Провадження № 33/801/186/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковальчук Л. В.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 рокуСправа № 127/17915/20м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Якименко М.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвоката Палія В.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 22 жовтня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 рік, та стягнуто судовий збір в розмірі 420,40 гривень на користь держави.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи його тим, що справа була розглянута в його відсутність. Постанову суду він отримав лише 02.02.2021, а тому вважає, що строк пропущений ним з поважних причин.

В апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі. Вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, оскільки не в повній мірі досліджено докази його вини у вчиненні адміністративного правопорушення. Також було порушено його право на захист, оскільки суд розглянув справу без його участі та участі його адвоката.

Крім того скарга мотивована тим, що його адвокат Палій В.М. знаходиться тривалий час в неприязних стосунках з суддею Ковальчук Л.В., яка б мала заявити собі самовідвід, чого не зробила. Внаслідок чого адвокатом була подана письмова заява про відвід судді, яка судом розглянута не була. Натомість на заяві було зазначено, що суддя її отримала після розгляду справи, що на переконання правопорушника не відповідає дійсності.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його адвоката Палій В.М. апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження. Посилаючись на викладені у ній доводи скаржник пояснив, що не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвоката Палія В.М., які апеляційну скаргу підтримали та просили поновити пропущений строк на апеляційне оскарження, суддя апеляційний суду вважає, що клопотання слід задовольнити - поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін з огляду на таке.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи, суд розглянув її у відсутність правопорушника, копію постанови ОСОБА_1 отримав 02.02.2021, що підтверджується розпискою (а.с. 18), а апеляційну скаргу подав до суду 12.02.2021.

Вказані обставини вказують на об`єктивну неможливість своєчасного оскарження постанови суду та поважність пропуску строку на апеляційне оскарження, а тому цей строк підлягає поновленню.

Згідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

П. 2.9 (а) передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 542768 від 31.07.2020 року 23 год. 20 хв., який є одним із доказів у справі, водій ОСОБА_1 , 31.07.2020 о 22 год. 55 хв. в м. Вінниця по вул. Батозька, керував т/з «Богдан 211040», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального приладу «Драгер» у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.9 А Правил дорожнього руху (а.с.2).

Висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є правильними і узгоджуються з дослідженими судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення (а.с. 2); роздруківкою приладу Драгер «Alcotest 7510» з результатом тесту 1,85 % - позитивний (а.с.4); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5); рапортом лейтенанта поліції Є.Радзівлюк (а.с. 7) та поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.6).

Сукупністю зазначених вище доказів підтверджується винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст. ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, і дійшов вірного висновку про доведеність його вини у порушенні п. 2.9а Правил дорожнього руху, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, в даному випадку винуватість ОСОБА_1 доводиться зібраними матеріалами по справі.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п. 6 розділу І Інструкції).

За результатами огляду ОСОБА_1 , проведеного за допомогою приладу Драгер «Alcotest 7510» на місці зупинки, виявлено вміст алкоголю 1,85 %, тобто перевищує гранично допустиму норму (0,2% проміле) та беззаперечно вказує на перебування скаржника в стані алкогольного сп`яніння.

Також працівниками поліції складено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу з зазначенням результатів (1,85 %), який особисто підписано зазначеними свідками.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 заперечував щодо проходження огляду за допомогою приладу Драгер «Alcotest 7510», який не був сертифікований, але не відмовлявся від проходження огляду лікарем в медичній установі, не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Згідно з п.п. 1,3 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Наказом «Про державну реєстрацію медичних виробів» Держлікслужби України від 29 грудня 2014 року № 1529 затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, до якого за № 43 внесено газоаналізатори Drager Alcotest, реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений.

Використаний під час огляду на стан сп`яніння ОСОБА_4 газоаналізатор «Drager Alcotest 7510», в свою чергу, входить до вказаного вище переліку газоаналізаторів марки «Drager Alcotest» з необмеженим строком дії свідоцтва.

Крім того, відповідно до свідоцтва про Державну реєстрацію №14455/2014 газоаналізатори Drager Alcotest внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення і дозволені для застосування на території України.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу Drager Alcotest 7510 проводився за згодою ОСОБА_1 , який мав можливість, у разі незгоди з використання вказаного приладу пройти такий огляд в медичному закладі.

Згідно вимог вищевказаної Інструкції відповідні документи (сертифікат відповідності, свідоцтва на прилад, з використанням якого проводився огляд) надаються поліцейськими на вимогу особи, що проходить огляд.

Скаржником не доведено належними доказами про те, що працівники поліції на його вимогу не пред`явили йому сертифікат та свідоцтво.

Жодних зауважень щодо процедури проходження медичного огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» від правопорушника не надходило і матеріали справи не містять.

Відтак доводи скаржника, що після проходження огляду за допомогою Драгера, він бажав пройти належний огляд в медичній установі, однак працівники міліції відмовили йому, не приймаються до уваги. Оскільки вказані обставини не підтверджуються жодними доказами і не можуть бути підставою для спростування факту перебування скаржника в стані алкогольного сп`яніння.

На переконання суду працівниками поліції правомірно був застосований під час огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 газоаналізатор Drager Alcotest 7510 та його показники є допустимими доказами, оскільки було дотримано процедуру проведення огляду у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції.

Вказані доводи скаржника в апеляційній скарзі на порушення працівниками поліції процедури проведення його огляду на стан сп`яніння, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Тому суддя вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) скаржник не надав.

Будь-яких зауважень щодо змісту протоколу, неправомірних дій працівників поліції ОСОБА_1 не заявляв, до суду належних та допустимих доказів на спростування вказаних обставин не надав.

За таких обставин, доводи у апеляційній скарзі, що судом неповно встановлено та досліджено всі обставини справи, є безпідставними.

Щодо доводів, про не роз`яснення ОСОБА_1 прав передбачених ст. 268 КУпАП, під час складання протоколу, то вони також не можуть бути взяті до уваги, як такі, що не підтверджені відповідними засобами доказування, та спростовуються самим протоколом про адміністративне правопорушення, в графах якого посадовою особою, що складала протокол про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. В свою чергу вказане підтверджено підписами свідків.

Будь-яких порушень законодавства під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою скасування постанови суду, суддею апеляційного суду не встановлено.

Протокол про адміністративне правопорушення не містить істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.

Крім того належних та допустимих доказів в підтвердження неправомірності в діях працівників поліції, ОСОБА_1 також не надав до суду першої інстанції, і до апеляційного суду.

Отже доводи його апеляційної скарги про відсутність вини не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Висновки суду про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильними.

Доказів, які б підтверджували невинуватість скаржника матеріали справи не містять.

Доводи ОСОБА_1 , про порушення судом першої інстанції процесуальних норм, що полягали в розгляді справи у його відсутність, внаслідок чого він був позбавлений можливості надати пояснення та докази в суді, суддя вважає необґрунтованими, які спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до частини 1 статті 268 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що дана адміністративна справа надійшла до Вінницького міського суду 18.08.2020.

Після чого справу призначено на 03.09.2020, однак до суду 02.09.2020 надійшло клопотання від ОСОБА_1 про перенесення судового розгляду, в зв`язку з перебуванням його у відрядженні (а.с. 12). При цьому до клопотання скаржник надав листок непрацездатності, з якого слідує що ОСОБА_1 з 01.10.2020 по 12.10.2020 перебував на стаціонарному лікуванні і 12.10.2020 був виписаний із лікарні, що підтверджується копією виписки з медичної картки (а.с. 17).

Судом першої інстанції взято до уваги вказане клопотання та справу перенесено на 22.10.2020, про що було повідомлено адвоката скаржника ОСОБА_5 , що підтверджується розпискою (а.с. 18).

Однак, скаржник та його адвокат з невідомих причин не з`явились в судове засідання і суд першої інстанції розглянув справу у їх відсутність. Наданих належним чином доказів тій обставині, які б перешкоджали з`явитись в судове засідання на 22.10.2020 скаржником не надано, що не свідчить про поважність неявки.

Крім того, доводи скаржника, що лікарняний продовжено до 12 листопада 2020 року, матеріали справи не містять.

Тому наявна в матеріалах справи довідка про перебування скаржника на лікуванні не впливає на законність прийнятої постанови.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справах "Пономарьов проти України" та "Мушта проти України" вказано, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, суд виконуючи приписи КУпАП неодноразово викликав в судове засідання ОСОБА_1 та його адвоката, тобто завчасно, як то вимагає ст.268 КУпАП України.

Крім того, суддя апеляційного суду наголошує на тому, що строки накладення адміністративного стягнення спливали, оскільки протокол складено 31.07.2020, а справу призначено на 22.10.2020, тому на переконання суду, скаржник намагався затягнути розгляд справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відтак факт розгляду судом адміністративної справи у відсутність ОСОБА_1 та його адвоката не спростовує висновків суду.

За таких обставин, доводи у апеляційній скарзі, що судом неповно встановлено та досліджено всі обставини справи, є безпідставними.

На переконання судді апеляційної інстанції - розгляд справи у відсутність правопорушника не впливає, як на правильність висновків суду, так і на склад правопорушення і постановлене судом рішення.

Суддя апеляційної інстанції також вважає безпідставними доводи скаржника про те, суддя не заявила собі самовідвід через неприязні відносини із адвокатом, з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України « Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 48 цього Кодексу суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

З огляду на ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого дотримання законності. Справа про адміністративне правопорушення розглядається судом згідно з приписами ч. 1 ст. 276 КУпАП.

Оскільки діючими нормами КУпАП не визначено порядку розгляду суддею відводу по справі про адміністративні правопорушення та не визначено порядку вирішення питання про самовідвід судді, з метою забезпечення виконання положень ст. 1 КУпАП, суд застосовує принцип аналогії закону найбільш близької галузі права - кримінального процесуального та керується положеннями КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Як вбачається із матеріалів справи, відсутні будь-які докази того, що суддя Ковальчук Л.В. є упередженою чи необ`єктивною у даній справі, а наведені доводи, не являються обґрунтованою підставою для самовідводу судді.

Беручи до уваги вищенаведене, апеляційний суд вважає, що передбачені законодавством, у тому числі й ст. ст. 75, 76 КПК України, обставини для самовідводу судді Ковальчук Л.В. у даній справі відсутні.

Отже, процесуальних порушень під час розгляду справи, які б слугували підставою для скасування постанови, суд першої інстанції не допустив.

З урахуванням наведеного, доводи в апеляційній скарзі на необхідність скасування постанови, як незаконну суддя апеляційної інстанції вважає безпідставними та не знаходить підстав для їх задоволення.

ОСОБА_1 не було доведено ті обставини, на які він посилався в апеляційній скарзі.

Інші доводи, на які посилається скаржник, зводяться до незгоди з постановленим судовим рішенням, не спростовують висновків суду та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанцій норм процесуального права, яке могло призвести до неправильного вирішення справи. Доказів, які б спростовували вину скаржника не надано.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи вимоги ст.ст.279, 280 КУпАП дотримано, докази перевірено на їх допустимість та належність відповідно до ст.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для її вирішення, судом з наведенням відповідних мотивів встановлено, правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 22 жовтня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 22 жовтня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Якименко