Справа № 643/8454/21
Провадження № 3/643/2574/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2021 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Іраку, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

27.04.2021 року о 17 год. 05 хв. у м. Харкові по вул. Академіка Павлова, буд. 120Б, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «VW GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України: порушено строки тимчасового ввезення на митну територію України строком до одного року, згідно ІПНП транспортний засіб ввезено 21.05.2017 року громадянином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та використовувався ОСОБА_2 , який не ввозив його на митну територію України, чим порушив вимоги ст. 380 Митного кодексу України та ст. ст. 16, 31 Закону України «Про дорожній рух». 16.01.2021 року відносно ОСОБА_4 складено постанову за ч. 8 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, причину неявки суду не повідомив.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч. 1 ст. 277 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Так, згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Так, суд звертає увагу, що провадження у справі про адміністративне правопорушення розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення, і їй вручається копія такого протоколу. Про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. В процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами передбаченими статтею 268 КУпАП.

Відповідно до відомостей, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 був повідомлений працівником поліції, який складав протокол, про місце розгляду справи відносно нього, а саме у Московському районному суді м. Харкова, що підтверджується наявністю його власноручного підпису у відповідній графі протоколу.

Крім того дати судових засідань відображались на веб-сайті Московського районного суду м. Харкова в рубриці «список справ, призначених до розгляду».

Однак, матеріали справи не містять жодних відомостей про те, що ОСОБА_2 цікавився розглядом справи про адміністративне правопорушення стосовно нього.

Крім того, суд звертає увагу, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 9 ст. 121 КУпАП, не відноситься до переліку, визначених ст. 268 КУпАП правопорушень, при розгляді яких присутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Із врахуванням строку притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП, суд дійшов висновку провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на підставі наявних матеріалів, оскільки безпідставне умисне затягування справи порушує завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення (ст. 1 КУпАП).

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням наявних у справі відомостей щодо часу, місця, способу настання обставин цього адміністративного правопорушення, та безпосередньо ролі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в їх настанні, керуючись законом і правосвідомістю, суд зазначає наступне.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабміну від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із вимогами чинного законодавства.

Згідно зі статтею 14 Закону України від 30 червня 1993 року N 3353-XII "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Статтею 16 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Як встановлено ст. 31 Закону України "Про дорожній рух" транспортні засоби, їх складові частини і комплектуючі вироби, що ввозяться на територію України, підлягають перевірці на відповідність обов`язковим вимогам або повинні мати сертифікат, виданий уповноваженим на це Секретаріатом ЄЕК ООН Адміністративним органом по сертифікації дорожніх транспортних засобів. Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам. Транспортні засоби, зареєстровані відповідними органами іноземних держав, які ввезені на територію України та перебувають під митним контролем, підлягають вивезенню або поміщенню в інший митний режим у строки, визначені законодавством з питань державної митної справи.

Особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України встановлені ст. 380 Митного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 380 Митного кодексу України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, та із застосуванням до них заходів гарантування, передбачених розділом Х цього Кодексу. Транспортні засоби, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД, та причепи до них, що класифікуються за товарною позицією 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які ввозяться громадянами-резидентами у зв`язку з виконанням своїх обов`язків за укладеними трудовими договорами з підприємствами-нерезидентами, що підтверджується документами відповідних компетентних органів країни реєстрації підприємства-нерезидента, для цілей цього Кодексу вважаються транспортними засобами особистого користування. Тимчасове ввезення громадянами-резидентами на митну територію України таких транспортних засобів дозволяється на строк до 10 діб за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, та із застосуванням до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу. Строки, передбачені абзацами першим, другим, третім та п`ятим цієї частини, можуть бути продовжені митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Громадяни-резиденти, які перебувають на тимчасовому консульському обліку в консульській установі України за кордоном, мають право тимчасово ввозити на митну територію України під письмове зобов`язання про зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, один транспортний засіб особистого користування, що класифікується за товарною позицією 8703 (крім товарної підпозиції 8703 10) згідно з УКТ ЗЕД, та причіп до нього, що класифікується за товарною підпозицією 8716 10 згідно з УКТ ЗЕД (за умови ввезення разом із транспортним засобом), на строк, що не перевищує 60 днів протягом одного календарного року (який може бути як безперервним, так і з перервами), без сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Зазначені транспортні засоби можуть бути тимчасово ввезені на митну територію України за умови подання митному органу документів, що підтверджують право власності громадянина на такі транспортні засоби та їх реєстрацію на території відповідної країни. (ч. 4 ст. 380 Митного кодексу України).

Згідно з ч. 5 ст. 380 Митного кодексу України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Транспортні засоби особистого користування, що класифікуються за товарною позицією 8903 згідно з УКТ ЗЕД, можуть використовуватися громадянами, які ввезли їх в Україну, а також громадянами-резидентами та громадянами-нерезидентами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення, за умови використання транспортного засобу від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення. Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Адміністративна відповідальність за ч. 9 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає за керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, якщо такі дії вчинено повторно протягом року.

Об`єктом правопорушень, передбачених зазначеною статтею є суспільні відносини у сфері здійснення митного контролю щодо транспортних засобів, ввезених на територію України.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у таких формах: 1) порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту транспортного засобу, ввезеного на територію України; 2) використання транспортного засобу, ввезеного на територію України, для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; 3) передання транспортного засобу, ввезеного на територію України, у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених цією статтею, характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є особа, яка протягом року притягалася до адміністративної відповідальності за вчинення хоча б одного із зазначених вище діянь.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 120278;

- рапортом;

- витягом з ІПНП «Про надання інформації», з якої вбачається, що «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був ввезений на територію України 21.05.2017 року, митний пост «Ужгород», пункт пропуску «Ужгород-Вишне Нємецьке» вид: тимчасове ввезення до 1 року, громадянином ОСОБА_3 ;

- відеозаписом;

- постановою серії ДПР 18 № 684223, про притягнення ОСОБА_2 , набирає законної сили після її вручення особі;

- довідкою ІПНП України у відношенні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якої вбачається, що 16.01.2021 року ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 № 684223 за ч. 8 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500, 00 грн.

Підстав ставити під сумнів дані вищезазначеного протоколу про адміністративне правопорушення та доказів долучених до протоколу, які узгоджуються між собою, у суду немає.

Доказів, які б спростовували вину ОСОБА_2 суду надано не було.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази суд вважає, що у діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто повторне протягом року керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яке не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту вчинення правопорушення повторне протягом року.

Враховуючи дані про особу правопорушника та ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, суд вважає за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, передбаченого санкцією ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що вважає достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Положеннями ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В матеріалах справи відсутні відомості, що ОСОБА_2 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 40-1, 121, 251, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Н.В. Новіченко