Справа № 430/115/21
Провадження № 33/810/25/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Рябчун Олена Вікторівна, розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подану на постанову Станично-Луганського районного суду Луганської області від 27 січня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстрований та фактично мешкає у АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.2043 КпАП України,

встановила:

Постановою Станично-Луганського районного суду Луганської області від 27 січня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.2043 КпАП України, та призначено стягнення у вигляді штрафу розміром десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 грн, із стягненням у прибуток держави судового збору у розмірі 454 грн та конфіскацією переміщуваного товару - готівкових коштів у розмірі 60000 грн, які знаходяться на зберіганні у Станично-Луганському ТВБВ 10012/01 згідно квитанції №9 від 25.01.2021 року.

Відповідно до змісту постанови 23 січня 2021 року, о 09 годині 35 хвилин, перетинаючи КПВВ "Станиця Луганська" ОСОБА_1 , прямуючи з м.Стаханов Луганської області до м.Київ у пішому порядку, здійснював переміщення у особистих речах особистих грошових коштів у розмірі 60000 грн, чим порушив вимоги п.2 Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 14.07.2020 року за № 52 "Про затвердження Переліку і обсягів (вартості/ваги/кількості) обмежених або заборонених до переміщення через лінію розмежування та до/з гуманітарно-логістичних товарів, а також товарів, які можуть бути віднесені до особистих речей".

На зазначену постанову суду особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подана апеляційна скарга із доповненнями із проханням про скасування постанови суду та ухвалення нової постанови, якою повернути йому конфісковані кошти у розмірі 60000 грн.

У обґрунтування підстав для скасування судової постанови ОСОБА_1 зазначає, що конфісковані кошти є його особистими грошима, якими користувалась його мати для лікування та проживання і які залишились невикористаними після її смерті та знаходились у квартирі.

Апелянт стверджує, що весь час знаходився на території України, не порушуючи Конституцію, платить податки. Вважає, що готівкові кошти не відповідає поняттю "переміщуваний товар".

Додає до апеляційної скарги довідку про доходи із місця роботи.

У подані через електронну пошту заяві від 23.02.2021 року ОСОБА_1 просить розглянути його апеляційну скаргу без його участі через хворобу.

Перевіривши матеріали провадження про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.2043 КпАП України, проаналізувавши зміст судової постанови та співставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах доказами, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за такими підставами.

За приписами ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано у повному обсязі.

Всупереч доводам апеляційної скарги, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.2043 КпАП, доведена в ході судового розгляду справи судом першої інстанції.

Диспозиція ч.1 ст.2043 КпАП встановлює адміністративну відповідальність за порушення порядку переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції.

Отже ця норма є бланкетною та відсилає до спецальних норм, що регулюють порядок переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції.

Згідно п.2 Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 52 від 14.07.2020 «Про затвердження Переліку і обсягів (вартості/ваги/кількості) обмежених або заборонених до переміщення через лінію розмежування та до/з гуманітарно-логістичних центрів товарів, а також товарів, які можуть бути віднесені до особистих речей», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 липня 2020 за N 666/34949, фізична особа може переміщувати готівкові кошти з: тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях (далі - тимчасово окуповані території) на контрольовані Україною території у сумі, що не перевищує 50000 гривень, або еквівалентній сумі, в тому числі в іноземній валюті, без підтверджувальних документів про їх походження, а також у сумі, що перевищує 50000 гривень, або еквівалентній сумі, в тому числі в іноземній валюті, за умови погодження переміщення цих коштів з представниками координаційного центру відповідно до законодавства.

Цей Перелік був затверджений МінТОТ відповідно до п.23 «Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815, та відповідно до ч.3 статті 12 Закону України Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях.

Суд першої інстанції правильно послався на цей документ у оскаржуваній постанові.

Вилучені у ОСОБА_1 кошти перевищували встановлену граничну межу готівкових коштів, які громадяни можуть переміщувати через лінію розмежування без погодженнґ із координаційним центром; вони були перераховані та вилучені відповідними службовими особами УОЗ на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Луганській області у присутності самого ОСОБА_1 та двох понятих - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і передані на відповідальне зберігання до Станично-Луганського ТВБВ № 10012/01 Ощадбанку за відповідними документами, які додані до протоколу.

При цьому ОСОБА_1 пояснив, що зазначені кошти він успадкував після смерті матері і з Наказом № 52 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 14.07.2020 року не був обізнаним.

Аналогічні пояснення ОСОБА_1 надав і у суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та додані до апеляційної скарги довідки щодо походження вилучених готівкових коштів не спростовують встановленого судом першої інстанції у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.2043 КпАП України, оскільки переміщення готівкових коштів у розмірі 60000 грн не було погоджено у встановленому законом порядку через лінію розмежування.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КпАП України, суддя

постановила:

У задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити.

Постанову Станично-Луганського районного суду Луганської області від 27 січня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним за ч.1 ст.2043 КпАП України, залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя О.В.Рябчун