Номер провадження: 33/813/775/21
Номер справи місцевого суду: 521/2923/21
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М.В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Судді Цюри Т.В.,

За участю секретаря судового засідання Лопотан В.І.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 11 травня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово не працюючого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , водійське посвідчення серії НОМЕР_1 від 12.05.2012 року, за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 11 травня 2021 року притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить судскасувати постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 11 травня 2021 року, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

В судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 06.07.2021 року, з`явилися: ОСОБА_1 та його представник адвокат Рибак А.В.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Рибак А.В., які підтримали доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Частиною 7 ст.294 КУпАП, передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до п.п. «а» п.2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 167487 від 14.02.2021 року, відповідно до якого 14 лютого 2021 року о 01 годині 30 хвилин, у м. Одесі, вул. Овідіопольська дорога, 8, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння № 000205 водій керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України (а.с. 1);

-висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння № 000205 від 14.02.2021 року (а.с. 2);

-відеозаписом події правопорушення (а.с.3);

-актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 000205 від 14.02.2021 року, проведеного лікарем ОСОБА_2 , з якого вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було направлено на огляд у КНП «ООМЦПЗ» ООР., під час проведення огляду було встановлено, що ОСОБА_1 напружений, настрій нестійкий, скарг немає, стан свідомості та орієнтування не порушені, язик сухий, обкладений білим нальотом, дихання прибл. 17 в, пульс 102 ударів у хв., артеріальний тиск 130/90, зіниці очей розширені, реакція на світло млява, рухи мляві, міміка млява, має різкий запах алкоголю з рота (а.с. 46);

-роздрукованим чеком DRAGER ALCOTEST 6810 тест № 43260, відповідно до якого результат тестування ОСОБА_1 склав етанол - 1,13 % (а.с. 47).

Таким чином, аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 встановленою постановою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 11 травня 2021 рокута порушенні ним вимог п. 2.9а ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

У доводах апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що лікарем ОСОБА_2 було грубо порушено процедуру проведення медичного огляду на стан сп`яніння, що призвело до безпідставного складення протоколу про адміністративне правопорушення. Зокрема ОСОБА_1 зазначає, що він мав намір здати кров для проведення лабораторного дослідження, оскільки у зв`язку з біологічними особливостями свого організму, не мав можливості здати сечу, про що неодноразово заявляв лікарю, однак остання зазначила про неможливість відібрати кров для аналізу у зв`язку із відсутністю відповідних технічних можливостей у даному закладі охорони здоров`я, у зв`язку із чим зазначила про необхідність проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драггер».

Проте вказані доводи апелянта є необґрунтованими, та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, зокрема відеозаписом події, що відбувалися 14.02.2021 року (а.с.3), актом медичного огляду на стан сп`яніння № 000205 від 14.02.2021 р. (а.с. 46), висновком щодо результатів медичного огляду № 000205 від 14.02.2021 р. (а.с. 2) з яких вбачається, що огляд було проведено у відповідності до вимог правил проведення огляду на стан сп`яніння із застосуванням приладу, що своєчасно пройшов державну повірку, ОСОБА_1 було запропоновано лікарем здати біоматеріал (сечу), на що він відповів відмовою, відповідно до п. 12 Розділу ІІІ Інструкції, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Відповідно до п. 13 Розділу ІІІ Інструкції для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

З відеозапису, наявному в матеріалах справи не вбачається неможливість взяти у ОСОБА_1 зразки біологічного середовища, передбачені в п. п. 12 Розділу ІІІ Інструкції, зокрема сечі, у зв`язку із чим судом не встановлено порушень проведення огляду на стан сп`янінні ОСОБА_1 у зв`язку із не взяттям у нього зразків крові для дослідження.

Таким чином, доводи апелянта, про те, що медичне обстеження його в лікарні було проведене з порушенням діючого законодавства є необґрунтованими, оскільки аналіз акту медичного огляду на стан сп`яніння № 000205 від 14.02.2021 р. (а.с. 46) та висновкок щодо результатів медичного огляду № 000205 від 14.02.2021 р. (а.с. 2) свідчать про те, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_3 був проведений відповідно до вимог ІІІ розділу «Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів» згідно Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МОЗ та МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Безпідставними є і твердження апелянта про те, що під час проведення «огляду» лікарем не здійснено виміру артеріального тиску, оскільки як вбачається з п.13 Акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, сп`яніння № 000205 від 14.02.2021 року, артеріальний тиск ОСОБА_1 складає 130/90 мм рт. ст. (а.с. 46).

Посилання ОСОБА_1 у апеляційній скарзі про те, що прямо перед використанням технічного приладу, він перебуваючи біля патрульного автомобіля разом із працівниками поліції палив, завершив паління о 02 години 12 хвилин 30 секунд, а технічний прилад було використано о 02 год.15 хв., що є порушенням пункту 3.5 Інструкції з експлуатації приладу «Drager Alcotest», використання технічного приладу забороняється напередодні паління, а перед проведенням тесту повинно пройти не менше 2 хвилин після куріння є необґрунтованими, оскільки доказів зазначеного до суду не надано та спростовується роздруківкою чеку DRAGER ALCOTEST 6810 тест № 43260, з якого вбачається, що в проміжок цього часу 02:13 прилад вже було застосовано.

Більш того, ОСОБА_1 погодився продути прилад «Drager Alcotest-6810», що підтверджується поясненнями свідків та показами Драгер, з підписом особи, яку тестують (а.с.47).

Також нормами Інструкції не передбачено обов`язку повторного огляду на стан сп`яніння, як про це зазначає ОСОБА_1 у апеляційній скарзі.

Жодних зауважень щодо процедури проходження медичного огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» від правопорушника не надходило і матеріали справи не містять.

Доводи скаржника в апеляційній скарзі на порушення лікарем процедури проведення його огляду на стан сп`яніння, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, тому суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Крім того, в матеріалах справи відсутні та у судовому засіданні апелянтом чи його адвокатом не надано доказів того, що останніми було оскаржено в установленому законом порядку висновок лікаря щодо результатів медичного його огляду № 000205 від 14.02.21 року.

Інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Суду не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже винність ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні поза всяким сумнівом знайшла своє підтвердження зібраними доказами, які містяться в матеріалах адміністративної справи, а відтак у відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, при цьому слід зазначити, що згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, зазначене свідчить про те, що суд повинен оцінити всі докази наявні в матеріалах провадження у своїй сукупності та прийти до висновку про винність чи невинність особи в інкримінованому йому правопорушенні.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП яке підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами, які доповнюють один одного та були дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Місцевий суд наклав стягнення у межах санкції ст. 130 КУпАП та в трьох місячний строк з дня вчинення правопорушення, тому підстав для закриття провадження на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у апеляційного суду не має.

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 11 травня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово не працюючого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , водійське посвідчення серії НОМЕР_1 від 12.05.2012 року, за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Т.В. Цюра