Справа № 308/6454/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2021 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Іванов А.П., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №433510 від 15.05.2021 з`ясовано, що 15.05.2021 близько 22 год. 20 хв. ОСОБА_1 перебував в м. Ужгороді вулиця Бородіна, 3, в магазині АВС знаходився без захисної маски та при цьому не мав при собі документів, що посвідчують особу. Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП за порушення пп.2 п.2 постанови КМУ №104 від 17.02.2021.

Особа, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 , шляхом надсилання судової повістки на адресу вказану в протоколі як фактичне та зареєстроване місце проживання такого, а також шляхом розміщення відповідного оголошення на вебсайті суду, викликався до в судове засідання, однак в таке не з`явився.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши наявні докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, ч. 1 ст. 44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні правила щодо карантину людей.

Відповідно до ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб. Карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2021 р. № 104 внесено зміни у постанову Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236 Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2021 р., № 1, ст. 14, № 2, ст. 95, № 5, ст. 272, № 7, ст. 348) - із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 5 лютого 2021 р. № 83.

Відповідно до постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з відповідними змінами станом на 20.05.2021), заборонено перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні (пп. 2 п. 3).

Відповідно до вказаного об`єктивна сторона діяння, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, з огляду на недотримання заборони, визначеної у пп. 2 п. 3, полягає у перебуванні особи на вулицях без документів, що посвідчують особу.

Вулицею вважається відкрита частина території міста чи населеного пункту (крім приміщень та будівель), на якій перебувають громадяни, рухається транспорт і до якої є вільний доступ у будь-яку пору року та час доби. Також вулицею вважається проїжджа частина дороги, у тому числі автомагістралі, тротуари, площі, проспекти, бульвари, набережні, мости, шляхопроводи, естакади, проїзди, зупинки громадського транспорту, парки, сквери, провулки, завулки, двори, за винятком приватних домоволодінь, уключаючи зелені насадження та елементи благоустрою

Всупереч вказаному в розглядуваному випадку працівники поліції у вину ОСОБА_1 інкримінують перебування в магазині АВС, що знаходиться в м. Ужгороді вулиця Бородіна, 3, без документів, а не на вулиці.

Відомостей про перебування ОСОБА_1 на вулиці без документів, що посвідчують особу протокол про адміністративне правопорушення, а також додані до нього матеріали, не містять.

Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а, відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається саме на особу, уповноважену на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначену ст. 255 КУпАП.

У підтвердження обставин, викладених в розглядуваному протоколі, поліцейськими додано рапорт ДОП СДОП ВП Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції Е.Молнар, в якому зазначено про складання протоколу щодо ОСОБА_1 за перебування за адресою АДРЕСА_2 в магазині АВС без документів.

Окрім вказаного рапорту, матеріали розглядуваного протоколу не містять інших відомостей, необхідних для вирішення справи, а саме працівниками поліції не відібрано пояснення від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, покази очевидців вказаного як свідків адміністративного правопорушення, не здійснено відеофіксацію адміністративного правопорушення тощо.

Разом з цим, суд зауважує, що рапорт є внутрішнім документом та не є доказом по справі у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки механізм складання рапорту не врегульований законодавцем, такий складається працівником поліції у довільній формі, не відображає всіх необхідних відомостей для судового провадження, в ньому відсутні джерела отримання інформації.

Розділом ІІІ Інструкції №1376 визначено, що з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо його складення є обов`язковим, порушника може бути доставлено до органу поліції, а також можливе здійснення адміністративне затримання для встановлення особи-порушника.

При цьому ані розглядуваний протокол, ані матеріали додані до такого, не містять відомостей про те, яким чином було встановлено особу ОСОБА_1 , оскільки документів, що посвідчують особу у такого не було.

Крім того, відповідно до довідки Відділу реєстрації місця проживання ВК Ужгородської міської ради №1188/18-06 відповідно до відомостей територіальної громади ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , що відмінне від зазначеного у протоколі.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Вказане положення знайшло своє відображення й у КУпАП, за ст. 7 якого ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно з яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

На думку суду, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, не здобуто належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для встановлення особи, яка притягається до відповідальності та визнання такої особи винною у вчиненні розглядуваного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю, у зв`язку з відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, зокрема таких його елементів як суб`єкт та об`єктивна сторона діяння.

Керуючись ст. ст. 44-3, 247, 283,284 КУпАП, суд

постановив:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов