29.01.2021 зазначили, що у зазначених контейнерах фактична вага брутто відповідає заявленій у ЕМД № UA807000/2021/900735, що зафіксовано в графі 8.3. зазначеного Акту.

Згідно з ст.ст.259, 266, наказу Мінфіну № 1011 митні платежі на товари не сплачуються під час подання попередньої митної декларації, при цьому, у декларанта є можливість перед подачею додаткової декларації перевірити відповідність товарів відомостям зазначеним у комерційних документах, у зв`язку з чим, в тому числі може змінюватися асортимент, кількісні характеристики, вартість цих товарів, а також вказати іншу вартість товарів, зокрема шляхом використання шостого методу визначення митної вартості товарів.

Судом встановлено, що до складання протоколу про порушення митних правил гр. ОСОБА_1 , як директором ТОВ «ТЕКСТИЛЬХОЛ» направлявся запит контрагенту компанії «HUZHOU TIANYI TEXTILE CO., LTD» з приводу одержання пояснень по ситуації, що виникла при пропуску через митний кордон України товарів у контейнерах TGHU9709530 та MRKU4388639. Про це було проінформовано Одеську митницю Держмитслужби наданими письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 01.02.2021 (вхідний № 2431/13). У відповідь на вказаний запит, компанія «HUZHOU TIANYI TEXTILE CO., LTD» надала відповідь відправника товарів компанії «LEGENDE LOGISTICS CO., LTD». У відповіді йдеться про те, що у зв`язку із плутаниною партій товарів, які повинні бути доставлені українському отримувачу декількома поставками, у контейнери TGHU9709530 та MRKU4388639 помилково завантажено товари: стрічка текстильна, кишені (частини), фурнітура швейна, гумка текстильна, декоративні нашивки, блискавка, бігунок (замок для блискавки), шнурки, магніти. При цьому відвантаження товарів здійснювалось із загальної кількості замовленого товару і контролювалося відповідністю вагових характеристик.

Зазначене підтверджується матеріалами адміністративної справи №0109/50000/21, так як вказана у комерційних документах та заявлена у ЕМД вага брутто товарів у контейнерах TGHU9709530 та MRKU4388639 підтверджена митним органом у Акті митного огляду від 29.01.2021.

Крім того, посадовою особою митниці зазначено, що відповідно до вимог ч. 7 ст. 259 МК України, при поданні попередньої митної декларації відповідальність декларанта або уповноваженої ним особи за достовірність відомостей, наведених в цій декларації, настає з моменту: «п.3 надання декларанту або уповноваженій ним особі митним органом, яким оформлена така попередня митна декларація, інформації про проведення митного огляду пред`явлених товарів, транспортних засобів комерційного призначення».

Суд вважає безпідставним посилання посадової особи митниці в протоколі про порушення митних правил на вимоги ч.7 ст. 259 МК України, щодо настання відповідальності за достовірність відомостей, наведених в попередній декларації, з моменту надання декларанту або уповноваженій ним особі митним органом, яким оформлена така попередня митна декларація, інформації про проведення митного огляду пред`явлених товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оскільки ЕМД №UA807000/2021/900735 подана декларантом до Слобожанської митниці Держмитслужби.

Статтею 472 МК України передбачена відповідальність за недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто не заявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

В даному випадку, товар переміщувався за попередньою митною декларацією типу «ІМ ЕЕ» під митним контролем від пункту ввезення на кордоні України до митниці призначення для завершення митного оформлення у відповідний режим. Формою заявлення точних відомостей про товар є додаткова митна декларація, яку ще не встиг заповнити та подати гр. ОСОБА_1 , або інша уповноважена одержувачем ТОВ «ТЕКСТИЛЬХОЛ» особа.

Відповідно до вимог ст. 259 МК України, попередня митна декларація подається при ввезенні в Україну товарів, транспортних засобів комерційного призначення (в тому числі з метою транзиту) або після їх ввезення, якщо ці товари, транспортні засоби перебувають на території пункту пропуску через державний кордон України. На підставі попередньої декларації не нараховуються митні платежі, не оплачується мито. Ці документи не є документами, на підставі яких митний орган приймає рішення про випуск товарів у вільний обіг на території України, на що є посилання в постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03 червня 2005 року №8.

Отже, відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03 червня 2005 року №8, подача попередньої декларації типу «ІМ 40 ЕЕ» для переміщення вантажу, відсутня як така подія правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, оскільки на підставі цих документів митницею не приймається рішення про випуск товару у вільний обіг на територію України.

В даному випадку, попередня митна декларація використовується як документ контролю доставки товарів, по прибуттю товару до місця призначення, декларант, або уповноважена на то особа, подає додаткову митну декларацію типу «ДЕ», в якій товар декларується у повному обсязі, та за якою нараховуються і проводяться митні платежі за ввезення товару.

Згідно зі ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад правопорушення, наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Державна митна справа здійснюється на основі принципів: законності та презумпції невинуватості (п. 3 ч. 1 ст. 8 МК України).

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу, в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами.

Докази, на яких ґрунтується рішення мають відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності.

Отже, суд приходить висновку про відсутність належних та достатніх доказів вчинення гр. ОСОБА_1 будь-яких дій, що утворюють склад правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, а саме «Недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення».

Недопустимим є заведення справи про порушення митних правил на підставі припущень або відомостей про правопорушення, достовірність яких викликає сумніви.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (VastbergataxiAktiebolagandVulic v. Sweden № 36985/97) Суд визначив, що "…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень".

Аналогічну правову позицію визначив Постановою від 31.01.2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 760/10803/15-а (адміністративне провадження № К/9901/19074/18): один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права і суб`єктом владних повноважень, який передбачає, що останній зобов`язаний забезпечити доведення в суді правомірності свого рішення, дії або бездіяльності, оскільки, в протилежному випадку, презюмується, що вони є протиправними.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Таким чином, вищевикладені обставини свідчать про відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, складу адміністративного правопорушення, а саме відсутня об`єктивна сторона порушення митних правил, оскільки складена та подана до митниці попередня митна декларація не являється декларуванням в розумінні Митного кодексу України, як складова митного оформлення товару в режимі імпорт.

На підставі ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 527 МК України, у справі про порушення митних правил суд (суддя), що розглядає справу, виносить, зокрема, постанову про закриття провадження у справі

Як вказано у ст. 283 КУпАП, постанова по справі повинна містити вирішене питання про вилучені речі і документи, отже, у зв`язку з закриттям провадження по справі, товар, вилучений митними органами відповідно до протоколу, підлягає поверненню його власнику або уповноваженій ним особі у встановленому законом порядку, після сплати всіх необхідних зборів, податків та платежів

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.8, 62 Конституції України, ст.ст. 257, 259, 266, 472, 495, 527, 528, 529 МК України, ч.1 п.1 ст. 247, ст. ст. 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

Товар, вилучений згідно протоколу про порушення митних правил, повернути гр. ОСОБА_1 або уповноваженій особі в установленому законом порядку, після сплати всіх необхідних митних платежів.

Постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Поліщук І.О.