Справа № 740/322/21
Провадження № 3/740/282/21
ПОСТАНОВА

іменем України

05 березня 2021 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпусь І.М.,

за участю секретаря судового засідання Ісаєнко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, проживає по АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

07 грудня 2020 року о 20 год 05 хв водій ОСОБА_1 по вул. Чернігівська в м.Ніжині Чернігівської області керував автомобілем OPEL OMEGA, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, невнятна мова, нестійка хода. В присутності свідків відмовився від продуву алкотесту «Драгер» на місці та медичного обстеження на предмет вживання алкоголю, чим порушив вимоги пункт 2.5 Правил дорожнього руху.

Вказаний факт підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №470233 від 07 грудня 2020 року.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

З урахуванням положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (Закон № 2617-VIII), а також Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (Закон № 720-IX) з 3 липня 2020 року стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII.

Так, в редакції Закону № 1446-VIII від 07.07.2016 адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, доведена матеріалами справи, а саме протоколом про вчинення адміністративного правопорушення серії ДПР 18 №470233 від 07.12.2020. Крім того, в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення зазначено, що випив 100 г горілки, після чого керував авто.

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Щодо розгляду справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно із ст. 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Згідно ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є, зокрема, охорона встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Частиною 1 ст.6 КУпАП України передбачено, що органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, громадські організації, трудові колективи розробляють і здійснюють заходи, спрямовані на запобігання адміністративним правопорушенням, виявлення й усунення причин та умов, які сприяють їх вчиненню, на виховання громадян у дусі високої свідомості і дисципліни, суворого додержання законів України.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КУпАП, щодо розгляду справи про адміністративні правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи, це можливо у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст.6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співвставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Законодавством встановлено строки здійснення провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності з метою забезпечення учасникам процесу визначеності у часі, протягом якого суд розгляне справу. Передусім такі строки слугують інтересам особи, яка зазнає заходів впливу, оскільки наявність визначеного строку дає розуміння того, скільки триватиме такий вплив. Водночас протягом такого строку особу наділено процесуальними правами та обов`язками, що дає особі можливість, в тому числі з використанням адміністративного ресурсу (повноважень суду щодо витребування доказів, допиту свідків тощо), представити суду доводи на захист своєї правової позиції. Добросовісна участь особи у процесі вирішення її справи полягає в активній участі у розгляді її справи і недопущенні зловживань наданими їй правами.

Дотримання балансу інтересів при розгляді справи покладено на суд, який, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін, також зобов`язаний дотримуватися встановлених законодавством правил та строків розгляду справи.

В той же час практика Європейського Суду з прав людини (зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Щодо поведінки ОСОБА_1 в контексті вжитих ним заходів для участі у розгляді його справи суд звертає увагу на те, що в судові засідання 27.01.2021, 10.02.2021, 15.02.2021, 24.02.2021, 05.03.2021 ОСОБА_1 будучи повідомленим про дату, час і місце проведення судового розгляду не з`явився, подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи 10.02.2021, 15.02.2021, 24.02.2021, 05.03.2021 у зв`язку із перебуванням на лікуванні.

Так, в судові засідання 27.01.2021, 10.02.2021 ОСОБА_1 не з`явився, звернувшись на адресу суду з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку з його хворобою та надав до суду довідку, згідно якої останній 08.02.2021 був на прийомі у лікаря терапевта та йому призначено амбулаторне лікування. Явка 12.02.2021. Справу було відкладено на 15.02.2021.

15.02.2021 ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його хворобою, при цьому долучив довідку, згідно якої останній 13.02.2021 був на прийомі у лікаря терапевта та йому призначено амбулаторне лікування. Явка 22.02.2021. Справу було відкладено на 24.02.2021.

24.02.2021 ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його хворобою та довіку про перебування на стаціонарному лікуванні. Справу було відкладено на 05.03.2021. Одночасно ОСОБА_1 судом у листі (а.с. 20) роз"яснено обставини, які підлягають з"ясуванню під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, запропоновано довести до суду позицію з цих питань шляхом участі у судовому засіданні чи надісланням заяв до суду.

05.03.2021 ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його хворобою, при цьому долучив довідку, згідно якої останній перебуває на стаціонарному лікуванні. По суті справи пояснень не викладено.

Отже, ОСОБА_1 до суду не доведено будь-яких чином власну позицію по суті викладених у протоколі обставин як шляхом безпосередньої участі в судовому засіданні, так і надісланням до суду відповідних письмових пояснень або ж через захисника. При цьому, можливість надіслання письмових пояснень він мав, про що свідчить неодноразове подання до суду письмових клопотань про відкладення розгляду справи. Суд не має відомостей щодо заперечення ОСОБА_1 викладених у протоколі обставин, як і не має відомостей про їх визнання. Беручи до уваги наведене, така поведінка ОСОБА_1 , на думку суду, свідчить, що метою ініційованих ним відкладень судового розгляду його справи є не забезпечення його участі у її розгляді, а закінчення строків накладення адміністратвиного стягнення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», згідно з положеннями частини першоїстатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить по умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Таким чином, для дотримання балансу публічного інтересу та приватного, суд доходить висновку про можливість розгляду справи з урахуванням конкретних її обставин і аспектів поведінки ОСОБА_1 щодо участі в її розгляді за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушння, особу правопорушника, який згідно протоколу не працює, має постійне місце проживання. Обставин, які пом`якшують відповідальність не встановлено, обтяжуючі обставини в протоколі не зазначені, при цьому суд розглядає справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення і згідно КУпАП не повноважний виходити за його межі.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Цей вид стягнення є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Керуючись ст.33, 40-1, 221, 280, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн штрафу на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

У разі несплати штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення постанови про накладення штрафу у порядку примусового виконання постанови відділом державної виконавчої служби стягується подвійний розмір штрафу у сумі 20 400 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн судового збору на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І.М. Карпусь