Справа № 727/804/21
Провадження № 3/727/496/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року м. Чернівці

Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Слободян Г.М. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.173-2 КУпАП, -

встановив:

До Шевченківського районного суду м. Чернівці надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 19.01.2021 року близько 17-00 год. ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство стосовно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме умисні дії економічного характеру, що полягали у пошкодженні замка вхідних дверей до квартири, чим порушив вимоги за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав, прояснив, що він ніякого насильства та протиправних дій стосовно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 не вчиняв. Хто міг завдати шкоди її майну, йому не відомо. Вказав, що ОСОБА_2 неодноразово вчиняє наклепи проти нього.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, про причини неявки не повідомила.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Так, диспозицією ст.173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).

Відповідно до Закону України "Про попередження насильства в сім`ї" насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Згідно із п. 3 ч. 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами зазначеного закону визначено, що економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Як вбачається із досліджених судом матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 19.01.2021 року ОСОБА_2 звернулася до органів поліції із заявою в якій просить притягнути до відповідальності ОСОБА_1 , оскільки він залив клеєм її замок в квартирі, чим наніс матеріальну шкоду.

До протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не долучено жодного доказу на підтвердження обставин, які зазначені в протоколі про адмінправопорушення, зокрема, показання свідків, інші документи, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 дій, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які містяться в матеріалах справи, зазначено, що вони проживають в будинку АДРЕСА_3 та ніяких сторонній людей і стороннього шуму біля квартири 25 не бачили та не чули.

Письмові докази, які долучені до протоколу, не містять даних щодо вчинення 19.01.2021 р. о 17-00 годині ОСОБА_1 дій, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд зауважує, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Також суд враховує вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи непростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Таким чином, з`ясувавши всі обставини справи та дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до переконливого висновку вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення недоведена.

За таких обставин останнього не може бути притягнуто до відповідальності, оскільки, відповідно до вимог ч. 1 п.1 ст. 247 КУпАП адміністративна справа підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги вищевикладене та керуючись ст. ч.1 п.1 247, ч.1 ст.173-2, 283 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Слободян Г.М.