Справа № 643/8327/21
Провадження № 3/643/2556/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2021 року суддя Московського районного суду м. Харкова Горбунова Я.М., за участю захисника Удачіна Д.О., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Харківського районного управління поліції №2 ГУ Національної поліції в Харківській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код ________________, громадянина України, пенсіонер, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєні правопорушення, передбаченого ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №295936 від 14.04.2021 р. ОСОБА_1 04.04.2021 р. о 18 год. 00 хв. за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 спровокував конфлікт на побутовому підґрунті та застосував силу, чим наніс тілесні ушкодження та скоїв домашнє насильство.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №472966 від 25.04.2021 р. ОСОБА_1 25.04.2021 року близько 18 год. 00 хв. за місцем мешкання адресою: АДРЕСА_1 скоїв домашнє насильство відносно колишньої дружини ОСОБА_2 , висловлював образи та погрози, спілкувався агресивно, насильство містить психологічний характер.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №472967 від 25.04.2021 р. ОСОБА_1 25.04.2021 року близько 18 год. 20 хв. за місцем мешкання адресою: АДРЕСА_1 скоїв психологічне насильство відносно своєї дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залякував, що відбере дитячу кімнату.

ОСОБА_1 вину у скоєнні даних адміністративних правопорушень не визнав та пояснив, що між ним та його колишньою дружиною ОСОБА_2 після розлучення дуже часто виникають сварки та конфлікти на грунті розділу спільно набутого майна, а саме квартири, та порядку користування нею. Він дійсно захищає права своєї матері на проживання в їх спільній квартирі, так як вона має реєстрацію за даною адресою, але через поведінку ОСОБА_2 вимушена проживати в орендованій квартирі. За таких обставин він пропонував поселити свою матір разом із їх спільною дочкою у одній кімнаті, проте колишня дружина всіма шляхами намагається створити умови для неможливості заселення матері у квартиру і сама створює конфліктні ситуації та постійно викликає поліцію. Це створює у нього враження, що вона таким чином, намагається створити неможливі умови для проживання і йому з метою виселення його із спільного житла. В своїх поясненнях ОСОБА_1 заперечує факт нанесення тілесних пошкоджень колишній дружині та не визнає, що він намагається відібрати кімнату у дитини, як то зазначено у протоколах.

Потерпіла пояснила суду, що після подачі позову до суду про розірвання шлюбу, з боку чоловіка почався психологічний тиск, для того, щоб вона залишила спільну квартиру, відбуваються систематичні нецензурні лайки, прокльони з боку чоловіка на її адресу, а також на адресу її родичів.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Визначення видів насильства міститься у п.п.4,14,15,17 ч.1 зазначеного закону і має наступне визначення.

Фізичне насильство визначається як форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Психологічне насильство визначене як форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже, законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди психічному або фізичному здоров`ю потерпілого або ж могло спричинити таку шкоду.

Таким чином, слід виділити декілька необхідних елементів, які притаманні домашньому насильству:

Дії ініціатора насильства, що виразилися у ляпасах, стусанах, штовханні, щипанні, шмаганні, кусанні, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень образах, погрозах, приниженні, переслідуванні, залякуванні.

Суб`єктивне сприйняття жертвою насильства дій агресора, які мають викликати у жертви побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, виникнення емоційної невпевненості, нездатності захистити себе або завдавати шкоди психічному здоров`ю жертви.

Мета насильства: обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері.

Відсутності одного з вказаних елементів в діях особи виключає адміністративну відповідальність за статтею 173-2 КУпАП.

Такі обставини, як завдання шкоди психічному або фізичному здоров`ю потерпілого чи можливість спричинення якогось виду шкоди, як обов`язкові елементи складу правопорушення повинні бути зазначені у протоколі.

Поряд із цим, виходячи з тлумачення чинного законодавства слідує, що на відмінність від більшості адміністративних правопорушень, у ст. 173-2 КУпАП чітко визначена форма вини, як умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, унаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Разом з тим, формулювання фабули адміністративного правопорушення у протоколах про адміністративне правопорушення, не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки не є конкретним та не містить всіх необхідних ознак, які повинні бути зазначені.

При цьому суд зазначає, що системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Оцінюючі всі зібрані по справі докази та зазначені вище доводи, суд приходить до висновку про те, що в ході розгляду справи не встановлено, що ОСОБА_1 своїми діями вчиняв дії, спрямовані на обмеження волі своєї колишньої дружини ОСОБА_2 та своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_3 задля досягнення якихось своїх інтересів.

Із досліджених судом письмових доказів, відеофайлів та аудиозаписів, наданих суду як ОСОБА_1 так і ОСОБА_2 , вбачається, що вони після розлучення продовжили проживати в трикімнатній квартирі, де кожен з них займає окрему кімнату, крім того, в окремій кімнаті проживає їх спільна дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На протязі тривалого часу між колишнім подружжям виникають конфлікти з приводу як спільного проживання так і з приводу можливого проживання в даній квартирі матері ОСОБА_1 - ОСОБА_4 . В ході даних конфліктів як ОСОБА_2 так і ОСОБА_1 викликають співробітників поліції в наслідок чого складаються протоколи відносно учасників даних конфліктів.

Так, крім зазначених вище протоколів, які є предметом розгляду в даній справі, Московським районним судом м.Харкова була розглянута справа за адміністративним протоколом, складеним відносно ОСОБА_2 по факту вчинення нею домашнього насильства ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно своєї свекрухи ОСОБА_4 , а саме, вчинення психологічного насильства, яке виразилося у перешкоджанні їй у проживанні в квартирі. Постановою Московського районного суду м.Харкова від 14.06.2021 р. провадження по справі закрито у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показала суду, що 25.04.2021р. конфлікт між її сином та його колишньою дружиною виник після того, як вона прийшла разом із сином в квартиру з метою заселитися в кімнату, де проживає її онука. Але це викликало явне незадоволення колишньої невістки, яка між іншим налаштувала і онуку проти неї. В цей день вона знаходилася під пресингом з їх боку, оскільки ОСОБА_2 та онука її знімали на камеру телефона та задавали різні питання, відповіді на які намагалися зняти на телефон, що ображало її. Син нервував через дані події, вона також не знала як себе поводити, але вона намагалася владнати ситуацію шляхом переговорів, між тим була викликана поліція.

З відеозаписів, наданих на дослідження суду, по факту подій 25.04.2021 р. вбачається, що співробітники поліції, склавши протоколи, намагалися попередити усіх учасників конфлікту про те, що наступного разу дані виклики будуть розцінені як неправдиві.

Судом був досліджений наданий ОСОБА_2 висновок фахівця № 107 п/п-с від 05.04.2021 р., за яким у ОСОБА_2 виявлені ділянки травматичного набряку м`яких тканин та синці на правій руці, які по ступеню тяжкості є легкими тілесними ушкодженнями. Між тим, цього доказу недостатньою на думку суду для того, щоб зробити висновок що ці тілесні ушкодження були завдані ОСОБА_2 саме ОСОБА_1 .

Також суд вивчив лист від 17.05.2021 р. Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей ХМР, в якому зазначено, що за зверненням ОСОБА_1 про надання висновку з приводу психологічного та фізичного насилля щодо малолітньої дитини, не було встановлено таких фактів, і складено акт про умови проживання дитини від 06.05.2021 р., з якого вбачається, що мається конфлікт між батьками дитини з приводу поділу майна та виплати аліментів.

Також судом був досліджений відео файл, наданий ОСОБА_1 , з якого вбачається, що він вільно спілкується із своєю дитиною ОСОБА_5 за декілька днів до складення протоколу від 25.04.2021 р. і дитина адекватно та спокійно відповідає на його питання і спілкується з ним, поведінка дитини не свідчить про наявність відхилення від норми та наслідків можливого залякування її або тиску на неї з боку батька.

З відео файлів наданих ОСОБА_2 вбачається, що сторони вступають в спільний конфлікт, кожен з них допускає в ході даних конфліктів голосні та неспокійні пропозиції щодо ситуації та кожна сторона конфлікту емоційно нестримана та не звертає в процесі уваги на те, що поряд знаходиться дитина, яка налякана таким з`ясуванням стосунків між батьками.

Отже в діях ОСОБА_1 відсутній такий необхідний елемент як намагання обмежити волю потерпілих.

Як вбачається з пояснень сторін конфлікт є наслідком взаємних неприязних відносин, викликаних розлученням та намаганням вирішити побутові проблеми учасників конфлікту.

Таким чином, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні докази для встановлення факту вчинення ОСОБА_1 правопорушеннь, відповідальність за які передбачена ч.1 ст. 173-2 та ч.2 ст. 173-2 КУпАП, а відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02, « Малофєева проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.. При цьому Європейський суд робиться висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що викладені факти є обставинами, які виключають провадження по справі, оскільки відсутній склад адміністративного правопорушення, тому даний матеріал на підставі п. 1 ст. 247 КпАП підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 40-1, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2 та ч.2 ст. 173-2 КУпАП за протоколами серії ВАБ №295936 від 14.04.2021, серії ВАБ №472966 від 25.04.2021 р., серії ВАБ №472967 від 25.04.2021 р. у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через місцевий суд Московського району м. Харкова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Я.М. Горбунова