ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/607/21Головуючий у 1-й інстанції Сливка Л.М.
Провадження № 33/817/354/21 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч. 2 ст. 91-5 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2021 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І. розглянувши в м. Тернополі з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, Лесіва М. Ф., адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , такого, що працює на посаді директора Комунального підприємства «Об`єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя» Тернопільської міської ради,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 91-5 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі двісті неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 березня 2021 року виправлено описку, допущену в постанові Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2021 року, вказано у вступній частині постанови по батькові ОСОБА_2 , замість: ОСОБА_3 .

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати та ухвалити нову, якою звільнити його від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Вважає, що постанова суду першої інстанції є такою, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що потягло за собою не повне з`ясування усіх обставин справи.

Вказує, що він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. При цьому зазначає, що в матеріалах справи відсутні відомості про отримання ним розписки про розгляд справи на 01 березня 2021 року, в день, коли була винесена оскаржувана постанова.

Стверджує, що, розглянувши справу без його участі, суд першої інстанції допустив порушення вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП, оскільки позбавив його можливості реалізувати надані йому законом, як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, права.

Звертає увагу на те, що суд першої інстанції, визнаючи його винним, інкримінував йому те, що складання відходів (піднятого з ложа водойми ґрунту) проводилось у прибережній захисній смузі річки Серет на території парку Топільче в м. Тернополі біля підвісного мосту. Проте, відповідно ЗУ Про відходи піднятий з ложа водойми ґрунт не відноситься до твердих побутових відходів.

Наголошує на тому, що відповідно до коефіцієнту небезпечності забруднюючих речовин, речовини, які вказані у Протоколі №21-12-20 вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів від 31.12.2020 за результатами вимірювань земельної ділянки АДРЕСА_2 та №2, на якій знаходиться піднятий з ложа ґрунт, не відносяться до групи небезпечних.

Зазначає, що відповідно до висновку з оцінки впливу на довкілля планової діяльності щодо капітального ремонту, розчистки від насосів та донних відкладів для покращення гідрологічного режиму та санітарного стану окремих прибережних ділянок ложа водосховища «Тернопільський став» у м. Тернополі № 04/1512-4/1 від 21 жовтня 2020 р., при виконанні земляних робіт утворення відходів не передбачається, а тому складання піднятого з ложа ґрунту проводилось у прибережній захисній смузі річки Серет на території парку Топільче в м. Тернополі біля підвісного мосту з метою його підсушування. Після чого даний ґрунт було транспортовано у відпрацьований кар`єр на вул. Микулинецькій в м. Тернополі. А тому ним не було порушено вимоги ч. 2 ст. 91-5 КУпАП.

Вказує, що судом першої інстанції не було враховано наявність обставин, що пом`якшують адміністративну відповідальність визнання вини та щире каяття, а також відсутність матеріальної шкоди.

Наголошує на тому, що розмір накладеного адміністративного стягнення 3400 грн. не відповідає суспільній небезпечності вчиненого адміністративного правопорушення.

Крім цього, ОСОБА_1 подав клопотання, в якому просить поновити строк на оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2021. Вказує, що під час винесення оскаржуваної постанови присутній не був, а повний текст отримав - 24 березня 2021 року, що підтверджується заявою про видачу копії судового рішення. З врахуванням наведеного, просить поновити строк, оскільки він пропущений з поважних причин.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених в ній підстав, строк на апеляційне оскарження поновити, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, прихожу до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду скаржнику слід поновити, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи те, що під час винесення постанови судом першої інстанції ОСОБА_1 присутній не був, та те, що копію постанови отримано ним 24 березня 2021 року, що підтверджується заявою про видачу копії судового рішення, яка міститься в матеріалах справи, вважаю за можливе поновити йому строк на апеляційне оскарження.

Що стосується суті розглянутої апеляційної скарги.

Твердження апелянта про те, що, розглянувши справу без його участі, суд першої інстанції допустив порушення вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП, оскільки позбавив його можливості реалізувати надані йому законом, як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, права, - є необґрунтованим, оскільки ОСОБА_1 як особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, скористався своїм правом на апеляційне оскарження, де йому надана можливість повністю використати весь обсяг прав, передбачених КУпАП, щодо можливості скористатись послугами захисника, дослідження обставин справи для забезпечення всебічності, повноти й об`єктивності та вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог Конституції України та ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 91-5 КУпАП.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» правопорушеннями у сфері оцінки впливу на довкілля є недотримання під час провадження господарської діяльності, експлуатації об`єктів, інших втручань у природне середовище і ландшафти, у тому числі з видобуванням корисних копалин, використанням техногенних родовищ корисних копалин, екологічних умов, визначених у висновку з оцінки впливу на довкілля, рішенні про провадження планованої діяльності та проектах будівництва, розширення, перепрофілювання, ліквідації (демонтажу) об`єктів, інших втручань у природне середовище і ландшафти, у тому числі з видобуванням корисних копалин, використанням техногенних родовищ корисних копалин, а також змін у цій діяльності або подовження строків її провадження.

Частина 2 статті 91-5 КУпАП встановлює відповідальність за недотримання під час провадження господарської діяльності, експлуатації об`єктів, інших втручань у природне середовище і ландшафти, у тому числі з видобуванням ресурсів корисних копалин, використанням техногенних родовищ корисних копалин, екологічних умов, передбачених у висновку з оцінки впливу на довкілля, рішенні про провадження планованої діяльності та проектах будівництва, розширення, перепрофілювання, ліквідації (демонтажу) об`єктів, інших втручань у природне середовище і ландшафти, у тому числі з видобуванням корисних копалин, використанням техногенних родовищ корисних копалин, а також змін у цій діяльності або подовження строків її провадження - до моменту забезпечення виконання таких екологічних умов.

Так, згідно з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 , будучи директором Комунального підприємства «Об`єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя» Тернопільської міської ради, 18 грудня 2020 року порушив вимоги законодавства у сфері оцінки впливу на довкілля, оскільки під час провадження господарської діяльності щодо капітального ремонту, розчистки від наносів та донних відкладів для покращення гідрологічного режиму та санітарного стану окремих прибережних ділянок ложа водосховища «Тернопільський став» у м. Тернополі, всупереч вимогам Висновку з оцінки впливу на довкілля планової діяльності щодо капітального ремонту, розчистки від наносів та донних відкладів для покращення гідрологічного режиму та санітарного стану окремих прибережних ділянок ложа водосховища «Тернопільський став» у м. Тернополі № 04/1512-4/1 від 21 жовтня 2020 року, виданого Управлінням екології та природних ресурсів Тернопільської обласної державної адміністрації, не забезпечив вивезення піднятого з ложа водойми ґрунту у відпрацьований кар`єр по вулиці Микулинецькій у м. Тернополі, а провів складування вказаних відходів у прибережній захисній смузі річки Серет на території парку «Топільче» в м. Тернополі біля підвісного мосту, що є порушенням ч. 2 та ч. 5 ст. 9 Закону України Про оцінку впливу на довкілля, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 95-1 КУпАП.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 91-5 КУпАП, що відповідає фактичним обставинам справи.

Так, висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 91-5 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення № 004721 від 11.01.2021 року; письмовими поясненнями ОСОБА_1 власноручно внесеними ним у графу вказаного протоколу «пояснення особи, яка притягається до адміністративної», згідно із якими він із порушенням згідний; даними Висновку з оцінки впливу на довкілля планової діяльності щодо капітального ремонту, розчистки від наносів та донних відкладів для покращення гідрологічного режиму та санітарного стану окремих прибережних ділянок ложа водосховища «Тернопільський став» у м. Тернополі № 04/1512-4/1 від 21 жовтня 2020 р.

Твердження апелянта, що ним не порушено вимоги ч. 2 ст. 91-5 КУпАП, оскільки як було вірно враховано судом першої інстанції, всупереч вимогам Висновку з оцінки впливу на довкілля планової діяльності щодо капітального ремонту, розчистки від наносів та донних відкладів для покращення гідрологічного режиму та санітарного стану окремих прибережних ділянок ложа водосховища «Тернопільський став» у м. Тернополі № 04/1512-4/1 від 21 жовтня 2020 року, виданого Управлінням екології та природних ресурсів Тернопільської обласної державної адміністрації, ОСОБА_1 не забезпечив вивезення піднятого з ложа водойми ґрунту у відпрацьований кар`єр по вулиці Микулинецькій у м. Тернополі, а провів складування вказаних відходів у прибережній захисній смузі річки Серет на території парку «Топільче» в м. Тернополі біля підвісного мосту.

При цьому слід врахувати, що згідно із ч. 2 ст. 9 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» (далі Закон) висновок з оцінки впливу на довкілля є обов`язковим для виконання. Екологічні умови провадження планованої діяльності, зазначені у частині п`ятій цієї статті, є обов`язковими. Висновок з оцінки впливу на довкілля враховується при прийнятті рішення про провадження планованої діяльності та може бути підставою для відмови у видачі рішення про провадження планованої діяльності.

Крім цього, частиною 5 ст. 9 даного Закону передбачено, що у висновку з оцінки впливу на довкілля уповноважений територіальний орган, а у випадках, визначених частинами третьою і четвертою статті 5 цього Закону, - уповноважений центральний орган:

1) зазначає тип, основні характеристики та місце провадження планованої діяльності;

2) визначає допустимість чи обґрунтовує недопустимість провадження планованої діяльності

3) встановлює умови використання території та природних ресурсів під час виконання підготовчих і будівельних робіт та провадження планованої діяльності;

4) встановлює умови щодо охорони довкілля та забезпечення екологічної безпеки під час виконання підготовчих і будівельних робіт та провадження планованої діяльності;

5) встановлює умови щодо запобігання виникненню надзвичайних ситуацій та усунення їх наслідків;

6) встановлює умови щодо зменшення транскордонного впливу планованої діяльності, щодо якої здійснювалася процедура оцінки транскордонного впливу;

7) якщо з оцінки впливу на довкілля випливає необхідність:

- здійснення компенсаційних заходів - покладає обов`язок із здійснення таких заходів;

- запобігання, уникнення, зменшення (пом`якшення), усунення, обмеження, а також моніторингу впливу планованої діяльності на довкілля - покладає обов`язок із здійснення відповідних дій;

- здійснення додаткової оцінки впливу на довкілля на іншій стадії проектування

- визначає строки та обґрунтовує вимоги щодо її здійснення; додаткова оцінка впливу на довкілля здійснюється за процедурою, передбаченою цим Законом;

- здійснення після проектного моніторингу - визначає порядок, строки та вимоги до його здійснення.

Якщо з оцінки впливу на довкілля з розглянутих виправданих альтернативних варіантів виявляється екологічно обґрунтованим варіант, відмінний від запропонованого суб`єктом господарювання, за письмовою згодою із суб`єктом господарювання у висновку з оцінки впливу на довкілля зазначається погоджений варіант здійснення планованої діяльності.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не дотримався вимог Висновку з оцінки впливу на довкілля планової діяльності щодо капітального ремонту, розчистки від наносів та донних відкладів для покращення гідрологічного режиму та санітарного стану окремих прибережних ділянок ложа водосховища «Тернопільський став» у м. Тернополі № 04/1512-4/1 від 21 жовтня 2020 року, а саме те, що при виконанні земляних робіт утворення відходів не передбачається, місцевим судом правомірно притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 91-5 КУпАП.

Доводи апелянта, що відповідно до ЗУ Про відходи піднятий з ложа водойми ґрунт не відноситься до твердих побутових відходів, є безпідставними, оскільки як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 не забезпечив вивезення піднятого з ложа водойми ґрунту у відпрацьований кар`єр по вулиці Микулинецькій у м. Тернополі, а провів складування вказаних відходів у прибережній захисній смузі річки Серет на території парку «Топільче» в м. Тернополі біля підвісного мосту, при цьому будь-яких посилань на тверді побутові відходи дані документи, не містять.

Посилання апелянта про те, що відповідно до коефіцієнту небезпечності забруднюючих речовин, речовини, які вказані у Протоколі №21-12-20 вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів від 31.12.2020 за результатами вимірювань земельної ділянки №1 та №2, на якій знаходиться піднятий з ложа ґрунт, не відносяться до групи небезпечних не спростовують порушення ним ч. 2 та ч. 5 ст. 9 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля».

Відповідно приходжу до остаточного висновку про те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 91-5 КУпАП.

Під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , апеляційним судом не встановлено неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального прав

При накладенні адміністративного стягнення судом належним чином виконані вимоги ст. 33 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 91-5 КУпАП.

При цьому, місцевим судом враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, його майновий стан, відсутність обставин, які обтяжують та пом`якшують відповідальність.

Твердження апеляційної скарги, що розмір накладеного адміністративного стягнення 3400 грн. не відповідає суспільній небезпечності вчиненого адміністративного правопорушення, є надуманими, оскільки дане стягнення відповідає санкції статті ч. 2 ст. 91-5 КУпАП, яка передбачає накладення штрафу на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та накладено в межах мінімального розміру передбаченого санкцією даної статті.

Щодо клопотання апеляційної скарги про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 91-5 КУпАП за малозначністю на підставі ст. 22 КУпАП, приходжу до висновку, що в задоволені такого слід відмовити, оскільки застосування вимог ст. 22 КУпАП до особи, на думку апеляційного суду, є правом, а не обов`язком. При цьому, підстав, які б опосередковано вказували на малозначність діяння ОСОБА_1 та судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду обставин, які би підтверджували доводи апеляційної скарги і спростовували висновки суду першої інстанції, не встановлено, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Строк на апеляційне оскарження поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайсуду Тернопільської обл. від 01 березня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 91-5 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі двісті неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн., - без змін.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя