Апеляційне провадженя № 33/824/1231/2021 Суддя-доповідач Гриненко О.І.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2021 року суддя Київського апеляційного суду Гриненко О.І., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 12 січня 2021 року, прийняту щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 12 січня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, зі стягненням судового збору на користь держави. Згідно із постановою судді, ОСОБА_1 10 листопада 2020 року близько 12 години 30 хвилин по вул. Лобачевського у м. Києві керував автомобілем «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: неприродня блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою судді, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 12 січня 2021 року скасувати, а справу щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт вказує, що він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, оскільки відсутня сама подія правопорушення, та як не встановлено, що він саме керував автомобілем в стані сп`яніння. Також апелянт вказує, що пояснення свідків були вже виготовлені на бланках, які заповнювали, тобто фактично відсутній текст опитуваної особи, як це має бути. Відтак, на думку апелянта, наявні в матеріалах справи пояснення свідків є сумнівними та неналежними доказами. Крім того, апелянт зазначає, що йому не були роз`яснені права та наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зокрема, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується фактичними даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №107717 від 10.11.2021 (а.с.1), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.2), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан наркотичного сп`яніння (а.с.3), відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.5).

Апеляційним судом було переглянуто відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення. На вказаному відеозапису зафіксовано те, що працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що його зупинено за порушення Правил дорожнього руху та про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим запропонував пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на підтвердження чого в матеріалах справи є направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння.

Також з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`янінняв медичному закладі в присутності двох свідків. Сам ОСОБА_1 пояснив працівникам поліції, що приїхав за батьками, щоб в подальшому їхати з ними привітати його сина з днем народження. Отже, ОСОБА_1 підтвердив, що керував транспортним засобом, а тому його доводи про відсутність події правопорушення, оскільки не встановлено факт керування ним транспортним засобом є безпідставними. При цьому, будь-яких порушень з боку працівників поліції зазначений відеозапис не містить. Доводи апелянта про те, що йому не були роз`яснені права та наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, також спростовуються даними відеозапису.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. За таких обставин, апеляційний суд не може взяти до уваги Звіт про тестування на встановлення факту вживання психоактивних речовин ТОВ клініка «Медаком» від 10.11.2020, оскільки ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а не за керування у стані наркотичного сп`яніння.

Викладення пояснень свідків на друкованих бланках не може бути підставою для визнання вказаних пояснень неналежними доказами, так як законодавчо питання форми пояснення свідків не врегульовано, а крім того, фактичні дані, що містяться в поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 об`єктивно узгоджуються з іншими доказами по справі, зокрема з даними протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 та фактичними даними, зафіксованими на відеозапису з нагрудної камери працівника поліції.

З урахуванням викладеного вважаю, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, а відтак підстав для її задоволення апеляційний суд не вбачає.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням викладеного, вважаю, що постанова судді Дніпровського районного суду м. Києва від 12 січня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 12 січня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Гриненко