Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

22 лютого 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Тютюн Т.М. за участю ОСОБА_1 - особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Кузьміна Є.О. на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2020 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Павлівка Зіньківського району Полтавської області, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.11.2020 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, 10 жовтня 2020 року о 09 годині 09 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Audi" д/н НОМЕР_2 на 28 км автодороги М-03 з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

В апеляційній скарзі захисник Кузьмін Є.О. просить постанову судді скасувати і закрити провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі ст.253 КУпАП.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає про неправильне застосування суддею місцевого суду норм матеріального права. Так, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 2617-VIII від 22.11.2018, який набрав чинності 01.07.2020, стаття 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладена в новій редакції, яка не передбачає відповідальність водіїв за керування транспортними засобами у стані сп`яніння, а натомість Кримінальний кодекс України доповнено статтею 2861, якою встановлена кримінальна відповідальність за такі дії водіїв. 03.07.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 720-IX від 17.06.2020, яким виключено положення Закону № 2617-VIII щодо змін до статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та доповнення Кримінального кодексу України статтею 2861.

Законом № 720-IX передбачено, що він набирає чинності з дня набрання чинності Законом № 2617-VIII, однак Закон № 720-IX оприлюднено в офіційному друкованому виданні "Голос України" лише 03.07.2020, у зв`язку з чим згідно з ч.5 ст.94 Конституції України саме ця дата і є датою набрання ним чинності.

Відповідно до роз`яснень Комітету Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності з 03.07.2020 стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII, а стаття 2861 КК України виключена. Однак сторона захисту не погоджується з цими роз`ясненнями, посилаючись на наступне.

Указом Президента України "Про Єдиний державний реєстр нормативних актів" № 468/96 від 27.06.1996 запроваджено такий реєстр, і постановою Кабінету Міністрів України № 376 від 23.04.2001 затверджено Порядок ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним. На виконання зазначених нормативно-правових актів наказом Міністерства юстиції України № 57/5 від 26.06.2002 затверджено Інструкцію про порядок та умови одержання інформації з інформаційного фонду Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Згідно з редакцією ст.130 КУпАП, що містилася в реєстрі на час розгляду справи судом, було встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. Однак згідно з ч.1 ст.139 Закону України "Про Регламент Верховної Ради України" підписані Президентом України закони публікуються в газеті "Голос України" та у Відомостях Верховної Ради України, а також розміщуються на офіційному веб-сайті Верховної Ради України. Публікація законів та інших актів Верховної Ради у цих друкованих засобах масової інформації є офіційною. Згідно з п.3 Положення про веб-ресурси Верховного Ради України, затвердженого розпорядженням Голови Верховної Ради України № 699 від 19.05.2015, веб-ресурси Верховної Ради України є офіційним джерелом інформації Верховної Ради України, що забезпечують висвітлення її діяльності, парламентських органів та Апарату Верховної Ради України, сприяють обміну інформацією з іншими органами державної влади та органами місцевого самоврядування, інформаційній взаємодії з урядовими і неурядовими організаціями інших країн, із громадськістю. Між тим, за цим Положенням база даних "Законодавство України" має інформаційний характер і не є офіційним друкованим виданням.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні" в цьому Законі під друкованими засобами масової інформації (пресою) в Україні розуміються періодичні і такі, що продовжуються, видання, які виходять під постійною назвою, з періодичністю один і більше номерів (випусків) протягом року на підставі свідоцтва про державну реєстрацію.

Відповідно до визначення термінів у ч.1 ст.1 Закону України "Про телебачення і радіомовлення" аудіовізуальний (електронний) засіб масової інформації - організація, яка надає для масового приймання споживачами аудіовізуальну інформацію, передану у вигляді електричних сигналів і прийняту за допомогою побутових електронних пристроїв.

З огляду на викладене законодавець розмежовує поняття публікації нормативно-правового акту в офіційному друкованому засобі масової інформації та розміщення на офіційному веб-сайті Верховної Ради України. При цьому відповідно до п.5 ч.1 ст.140 Закону України "Про Регламент Верховної Ради України" після набрання чинності законом Апарат Верховної Ради разом з відповідним головним комітетом веде справу закону в електронній та паперовій формах, яка містить документи, відповідні остаточні редакції тексту закону, пов`язані із зміною, втратою чинності законом. Таким чином в офіційних джерелах (Міністерства юстиції України та Верховної Ради України) наявні різні редакції КУпАП. До того ж, Закон № 2617-VIII вичерпав свою дію шляхом реалізації (імплементації) його норм до КУпАП та КК України в частині встановлення юридичної відповідальності за керування транспортними засобами в стані сп`яніння. Отже, з урахуванням положень ч.5 ст.94 Конституції, ч.6 ст.3 КК України, ч.3 ст.1 КПК України, ч.4 ст.2 КупАП та позиції Конституційного Суду України у низці рішень, положення закону, яким до іншого закону вносяться зміни, після набрання ними чинності, стають невід`ємною частиною закону, до якого вносяться зміни, і вичерпують свою дію. Тому з 01.07.2020 норми матеріального права, що стосуються зазначеної юридичної відповідальності, імплементовані до особливих частин КУпАП та КК України відповідно.

Згідно з ч.4 ст.2 КУпАП зміни до законодавства України про адміністративні правопорушення можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та інших законів України, що встановлюють адміністративну відповідальність, та/або законодавства України про кримінальну відповідальність, та/або до кримінального процесуального законодавства України, а відтак, приписи Закону № 720-IX цим вимогам не відповідають.

Крім того, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини у рішеннях "Пухк проти Естонії", "Енгель проти Нідерландів", захисник вказує, що одним з елементів визначеного в ст.8 Конституції України принципу верховенства права є правова визначеність, яка вимагає від законодавця чіткості, зрозумілості, однозначності правових норм, їх передбачуваності (прогнозованості) для забезпечення стабільного правового становища. А тому питання стосовно чинної редакції норми закону, що встановлює адміністративну відповідальність, має бути вирішене судом з урахуванням вказаних раніше нормативно-правових актів.

Враховуючи те, що приписи Закону № 720-IX вимогам ч.4 ст.2 КУпАП не відповідають, на офіційному сайті Верховної Ради України редакція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність судноводіїв, а не водіїв транспортних засобів, на думку захисника, суд має користуватися відомостями з цього сайту, оскільки саме на цьому ресурсі опубліковано текст нормативно-правового акту з дотриманням усіх наведених раніше приписів. Відтак, вважає, що станом на день складення протоколу адміністративна відповідальність водіїв статтею 130 КУпАП встановлена не була, натомість, була встановлена кримінальна відповідальність, а згідно з ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

До апеляційного суду захисник Кузьмін Є.О., який повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не прибув і направив заяву про розгляд справи без його участі. Враховуючи думку ОСОБА_1 , який не заперечував проти здійснення апеляційного розгляду за відсутності захисника, і положення ч.6 ст.294 КУпАП, його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.

Такими доказами є дані, зафіксовані в: протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_1 , про що зазначено раніше; письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у присутності яких той відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, з якої вбачається причина зупинки керованого ОСОБА_1 транспортного засобу; записі портативного відеореєстратора поліцейського.

Оскільки вказані докази об`єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду.

Про відмову від огляду свідчать і пояснення ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, який не заперечував встановлені суддею місцевого суду обставини і повідомив, що за три дні до цих подій вживав алкоголь, а тому у нього були побоювання стосовно результату огляду. Також ОСОБА_1 пояснив, що йому не були відомі наслідки відмови від огляду, що не може бути враховано, оскільки відповідно до положень ст.ст.57, 68 Конституції України кожному гарантується право знати свої права і обов`язки, і незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Підстав для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення на підставі ч.2 ст.253 КУпАП, як про це порушує питання захисник, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Згідно з ст.253 КУпАП, якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.

У цьому випадку відповідно до приписів ч.2 ст.284 КУпАП виноситься постанова про закриття справи.

Між тим, згідно з ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно з ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 2617-VIII від 22.11.2018, який набрав чинності 01.07.2020, статтю 130 КУпАП було викладено в редакції, яка передбачала адміністративну відповідальність судноводіїв за керування річковими, морськими або маломірними суднами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передачу керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також від такого огляду. Цим же Законом Кримінальний кодекс України було доповнено статтею 2861, яка передбачала вже кримінальну відповідальність за вчинення аналогічних дій водіями транспортних засобів.

Однак Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 720-IX від 17.06.2020, який набрав чинності 03.07.2020, виключено підпункти, у відповідності з якими стаття 130 КУпАП викладалася в редакції, яка передбачала адміністративну відповідальність судноводіїв, та встановлювалася кримінальна відповідальність водіїв транспортних засобів за вказані раніше дії. Отже, на час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи судом стаття 130 КУпАП знову діяла в попередній редакції, у зв`язку з чим позиція захисника, який стверджує, що водій транспортного засобу повинен нести кримінальну відповідальність, є безпідставною.

Як вказує сам захисник, база даних "Законодавство України" на веб-ресурсі Верховної Ради України, в якій до теперішнього часу у Кодексі України про адміністративні правопорушення редакції статті 130 передбачає відповідальність судноводіїв, а в Кримінальному кодексі України міститься стаття 2861, має інформаційний характер і не є офіційним друкованим виданням, в якому офіційно оприлюднюються закони, що є обов`язковою передумовою для набрання ними чинності.

В Єдиному державному реєстрі нормативно-правових актів Міністерства юстиції України в Кодексі України про адміністративні правопорушення частина 1 статті 130 передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як зазначено у цьому ж еталонному примірнику, стаття 130 викладена з урахуванням змін, внесених Законом № 720-IX. І навіть на офіційному веб-сайті Верховної Ради України, яким захисник пропонує керуватися суду, міститься інформація про те, що Закон № 720-IX є чинним.

Цим законом внесено зміни до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України, що спростовує доводи про невідповідність його приписів вимогам ч.4 ст.2 КУпАП.

Щодо принципу верховенства права в контексті правової визначеності, то у будь-якому разі за відмову від огляду у встановленому законом порядку на стан наркотичного сп`яніння водій транспортного засобу несе відповідальність, що є повністю передбачуваним.

Отже, ОСОБА_1 є винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення на ОСОБА_1 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає санкції відповідної частини статті.

Таким чином постанова судді є законною та обґрунтованою і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Кузьміна Євгена Олександровича залишити без задоволення, а постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2020 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 /шестисот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 /десять тисяч двісті/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Т.М. Тютюн