Справа №461/3795/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2021 року суддя Галицького районного суду м. Львова Романюк В.Ф., з участю представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Оприска М.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з УПП у Львівській області ДПП, відносно, -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , серія і номер паспорта НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер невідомий,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

25 квітня 2021 року о 01 год. 37 хв. у м.Львові по пл. Міцкевича, 6/8 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «BMW 525D» д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Результат огляду 0,49 проміле.

Дії ОСОБА_1 органом УПП у Львівській області ДПП кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У судовому засіданні представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Оприско М.В. просив суд закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з підстав викладених у письмових поясненнях.

Заслухавши пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Оприска М.В., дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогами ст.245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

З огляду на вимоги ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд встановив, що 25 квітня 2021 року інспектором взводу 2 роти 1 батальйону 3 УПП у Львівській області ДПП Герчаківським І.В. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №405679, відповідно до якого ОСОБА_1 25.04.2021 року о 01 год. 37 хв. у м. Львів пл. Міцкевича, 6/8, керував ТЗ БМВ д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу "Драгер" в присутності двох свідків. Результат огляду 0,49 проміле. Тим самим, на думку інспектора, Зеленюх В.І. вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст.9 КУАП).

Як вбачається із матеріалів справи, на підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_1 здійснював керування ТЗ у стані алкогольного сп`яніння, інспектор УПП додав до протоколу Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних транспортних засобів.

Відповідно до п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 року №1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Аналогічну норму передбачено і в п.7 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Ці норми є імперативними і зобов`язують інспектора у випадку незгоди особи із результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки скерувати таку особу до закладу охорони здоров`я.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 не погодився із результатами його огляду на стан сп`яніння на місці зупинки з використанням приладу "Драгер" та вимагав проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичній установі, однак йому було відмовлено, що стверджується відеозаписом із нагрудних камер поліцейських (відео файл ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Крім цього, із відеозапису вбачається, що не дивлячись на пряме звернення ОСОБА_1 що він не згідний із результатами огляду та хоче пройти огляд у медичному закладі, інспектор роз`яснює ОСОБА_1 , що можна пройти огляд або на місці, або у медичному закладі, і раз він вже пройшов огляд на стан сп`яніння на місці, то в медзакладі огляд вже не буде проводитися.

У зв`язку із висловленням ОСОБА_1 незгоди із результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу, інспектор поліції зобов`язаний був направити його на огляд в найближчий заклад охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. При цьому він повинен був оформити відповідне направлення (п.8 розділу II Інструкції). Відмова інспектора у направленні особи в заклад охорони здоров`я вказує на порушення порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та призводить до недійсності Акту огляду та його недопустимості як доказу.

Та обставина, що ОСОБА_1 не погодився із результатами огляду на стан сп`яніння підтверджується поясненнями самого ОСОБА_1 , відеозаписами з нагрудних камер інспекторів УПП, а також очевидцем даних обставин був пасажир автомобіля ОСОБА_3 .

Згідно з п. 3.3. Розділу III Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100 нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневому огляді; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації.

Відповідно до п. 3.5 Розділу III Інструкції після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Однак, записи нагрудних камер інспекторів є фрагментарними, не відображають усього спілкування патрульних із ОСОБА_1 .

Всупереч Інструкції, Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складений та підписаний, а сам огляд проведений різними особами (акт підписаний інспектором взводу №2 роти №1, батальйону №3 УПП у Львівській області лейтенантом поліції Гульченком А.В., а роздруківка з пристрою Драгер - інспектором Герчаківським І.В.).

Відтак, суд погоджується із доводами представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Оприска М.В. про те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 405679 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та містить інформацію, яка не підтверджена належними доказами. В даному випадку, на думку адвоката, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення

Стаття 7 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, у тому числі закріпленій у ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення;

Згідно зі ст.129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.3 ст.61 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відтак, суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

З урахуванням викладеного та те, що будь-яких достовірних та належних доказів щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП до суду надано не було.

За таких обставин, враховуючи відсутність в матеріалах справи допустимих та достатніх доказів, які би підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд вважає, що вина останнього у вчиненні ним зазначеного адміністративного правопорушення є недоведеною.

Відтак, з урахуванням вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю за відсутності у його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 7, 130, 245, 247, 252, 256, 266, 280, 283-284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня її постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.Ф. Романюк