Провадження № 3/643/186/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2021 м.Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 178847 від 30.08.2019, 17.08.2019 о 19-15 год. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ-2104», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Валентинівська, 21 в м. Харкові, не обрав безпечної швидкості руху в умовах дорожньої обстановки, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода, від чого автомобіль отримав механічні пошкодження.

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, як порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України та, відповідно, як вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання 15.03.2021 не з`явився. Представник ОСОБА_1 адвокат Бикова О.Ю. надала клопотання про закриття провадження у справі, яке просила розглядати за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності та його представника. В обґрунтування зазначила, що згідно відеозапису пішохід перетинав дорогу бігом поза пішохідним переходом. Не автомобіль наїхав на пішохода, а пішохід наштовхнувся на автомобіль. Водій вживав заходи щодо уникнення ДТП, що підтверджується даними щодо гальмівному шляху на схемі ДТП. За медичним даними, пішохід був в стані алкогольного сп`яніння та втік з лікарні. Згідно з висновком експертизи, не має можливості відповісти на запитання, чи мав можливість водій уникнути ДТП. Можливість збору інших доказі втрачена. Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд не має права самостійно відшукувати докази та зобов`язаний при їх оцінці керуватись критерієм доведеності поза розумним сумнівом.

Крім протоколу про адміністративне правопорушення, особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 178847 від 30.08.2019, суду надано наступні докази, які досліджені судом:

- схема до протоколу огляду ДТП від 17.08.2019;

- письмові пояснення ОСОБА_2 від 17.08.2019;

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 17.08.2019;

- письмові пояснення ОСОБА_3 від 17.08.2019;

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 17.08.2019;

- фототаблиця з місця події ДТП;

- рапорти працівників поліції.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 28.10.2019 у зазначеній справі було призначено судову автотехнічну експертизу.

Згідно висновку експертизи від 04.03.2020 №7/1472/1473/11/1/12КПСЕ-19, проведеної Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Міністерства внутрішніх справ України (далі Висновок експерта), підготовленого в тому числі на підставі даних відеозапису, у даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ-21043», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України. Відповісти на питання: «Чи мав технічну можливість водій автомобіля «ВАЗ-21043», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 в даній дорожній обстановці уникнути наїзду на пішохода ?» не є можливим. У цьому ж висновку зазначено, що згідно даних відеозапису пішохід візуально переходив проїзну частину поза межами пішохідного переходу, під час чого змінив темп та почав перебігати проїзну частину. Безпосередньо момент наїзду на пішохода в полі зйомки не проглядається.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

На необхідності застосування принципу презумпції невинуватості в справах про адміністративні правопорушення наголосив Верховний Суд в п. 39 Постанови від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, зазначивши, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантований розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 року у справі «Михайлова проти України» зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Розглядаючи справу на підставі наданих доказів, суд керується таким.

Дані письмових пояснень вказаних вище осіб, згідно яких автомобіль під керуванням ОСОБА_1 здійснював постійне маневрування та перевищення швидкості, самі по собі не свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 порушень технічних вимог ПДР України, які б знаходились у причинному зв`язку з виникненням події ДТП. Крім того, суд враховує, що належними та допустимими доказами факту перевищенні дозволеної швидкості руху можуть бути дані вимірювань, проведених відповідними технічними засобами, або дані відповідних висновків експертиз, а не показання осіб, які візуально спостерігали рух автомобіля.

Дані протоколу про адміністративне правопорушення щодо винуватості ОСОБА_1 спростовуються даними вказаного вище Висновку експерта, згідно якого експерт на підставі наявних даних не зміг дійти висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у порушенні технічних вимог ПДР України, які б знаходились у причинному зв`язку з виникненням події ДТП.

У суду відсутні підстави ставити під сумнів вказаний Висновок експерта, оскільки він підготовлений особою, яка отримала кваліфікацію судового експерта з правом проведення відповідних експертиз. За таких обставин суд надає перевагу Висновку експерта, а не іншим доказам, наданим працівниками поліції.

За таких обставин, розглядаючи справу на підставі наданих доказів та оцінюючи наявні дані щодо механізму виникнення ДТП, суд приходить до висновку щодо відсутності належних та допустимих доказів, які б в своїй сукупності поза розумним сумнівом доводили порушення ОСОБА_1 технічних вимог Правил дорожнього руху України, які б перебували в причинному зв`язку з виникненням події ДТП.

Виниклі сумніви щодо порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, які б знаходились в причинному зв`язку з ДТП, суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, тлумачить на користь ОСОБА_1 та приходить до висновку щодо недоведеності події і складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суд закриває провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 124, п. 1 ч. 1 ст. 247, 248-249, 279, 283-284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Д.А. Крівцов