Справа № 930/2784/20
Провадження № 33/801/204/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Науменко С. М.
Доповідач: Ковальчук О. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Ковальчука О. В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його захисником адвокатом Гордійчуком Юрієм Володимировичем, на постанову Немирівського районного суду Вінницької області від 18 січня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

24 жовтня 2020 року о 16 год. 15 хв. по вул. Соборна, 202 А у м. Немирові Вінницької області ОСОБА_1 здійснив реалізацію дизельного пального у кількості близько 150 л. із автоцистерни транспортного засобу «Volvo», державний номерний знак НОМЕР_1 , використовуючи шланги та помпи, громадянину ОСОБА_2 у ємності, що знаходились в транспортному засобі останнього. Дозвільні документи на транспортування (на території Вінницької області) та на відвантаження пального були відсутні, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Постановою Немирівського районного суду Вінницької області від 18 січня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн з конфіскацією 29915 літрів дизельного палива, яке передане на відповідальне зберігання ОСОБА_1 , стягнуто судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Не погодившись з цією постановою, 10 лютого 2021 року захисник Михнюка О. Б. подав апеляційну скаргу, у якій просив поновити строк на її апеляційне оскарження, постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження скаржник зазначив, що під час судового розгляду справи ОСОБА_1 особисто присутній не був, його захисник подавав клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 18 січня 2021 року, оскаржувану постанову вони не отримували, а про її існування дізналися лише 01 лютого з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП в разі заявлення клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, останнє вирішується суддею апеляційного суду. При цьому слід взяти до уваги обставини, які об`єктивно вплинули чи могли вплинути на можливість оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що 24 грудня 2020 року захисник ОСОБА_1 адвокат Гордійчук Ю. В. подав до суду першої інстанції клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 24 грудня 2020 року (а. с. 18).

18 січня 2021 року захисник ОСОБА_1 адвокат Гордійчук Ю. В. подав до суду першої інстанції клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 18 січня 2021 року, у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні (а. с. 18).

Докази отримання апелянтом копії постанови Немирівського районного суду Вінницької області від 18 січня 2021 року матеріали справи не містять.

Оцінивши доводи заявленого клопотання, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Немирівського районного суду Вінницької області від 18 січня 2021 року необхідно задовольнити, оскільки з наведених вище обставин вбачається, що строк на апеляційне оскарження апелянтом пропущено з поважних причин.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази системної діяльності ОСОБА_1 з реалізації палива без отримання на це дозвільних документів, а також доказів отримання грошових коштів (прибутку) від такої діяльності. Суд першої інстанції безпідставно застосував адміністративне стягнення у виді конфіскації 29915 літрів дизельного палива, оскільки воно не належало ОСОБА_3 на праві власності. Крім того, місцевий суд, застосовуючи адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, не мотивував необхідності накладення штрафу в максимальному розмірі з посиланням на відповідні встановлені конкретні обставини.

В судове засідання, призначене в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Гордійчук Ю. В. не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином.

Водночас, 09 березня 2021 року до апеляційного суду надійшло клопотання адвоката Бублика Антона Віталійовича представника Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬТАРІЯ», про відкладення розгляду справи, яке підлягає залишенню без розгляду, оскільки вказане товариство та його захисник, відповідно до положень КУпАП, не є особами, які можуть брати участь у розгляді цієї справи.

Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 294 КУпАП, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції змінити з огляду на таке.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

За приписами ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 КУпАП провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Отже, диспозицією вказаної норми закону встановлена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 11 від 24 жовтня 2020 року, складеного посадовою особою Головного управління ДФС у Вінницькій області Державної фіскальної служби України, 24 жовтня 2020 року о 16 год. 15 хв. по вул. Соборна, 202 А у м. Немирові Вінницької області ОСОБА_1 здійснив реалізацію дизельного пального у кількості близько 150 л. із автоцистерни транспортного засобу «Volvo», державний номерний знак НОМЕР_1 , використовуючи шланги та помпи, громадянину ОСОБА_2 у ємності, що знаходились в транспортному засобі останнього. Дозвільні документи на транспортування (на території Вінницької області) та на відвантаження пального були відсутні, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 164 КУпАП (а. с. 1).

24 жовтня 2020 року складено акт про те, що тягач сідловий, автоцистерна, дизельне паливо в кількості 29915 л, згідно ТТН від 23 жовтня 2020 року НВ 0009427, передано на відповідальне зберігання ОСОБА_1 (а. с. 3).

У рапортах посадових осіб Головного управління ДФС у Вінницькій області Державної фіскальної служби України ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зазначено, що в рамках проведення операції «Акциз 2020», з метою проведення заходів з протидії незаконному обігу паливно-мастильних матеріалів на території Вінницької області, за адресою: вул. Соборна, 202 А, м. Немирів, Вінницька обл., 24 жовтня 2020 року о 16 год. 15 хв. встановлено факт незаконного транспортування та відвантаження дизельного палива. Так, ОСОБА_1 із сідлового тягача марки «Volvo», державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом-автоцистерною, державний номерний знак НОМЕР_2 , з використанням помпи та шлангів перекачував дизельне пальне до ємності типу «євро-куб», яка знаходилась у вантажному відсіці припаркованого поруч транспортного засобу, який належить громадянину ОСОБА_2 (а. с. 4-7).

Відповідно до товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів № НВ 0009427 від 23 жовтня 2020 року замовником, платником та вантажоодержувачем дизельного палива об`ємом 29915 л є ТОВ «САЙТЛІМС». ОСОБА_1 є водієм транспортного засобу (а. с. 9).

За таких обставин, апеляційний суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Водночас, апеляційний суд вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді максимального штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян та конфіскації 29915 літрів дизельного палива, з огляду на таке.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст. ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Натомість, застосування до ОСОБА_1 максимального стягнення у вигляді штрафу за відсутності встановлення судом першої інстанції будь-яких обтяжуючих обставин суперечить як меті адміністративного стягнення, так і загальним правилам його накладення, а тому його необхідно зменшити.

Крім того, місцевий суд не врахував, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Порядок конфіскації предметів як виду адміністративного стягнення визначений положеннями ст. 29 КУпАП.

Частиною першою цієї статті передбачено, що конфіскація предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в примусовій безоплатній передачі цього предмета у власність держави за рішенням суду. Конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 7 КУпАП, застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Тобто положення ст. 29 КУпАП місять імперативну вказівку на правовий режим майна, що підлягає конфіскації, а відтак здійснення за фактом вчинення адміністративного правопорушення конфіскації предмета, що не є приватною власністю порушника, а лише перебуває у його строковому користуванні, суперечить вимогам ст. 29 КУпАП та порушує принцип забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення, передбачений ст. 7 КУпАП.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. ст. 23, 33 КУпАП, санкцію ч. 1 ст. 164 КУпАП та те, що дизельне паливо не належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни оскаржуваної постанови, зокрема зменшення розміру адміністративного стягнення у виді штрафу з двох тисяч неоподатковуваних доходів громадян до однієї тисячі, вилучення з неї посилання про конфіскацію 29915 літрів дизельного палива.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову. У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 38, 247, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови задовольнити, поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Немирівського районного суду Вінницької області від 18 січня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його захисником адвокатом Гордійчуком Юрієм Володимировичем, задовольнити частково, постанову Немирівського районного суду Вінницької області від 18 січня 2021 року змінити, зокрема зменшити розмір адміністративного стягнення у виді штрафу, накладеного на ОСОБА_1 , з двох тисяч неоподатковуваних доходів громадян до однієї тисячі, що становить 17000 грн, вилучити з неї посилання про конфіскацію 29915 літрів дизельного палива, в іншій частині залишити її без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ковальчук