Справа № 234/8311/21
Провадження № 3/234/2607/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року м. Краматорськ

Суддя Краматорського міського суду Романенко К.С., розглянувши матеріали, що направлені начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , водія військової частини НОМЕР_2 , який зареєстрований та фактично за адресою: АДРЕСА_1 ,

якому у відповідності зі ст. 268 КУпАП роз`яснені його права,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :
До Краматорського міського суду Донецької області надійшла справа про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
З протоколу про адміністративне правопорушення ДНК-2/1799 від 24.06.2021 року вбачається, що старший солдат ОСОБА_1 , відповідно до Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, проходить військову службу у Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_2 , на посаді водія військової частини НОМЕР_2 , з 10.08.2017 року.
Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999 №548-ХІV на старшого солдата ОСОБА_1 покладено наступні обов`язки:
свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;
бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;
беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати ОСОБА_2 своєї частини;
постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;
дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;
поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стриму ваги їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;
виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;
додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Відповідно до статті 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовець зобов`язаний додержуватись вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утрируватися від шкідливих для здоров`я звичок.
Відповідно до статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Відповідно до статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:
додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів;
бути пильним, зберігати державну та військову таємницю;
додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;
виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;
поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;
не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Відповідно до статті 24 Закону України від 25.03.1992 N 2232-Х1І Про військовий обов`язок і військову службу військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:
на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;
поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);
під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Поряд з тим, незважаючи на вищезазначені вимоги нормативних актів, старший солдат ОСОБА_1 , 24.06.2021 знаходився на території військової частини НОМЕР_3 (Базовий табір ІНФОРМАЦІЯ_3 ) м. Краматорськ Донецької області, з ознаками вживання алкогольних напоїв.
Приблизно о 08:00 годині 24.06.2021 року під час ранкового шикування особового складу військової частини НОМЕР_2 на території військової частини НОМЕР_4 (Базовий табір ІНФОРМАЦІЯ_3 ) командиром військової частини НОМЕР_2 був виявлений військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 старший солдат ОСОБА_1 за підозрою перебування в стані алкогольного сп`яніння при виконанні службових обов`язків в умовах особливого періоду, та в подальшому був направлений до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою освідчення на факт вживання алкогольних напоїв.
Відповідно до тесту на алкогольне вживання, яке було здійснено у Донецькому зональному відділі Військової служби правопорядку приладом Алконт-М № 00295, тест № 3455, встановлено вживання алкоголю - 0,98 проміле.
Старший солдат ОСОБА_1 , погоджується, що він перебував на території військової частини НОМЕР_3 (Базовий табір САРМАТ) у зоні проведення операції об`єднаних сил на території Донецької та Луганської областей, в умовах особливого періоду, в нетверезому стані, свою провину визнає в повному обсязі.
Дана подія є порушенням військової дисципліни в підрозділі, а також створює прецеденти для нових порушень серед інших військовослужбовців, що с вкрай недопустимим у військовому колективі.
Вчиненим правопорушенням моральної шкоди заподіяно не було.
Обтяжуючими обставинами вчиненого військового адміністративного правопорушення є те що дії, передбачені статтею 172-20 КУпАГІ, вчинені старшим солдатом ОСОБА_1 в умовах особливого періоду.
Відповідно до статті 1 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію особливий період - це період функціонування національної економіки органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконанні громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової).
Відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року N 303 Про часткову мобілізацію, затвердженого встановленим порядком, оголошено часткову мобілізацію, у зв`язку з чим в Україні настав особливий період.
Законом України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду.
Водночас зазначеним Законом передбачено такий захід, як демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національне економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.
Згідно зі статтею 11 зазначеного Закону рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною Радою України приймає Президент України.
При цьому рішення щодо проведення демобілізації Президентом України не приймалося.
Водночас питання щодо наявності особливого періоду в державі поза часом проведення мобілізації було предметом судового розгляду.
Вищий адміністративний суд України у постанові від 16 лютого 2015 року справа N 800/582/14), виходячи із системного аналізу норм Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зазначив, що закінчення періоду мобілізації не є підставою для припинення особливого періоду.
Ураховуючи, що вищезазначене рішення має преюдиційну силу з огляду на зміст заходів мобілізації та демобілізації, визначених Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, закінчення заходів мобілізації не припинило особливий період.
Таким чином, старший солдат ОСОБА_1 , 24.06.2021, порушуючи законодавство України щодо встановленого порядку проходження військової служби, допустив порушення статей 11, 13, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, чим вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. З ст. 172-20 КУпАП, тобто, перебував на території військової частини НОМЕР_4 Базовий табір ІНФОРМАЦІЯ_3 ), виконуючи службові обов`язки в стані алкогольного сп`яніння.
Особа, стосовно якої складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, вину визнав в повному обсязі.

Вина ОСОБА_1 у скоєному правопорушенні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДНК-2/1799 від 24.06.2021 року, актом №102 огляду на стан сп`яніння , письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 24.06.2021 року, копією військового квитка , поясненнями ОСОБА_1 в судовому засіданні та іншими матеріалами справи.
Вивчивши матеріали справи, суд вбачає, що в діях є ознаки правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172- 20 КУпАП.

При накладенні стягнення відповідно до ст. 33 ч.2 КУпАП суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 401 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Тому з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 454,00 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 401, ч. 3 ст. 172-20 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:
Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення України та притягнути до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 3655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 454,00 грн.

Постанова може бути оскаржена в судову палату по кримінальним справам Донецького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги до Краматорського міського суду протягом десяти днів, з дня її проголошення.

Суддя Краматорського міського суду К. С. Романенко