КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2021 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

захисника Навродського О.В.

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання захисника Навродського Олександра Володимировича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2020 року, та апеляційну скаргу захисника Навродського Олександра Володимировича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2020 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 9 серпня 2020 року близько 21.40 год. у м. Києві по пр. Оболонський, 2-б, керував автомобілем «Пежо» державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , своїми діями водій порушив п. 2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Навродський О.В. подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, у якому поважність пропуску строку на апеляційне оскарження обґрунтовує тим, що оскаржену постанову отримав захисник Навродський О.В. лише 19 жовтня 2020 року, а в судовому засіданні не були присутні ні правопорушник, ні захисник, при розгляді справи, бо не були допущені до розгляду справи, а правопорушник ОСОБА_1 не міг захистити себе з судовому засіданні при розгляді справи та подати заяви, клопотання, пояснення. Захисник просить поновити пропущений строк з метою не допущення позбавлення права ОСОБА_1 звернення до правосуддя, та на справедливий не упереджений суд, та права на захист, а також довіри до правосуддя.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник посилається на те, що оскаржувана постанова винесена з грубим порушенням, оскільки судом розглянуто справу за відсутності правопорушника та його захисника, які з`явилися до суду 22 жовтня 2020 року об 11.25 год. для розгляди справи, але працівниками Служби судової охорони не були допущені до зали суду повідомивши, що суддя Диба О.В. не розглядає справи відповідно до Рішення зборів суду Оболонського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2020 року щодо встановлення особливого режиму роботи суду за для убезпечення учасників судового процесу, відвідувачів та працівників суду від гострих респіраторних інфекцій припинено розгляд справ у судових засіданнях за участю учасників судового процесу, крім справ, що потребують невідкладного розгляду та справи, пов`язанні з виборчим процесом, та чекати судову повістку з наступною датою та часом розгляду справи. Викладені обставини підтверджуються адвокатським запитом та відповіддю на адвокатський запит Служби судової охорони.

На переконання апелянта, судом порушено Конституційне право на захист, що також закріплено в п. 6 Європейській Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З посиланням на положення Конституції України, практику Європейського суду з прав людини, апелянт наголошує на тому, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також, під час апеляційного розгляду захисником Навродським О.В. подано клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП, а також подав клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 6 ст. 247 КУпАП у зв`язку із скасуванням акту, який передбачає адміністративну відповідальність. При цьому апелянт послався на те, що з відповіді Верховної Ради України на адвокатський запит вбачається, що станом на день скоєння правопорушення та на день розгляду справи судом в законі відсутня норма, яка передбачає адміністративну відповідальність саме за керування транспортним засобом в стані сп`яніння в редакції ст. 130 КУпАП, а роз`яснення комітету щодо застосування редакції, яка діяла до 1 липня 2020 року не є нормою закону, тим більш законом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи клопотання про поновлення процесуального строку, а також доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що клопотання про поновлення строку підлягає до задоволення, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, постанову місцевого суду без змін, з огляду на таке.

Згідно з положеннями ст. 268 КУпАП, під час відсутності особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце й час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що 12 жовтня 2020 року ОСОБА_1 вручено поштове відправлення про виклик до суду на 22 жовтня 2020 року на 12 год. (ас. 18).

Під час розгляду клопотання про поновлення строку захисник Навродський О.В. суду апеляційної інстанції повідомив, що коли він та ОСОБА_1 прибули до суду, то судова охорона не пропустила їх, повідомивши, що у зв`язку із рішенням Зборів суддів Оболонського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2020 рок щодо встановлення особливого режиму роботи суду задля забезпечення учасників судового процесу, відвідувачів та працівників суду від гострих респіраторних інфекцій припинено розгляд справ у судових засіданнях за участю учасників судового процесу, крім справ, пов`язаних з невідкладеним розглядом, або справ, пов`язаних з виборчим процесом. Захисник зазначив про те, що було повідомлено про необхідність очікування повістки про виклик до суду, їх записали до журналу відвідувачів. Потім він (захисник) зателефонував до помічника судді та запитав, чому не пропускають на розгляд справи, на що помічник судді повідомив, що справу зняли з розгляду. У подальшому він почав з`ясовувати, що зі справою, звернувся із запитом до судової охорони. Станом на 2 листопада 2020 року постанови ще не було в ЄДРСР.

ОСОБА_1 підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та пояснив, що про наявність оскаржуваної постанови йому стало відомо 20 листопада 2020 року, до того часу він ( ОСОБА_1 ) проживав не за місцем реєстрації, а у дівчини. Конверт з поштовим відправленням знайшов у поштовій скринці. До 20 листопада 2020 року зміст оскаржуваної постанови йому ( ОСОБА_1 ) не був відомий.

З доказів, які наявні в матеріалах справи, встановлено, що у відповідь на адвокатський запит Навродського О.В . Територіальним управлінням Служби судової охорони повідомило про те, що відповідно до рішення зборів суддів Оболонського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2020 року щодо встановлення особливого режиму роботи суду задля забезпечення учасників судового процесу, відвідувачів та працівників суду від гострих респіраторних інфекцій припинено розгляд справ у судових засіданнях за участю учасників судового процесу, крім справ, що потребують невідкладеного розгляду та справ, пов`язаних з виборчим процесом.

До листа додано копію журналу обліку відвідувачів Оболонського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2020 року в період з 11:25 по 11:26 в частині, що стосується відвідування суду ОСОБА_1 та Навродським О.В. (ас. 24-25).

Також, у матеріалах справи наявна копія листа від 30 жовтня 2020 року, відповідно до змісту якого ОСОБА_1 направлено копія постанови суду від 22 жовтня 2020 року (ас. 17).

Однак, в матеріалах справи відсутні дані про отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови, а, відтак, доводи ОСОБА_1 про те, що він до 20 листопада 2020 року не був ознайомлений з копією оскаржуваної постанови, матеріалами справи не спростовані.

У матеріалах справи містяться відомості про те, що адвокатом Навродським О.В. отримано копію оскаржуваної постанови 19 листопада 2020 року (ас. 19 зворот).

Апеляційна скарга, разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, подані безпосередньо до суду першої інстанції, відповідно до штемпелю суду, - 20 листопада 2020 року (ас. 20-26).

За обставин, встановлених під час розгляду клопотання, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду пропущено з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Що стосується доводів апеляційної скарги, то суд апеляційної інстанції не знаходить їх підтвердження, з огляду на наступне.

Так, під час апеляційного розгляду захисник Навродський О.В. просив задовольнити апеляційну скаргу, призначити новий розгляд в суді першої інстанції, з посиланням на те, що суд позбавив особу права на доступ до правосуддя. Також, на переконання захисника, суд першої інстанції допустив процесуальні порушення, адже суд не застосував положення ст. 247 КУпАП, а саме суд не застосував один з п. п. 1, 6 або 7 ст. 247 КУпАП. Також захисник послався на те, що в даній ситуації протокол фактично є викладеним обвинуваченням, якщо порівнювати з кримінальним правом, - це як обвинувальний акт, і докази повинен збирати той орган, який його складає. Водій не може знати Інструкції, якими у своїй діяльності керуються працівники поліції. На даний час звинувачення є безпідставними. Ознаки сп`яніння, які виявили працівники патрульної поліції, є надуманими, і встановлення таких ознак у водія є виключно суб`єктивним ставленням працівників патрульної поліції, але працівники поліції повинні бути об`єктивними до обставин події. Ознак сп`яніння не було у водія, а тому працівники поліції не мали право складати протокол.

З переглянутого в суді апеляційної інстанції відеозапису вбачається, що працівник поліції у присутності водія та двох свідків роз`яснює, що водія було зупинено за порушення ПДР України, що у ході спілкування з водієм у останнього виявлено ознаки сп`яніння, але він (інспектор) не є лікарем, і для того, щоб встановити стан сп`яніння, необхідно проїхати до лікаря-нарколога, та запитує у водія, чи погоджується ОСОБА_1 проїхати до лікаря-нарколога, на що водій відповідає, що зараз не поїде тому, що поспішає. Працівник поліції запитує у водія, чи останній відмовляється від проходження огляду у лікаря-нарколога, на що водій відповідає, «так, я поспішаю». Працівник поліції повідомляє, що у такому разі на водія буде складено протокол про адміністративне правопорушення.

Допитаний в апеляційному суді інспектор патрульної поліції ОСОБА_6 , пояснила, що 7 серпня 2020 року було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 за порушення ПДР України. В ході спілкування з водієм у останнього було виявлено ознаки сп`яніння. Водію було роз`яснено процедуру проходження для визначення стану сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Було запрошено двох свідків, та в їх присутності водію було запропоновано пройти огляд у лікаря-нарколога, на що водій відмовився. На водія було складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Поверхневий огляд було проведено на підставі Закону України «Про Національну поліцію», а у подальшому було викликано слідчо-оперативну групу, водія було доставлено до райвідділку за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 КК України.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Так, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд послався на протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків, відеозапис з нагрудної камери працівників патрульної поліції (ас. 16).

Доводи апелянта про порушення права ОСОБА_1 на захист є необгрутованим, оскільки під час апеляційного розгляду такі права особі поновлені, строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду поновлений, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності під час апеляційного розгляду роз`яснено його права. Проте, ОСОБА_1 , з`явившись у перше судове засідання апеляційного суду, у подальшому до суду апеляційної інстанції не з`явився, і захисник вважав можливим продовжити розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

Що стосується клопотання захисника про закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, то апеляційний суд вважає його необґрунтованим.

Так, ч. 2 ст. 38 КУпАП передбачено, якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 , днем вчинення правопорушення є 9 серпня 2020 року, оскаржувана постанова винесена судом 22 жовтня 2020 року, а тому строки, передбачені ч. 2 ст. 38 КУпАП на час винесення постанови, - не сплинули.

Що стосується клопотання захисника Навродського О.В. про закриття провадження у справі на підставі п. 6 ст. 247 КУпАП, апеляційний суд звертає увага на наступне.

Відповідно до положень ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, встановлених судом першої інстанції, 8 серпня 2020 року.

1 липня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, яким запроваджується інститут кримінальних проступків та яким, у тому числі, Кримінальний кодекс України, було доповнено статтею 286-1, відповідно до якої кримінальним проступком стало в тому числі і керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, 17 червня 2020 року Верховною Радою України прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 720-IX від 9 квітня 2020 року, який 2 липня 2020 року підписаний Президентом України, а 3 липня 2020 року - опублікований в офіційній парламентській газеті «Голос України». Зазначеним Законом виключено підпункт 171 Закону № 2617-VIII, яким Кримінальний кодекс України доповнено статтею 286-1.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 Конституції України закон України набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Згідно з частиною першою ст. 139 Закону України від 10 лютого 2010 року № 1861-VI «Про Регламент Верховної Ради України» зі змінами та доповненнями, підписані Президентом України закони публікуються в газеті «Голос України» та у Відомостях Верховної Ради України, а також розміщуються на офіційному веб-сайті Верховної Ради України. Публікація законів та інших актів Верховної Ради у цих друкованих засобах масової інформації є офіційною.

Відповідно до частини другої та третьої ст. 1 Указу Президента України від 10 червня 1997 року № 503/97 «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності», офіційними друкованими виданнями, в яких здійснюється оприлюднення законів та інших актів Верховної Ради України є «Офіційний вісник України», газета «Урядовий кур`єр», газета «Голос України», «Відомості Верховної Ради України».

З аналізу наведених Законів № 2617-VIII та № 720-IX, порядку та періоду набуття ними чинності, вбачається, що кримінальна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, діяла в період з 1 по 3 липня 2020 року, та скасована з 4 липня 2020 року і, починаючи з цього часу особи, які вчинили такі протиправні дії, несуть адміністративну відповідальність, передбачену ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому апеляційним судом не береться до уваги те, що на офіційному сайті Верховної Ради України не внесені зміни у КК України та КУпАП, оскільки ця система не є офіційним друкованим виданням, в яких здійснюється оприлюднення законів та інших актів Верховної Ради України відповідно до ст. 1 Указу Президента України від 10 червня 1997 року № 503/97 «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності» та ст. 139 Закону України від 10 лютого 2010 року № 1861-VI «Про Регламент Верховної Ради України».

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, за обставин, встановлених судом, а тому слід визнати, що висновок районного суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним та обґрунтованим, підтверджений наявними у матеріалах справи доказами, а відтак підстави для скасування постанови місцевого суду відсутні, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника Навродського О.В. до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Поновити захиснику Навродському Олександру Володимировичу строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2020 року.

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін, апеляційну скаргу захисника Навродського Олександра Володимировича в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва