№ 755/2138/21
№ 3/755/1809/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" лютого 2021 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В., розглянувши справу, що надійшла з Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 382466, 20 січня 2021 року, о 19 годині 35 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Ентузіастів, 7, продавець-касир магазину ОСОБА_1 , не вжила заходів щодо його закриття, чим порушила вимоги постанови КМУ № 1236 від 09.12.2022 року та чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, однак, з`явився її захисник - адвокат Килиба О.В., який з протоколом про адміністративне правопорушення не погодився та пояснив, що у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суть адміністративного правопорушення не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, що тягне за собою невідповідність даного протоколу вимогам ст. 256 КУпАП та виключає можливість розгляду даної справи. Так, всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, який саме пункт постанови КМУ № 1236 від 09.12.2021 року порушила ОСОБА_1 .

Так, ч. 1 ст. 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

У свою чергу, відповідно до п. 3 пп. 4 згаданої постанови КМУ, у період з 8 січня 2021 року до 25 січня 2021 року, робота суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері торговельного і побутового обслуговування населення повністю не була заборонена, як зазначено в протоколі, а лише за певних умов. Зокрема, було дозволено торгівлю продуктами харчування на торговельних площах, не менше 60 відсотків, яких призначено для торгівлі продуктами харчування, пальним, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, ветеринарними препаратами, кормами, а також, торговельна діяльність із здійснення адресної доставки замовлень.

Відповідно до ч. 2 статті 55 Господарського кодексу України, суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

У зв`язку з вищезазначеним, ОСОБА_1 не є безпосереднім суб`єктом господарювання, відповідно до ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України, а тому, в розумінні ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, вона не є суб`єктом вказаного правопорушення. Також, ОСОБА_1 не є відповідальною особою в закладі та не має відповідних повноважень щодо організації дотримання протиепідемічних заходів.

Зокрема, зазначена у протоколі інформація про те, що ОСОБА_1 раніше притягалася до адміністративної відповідальності не відповідає дійсності і доказів цьому в матеріалах справи немає.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення адвоката Килиби О.В., приходжу до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 44-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 ГК України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно з ч. 2 ст. 55 ГК України, суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Зокрема, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 382466, 20 січня 2021 року, о 19 годині 35 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Ентузіастів, 7, продавець-касир магазину ОСОБА_1 , не вжила заходів щодо його закриття, чим порушила вимоги постанови КМУ № 1236 від 09.12.2022 року, однак, до матеріалів справи не долученого жодного доказу того, що ОСОБА_1 дійсно була офіційно оформлена на роботу, тобто перебувала у трудових відносинах, а також, є суб`єктом господарювання та здійснює господарську діяльність або зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Крім того, всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення, серії ВАБ № 382466, не зазначено який пункт та частину постанови КМУ № 1236 від 09.12.2022 року порушила ОСОБА_1 .

Зокрема, у протоколі, а також, рапорті та письмових поясненнях, що долучені до матеріалів справи, ім`я особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено « ОСОБА_2 », однак, із документів, що посвідчують особу, які також долучені до матеріалів справи, зазначено ім`я « ОСОБА_1 », що є незрозумілим та суперечить одне одному.

З огляду на викладене вище, суд зазначає, що оскільки діючим Кодексом України про адміністративне правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з невстановленістю достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді, то в даному випадку, дослідивши матеріали справи, вивчивши наявні докази в їх сукупності, необхідно провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Так, п. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Крім того, відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Зокрема, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 44-3, 245, 247, 251-252, 256, 266, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП - закрити, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: