Номер провадження 3/638/184/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Грищенко І. О., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов із управління патрульної поліції в Харківській області департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює водієм в «Укравтотранс плюс», реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий, адреса проживання, що зазначена в протоколі: АДРЕСА_1 , за ст. 44 3 КУпАП,

установив:

28.10.2020 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний матеріал із управління патрульної поліції в Харківській області департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 44 3 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення серія АПР 18 220044 від 17.10.2020 р. зазначається, що 17.10.2020 р. об 11:30 год. за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Клочківська, 366 водій ОСОБА_1 , керуючи автобусом БАЗ А 07914, державний номер НОМЕР_1 , здійснював регулярні пасажирські перевезення приміським автобусним маршрутом 1156 (Зооветеринарна академія Центральний ринок) та перевозив пасажирів у кількості 35 осіб, чим перевищив визначену максимальну кількість місць для сидіння, яка складає 22 (двадцять два) місця, на 13 (тринадцять) пасажирів, чим порушив пункт 11.2. ПКМУ № 641 від 22.07.2020 р., чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 44 3 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно і належним чином.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення. Тим більше, ст. 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ст. 44 3 цього Кодексу без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

У своїх письмових поясненнях від 25.11.2020 р. ОСОБА_1 просить провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44 3 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність. В обґрунтування заперечень зазначається, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення йому не забезпечили перекладача, хоча він просив про це, оскільки він не володіє українською мовою, бо є етнічним азербайджанцем. Пункт 11 виключений з постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 р., тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44 3 КУпАП та є всі підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 6 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність. Протокол про адміністративне правопорушення серія АПР 18 № 220044 винесений із порушенням положень чинного законодавства, а отже не може вважатися джерелом доказів у справі про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44 3 КУпАП, оскільки: викладене в протоколі формулювання правопорушення, яке було відображено в п. 11.2 постанови від 22.07.2020 № 641, як і сам п. 11.2, на момент розгляду справи, постановою КМУ № 1100 від 11.11.2020 було виключено, а отже застосуванню не підлягає; до протоколу не долучений документ, що підтверджує технічні характеристики автобуса, д. н. з. НОМЕР_1 , а саме: щодо кількості місць для сидіння даного транспортного засобу, що, в свою чергу, унеможливлює встановлення факту порушення такої кількості; відсутні копія паспорту або іншого документа, який засвідчує особу, що притягається до адміністративної відповідальності; відсутня довідка АІПС «АРМОР» з відомостями про те, чи притягувався раніше ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності; наявне у матеріалах справи відео не може вважатися належним та допустимим доказом у справі, оскільки з нього взагалі неможливо ідентифікувати: у якому саме транспортному засобі проводилась зйомка, так як і неможливо встановити кількість пасажирів, яка знаходилась в салоні автобуса на момент складання протоколу, окрім того ці носії не містять ані моделі технічного засобу, яким нібито здійснювався відеозапис, ані назви та номеру носія, на якому такий запис збережено та долучено до матеріалів справи; окрім того, відеодиск не засвідчений підписом особи, яка складала протокол. Як наслідок, у матеріалах справи відсутні дані, що вказане відео отримане з дотриманням вимог ст. 251 КУпАП, ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» та Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена Наказом МВС України № 1026 від 18 грудня 2018 року, що свідчить про неналежність та недопустимість його у якості доказу в справі; свідки на момент складання протоколу були відсутні, на момент складання протоколу салон взагалі був порожній, і в ньому не було ані стоячих, ані сидячих пасажирів, яких нібито бачили неіснуючі свідки; поліцейським було надано йому для підписання протокол, в якому вже були зазначені невідомі йому свідки, які до складання протоколу не залучались; долучені до матеріалів справи пояснення відсутніх на момент складання протоколу свідків написані самим поліцейським, а у самих поясненнях не зазначені ані кількість пасажирів, яка нібито перевищувала дозволену кількість пасажирів, ані джерела обізнаності свідків про кількість пасажирів, яка перевищує кількість місць для сидіння в салоні, оскільки а ні ним, а ні поліцейськими відповідне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу свідкам не пред`являлось, що не дозволяє визнати їх пояснення належними та допустимим доказами у справі.

Оцінюючи докази у сукупності, суд керується положеннями ст. ст. 251, 252 КУпАП.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин кожної справи, розглядаючи справу суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Винність ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами:

Протоколом про адміністративне правопорушення серія АПР 18 220044 від 17.10.2020 р.

Рапортом інспектора взводу 2 роти 1 батальйону 3 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Аліфіренка Артема від 17.10.2020 р.

Поясненнями ОСОБА_2 від 17.10.2020 р., в яких він зазначає, що 17.10.2020 р. він став свідком того, що в м. Харкові по вул. Клочківській, 366 автобус, державний номер НОМЕР_1 , здійснював перевезення пасажирів у кількості, що перевищує визначену максимальну кількість місць для сидіння.

Поясненнями ОСОБА_3 від 17.10.2020 р., в яких він зазначає, що 17.10.2020 р. він став свідком того, що в м. Харкові по вул. Клочківській, 366 автобус, державний номер НОМЕР_1 , здійснював перевезення пасажирів у кількості, що перевищує визначену максимальну кількість місць для сидіння.

Відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів патрульних поліцейських, запис № .

Так, статтею 44 3 КУпАП (в редакції, що діяла на час вчинення правопорушення) встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил карантину людей, санітарно гігієнічних, санітарно протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно гігієнічних, санітарно протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до вимог статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06 квітня 2000 року № 1645 III, карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, які і є відповідними правилами, відповідальність за порушення яких передбачена ст. 44 3 КУпАП.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID 19» установлено на усій території України карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України № 641 від 22 липня 2020 року (із змінами) установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом SARS CoV 2 (далі COVID 19), з 1 серпня до 31 грудня 2020 року на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі регіони) карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом SARS CoV 2» та від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом SARS CoV 2».

Підпунктом 2 пункту 11 Постанови КМУ від 22 липня 2020 року за № 641 (в редакції, що діяла на час вчинення правопорушення) передбачено, що на території регіону (адміністративно територіальної одиниці), на якій установлено «зелений» рівень епідемічної небезпеки, забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб. Перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок пасажирами під час перевезення, у тому числі виготовлених самостійно.

Положення вказаної постанови доведені до відома населення у встановленому законом порядку.

Суддя критично оцінює твердження ОСОБА_1 , що він не володіє українською мовою, що йому не надали перекладача, хоча він неодноразово про це просив працівників поліції. Як вбачається із відеозаписів з нагрудних відеореєстраторів патрульних поліцейських, ОСОБА_1 не просив надати йому перекладача, він розумів суть інкримінованого йому правопорушення, особисто повідомив, що на нього вже не один раз складалися протоколи аналогічного змісту, також зазначив, що не міг взяти лише частину цих людей, оскільки іншим також потрібно їхати. Також суддя критично оцінює заяву ОСОБА_1 , що в салоні автобуса не було людей, оскільки на відеозаписі з нагрудних відеореєстраторів патрульних поліцейських, запис № , чітко видно, що салон автобуса був повністю заповнений людьми, автобус рухався по вул. Клочківській в м. Харкові, пасажири в автобусі не тільки сиділи, але й стояли, працівники поліції перерахували кількість людей, їх було 35 осіб. Посилання ОСОБА_1 на те, що п. 11 з постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 р. виключений, а тому відсутні підстави для адміністративної відповідальності за ст. 44 3 КУпАП та наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 6 ст. 247 КУпАП у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність, суддя вважає хибними, оскільки закриття провадження у справі можливо у разі скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність. Дійсно, пункт 11 постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом SARS CoV 2» виключений на підставі постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 р., але відповідальність за здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу і визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб не скасована, наразі ця відповідальність передбачена п. п. 10 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом SARS CoV 2».

Той факт, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в режимі маршрутного таксі та здійснював перевезення пасажирів у кількості, яка перевищувала установлену межу (хоча він, як водій, безумовно повинен був контролювати кількість пасажирів), свідчить про порушення ним встановлених правил щодо карантину людей та запроваджених посилених протиепідемічних заходів.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив правила, встановлені пунктом 11.2. постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом SARS CoV 2» (в редакції, яка діяла на час вчинення правопорушення), тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44 3 КУпАП.

З огляду на фактичні обставини справи, відомості про особу правопорушника, який свою вину не визнає та свою протиправну поведінку не засуджує, суддя не вбачає підстав для застосування положень ст. 22 КУпАП та звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, тому суддя вважає доцільним накласти на правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 33, 40 1, 44 3, 221, 245, 251, 252, 280, 283 284 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674 VI, суддя

постановив:

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченою ст. 44 3 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч грн.) на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири грн. 00 коп.)

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців, з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя: