Провадження № 3/331/173/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Гнатик Г.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працевлаштованого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 024186 від 08 грудня 2020 року, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 08 грудня 2020 року, о 01 годині 31 хвилин, у місті Запоріжжя по вулиці Фортечна біля будинку № 76, керував транспортним засобом «SКОDA FABIA», державний номерний знак: НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, відмовився в присутності двох свідків. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР України.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В судові засідання, які були призначені: 27.01.2021 року, 25.02.2021 року ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом надіслання судових повісток за адресою місця проживання зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення. Заяв, клопотань про відкладення, перенесення розгляду справи до суду не надходило.

Крім того, відомості про час та місце розгляду справи розміщені на офіційному сайті Жовтневого районного суду міста Запоріжжя, який є загальнодоступним. При цьому, ОСОБА_1 було достовірно відомо про наявність в суді справи про адміністративне правопорушення стосовно нього. Так, ОСОБА_1 був обізнаний щодо вищевказаної події, йому було повідомлено, у вчиненні якого адміністративного правопорушення йому висувається обвинувачення, тому, зважаючи на це, він мав реальну можливість та нагоду хоча б поцікавитись про стан та перебіг справи щодо нього або стежити за ходом справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 не виконує своїх процесуальних обов`язків своєчасно з`являтися до суду за викликом, не повідомляє про причини неявки, з урахуванням положень ст. 1, ч. 2 ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що сприятиме досягненню завдань, визначених ст. 1, ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення та своєчасному розгляду справи в межах строків, які передбачені ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , доходжу наступних висновків.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення в статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частина 3 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння або перебування під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з положеннями ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме будучі двічі протягом року підданим адміністративному стягнення за правопорушення передбачене ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючи транспортним засобом відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Як зазначено в абзаці другому п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року за № 14, - якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному в присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності, що в даному випадку було виконано.

Протокол в даному випадку складений в присутності двох свідків, що підтверджено їх підписами в самому протоколі, з підстав відмови ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів), при цьому відмовився від проходження повного медичного огляду в установленому порядку в медичному закладі в присутності двох свідків.

Підстави для сумніву щодо протоколу про адміністративне правопорушення, який відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, складений повноважною особою, в якому належним чином зазначено суть адміністративного правопорушення, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості необхідні для вирішення справи та зібраних по справі доказах у судді відсутні.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення підтверджена дослідженими судом доказами, а саме:

- фактичними даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 024186 від 08 грудня 2020 року;

- фактичними даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР від 08 грудня 2020 року;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_4 від 08 грудня 2020 року, де останні вказують на те, що були свідками того, як ОСОБА_1 в їх присутності на пропозицію поліцейського пройти повний медичний огляд у лікаря- нарколога на стан наркотичного сп`яніння відмовився;

- фактичними даними рапорту поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 УПП в Запорізькій області сержанта поліції Касап А.;

- DVD-R диском з відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, з відеозапису встановлено: 1). Керування транспортним засобом ОСОБА_1 , 2). Відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

- фактичними даними довідки інспектора відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції з бази даних підсистеми «Адмінпрактика», згідно якої: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчення водія не отримував, та має повторності за ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення: рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.06.2020 за № 336/2694/20; рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.06.2020 за № 336/2548/20.

- фактичними даними архіву правопорушень з бази даних підсистеми «Адмінпрактика».

Повторність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується: копією постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя провадження № 3/336/1428/2020, ЄУН 336/2694/20 від 11 червня 2020 року за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення; копією постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя провадження № 3/336/1359/2020, ЄУН 336/2548/20 від 19 червня 2020 року за ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду рішення у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», від 29.06.2007 року, зазначено, що особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Отже, керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не може вважатись малозначним правопорушенням, оскільки зазначені дії наражають оточуючих на небезпеку.

При призначенні стягнення, суддя враховує характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, який становить підвищену суспільну небезпеку в сфері безпеки дорожнього руху, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, беручи до уваги, що ОСОБА_1 , протягом року неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення, передбачене ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, проте висновків для себе не зробив та знову вчинив суспільно-небезпечне адміністративне правопорушення, що свідчить про небажання ОСОБА_1 ставати на шлях виправлення.

Кодекс України про адміністративні правопорушення передбачає можливість застосування оплатного вилучення транспортних засобів за повторне протягом року керування ними в стані сп`яніння або ухилення від проходження огляду на наявність сп`яніння (ч.3 ст.130).

Проте, суд вважає за неможливе застосування до ОСОБА_1 стягнення у вигляді оплатного вилучення автомобіля, оскільки, згідно реєстраційної картки ТЗ, транспортний засіб «SКОDA FABIA», державний номерний знак: НОМЕР_1 , належить ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди не в праві застосовувати позбавлення права керування транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Згідно довідки інспектора відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції з бази даних підсистеми «Адмінпрактика», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчення водія не отримував. З огляду на викладене, адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами відносно ОСОБА_1 не застосовується.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції ч. 3 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800,00 гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Крім того, на підставі ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454,00 гривень.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 1, 8, 23, 27, 30, 40-1, 130, 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановив:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень в доход держави без позбавлення права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Реквізити для сплати штрафу: Одержувач: ГУК у Запорізькій області 21081300; Рахунок: UA0008001; ; Банк: Казначейство України (ЕАП); МФО: 899998.

Роз`яснити правопорушнику, що згідно ч.1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. В порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу, згідно ч. 2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень, 00 копійок. Реквізити для сплати судового збору: Отримувач: ГУК у місті Київ / місто Київ /22030106; Код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Номер рахунку (IBAN): UA0026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106, Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України).

Постанова може бути оскаржена учасниками процесу до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Жовтневий районний суд міста Запоріжжя апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Г.В. Гнатик