КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/548/2021 Суддя 1 інстанції - Дідик М.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 вересня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 вересня 2020 року, ОСОБА_1 визнано винуватою у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Поряд з цим, стягнуто судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Судом встановлено, що водій ОСОБА_1 22.08.2020 року о 14.30 год. по вул. Промислова, 1а, в м. Києві, керувала транспортним засобом «Ніссан» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, порушення координації рухів, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, водій, в присутності двох свідків, відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва 21 вересня 2020 року у справі № 752/18110/20 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження по справі відносно неї закрити за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

За доводами апелянта, суд першої інстанції не дослідив наявні докази у справі і не з`ясував, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 429180 було складено з численними порушеннями, а інформація, відображена у протоколі, не відповідає обставинам справи.

Перш за все, ОСОБА_1 вказує на те, що зупинка її транспортного засобу поліцейськими була незаконною, оскільки поліцейський ОСОБА_2 , зупинивши її автомобіль, стверджував про порушення з її боку «правила дати дорогу». Разом з тим, на її прохання виписати у такому разі постанову про порушення відповідного правила дорожнього руху і накласти на неї відповідне адміністративне стягнення (у виді штрафу абощо), відповів відмовою. Така поведінка поліцейського, на думку апелянта, вказує на те, що з її боку не було жодних порушень ПДР, інакше поліцейський, без сумніву, виписав би їй відповідну постанову

Окрім того апелянт вказує на те, що зупинивши її на Південному мосту трохи далі від заїзду на нього, працівники поліції порушили ПДР, оскільки відповідно до пп. в) п. 5.9. ПДР зупинка забороняється, зокрема, на естакадах, мостах.шляхопроводах і під ними, а також у тунелях.

Щодо ознак наркотичного сп?яніння, а саме «зіниці очей не реагують на світло» ОСОБА_1 зазначає, що доказів, окрім написаного рукою поліцейського ОСОБА_2 , що її зіниці не реагували на світло, не було. Крім того, з огляду на те, що погода у той день була сонячна, у всіх зіниці були звужені. На її прохання, аби поліцейський ОСОБА_2 посвітив у свої зіниці, щоб показати їх звуження і розширення, він відмовився, а відтак, на думку апелянта, у даному випадку є лише слова поліцейського, не підкріплені жодними доказами.

Щодо поведінки, що не відповідає обстановці, апелянт зазначає, що з відео очевидно, що її поведінка була адекватною, хоча і не без обурення діями поліцейських, які поставили собі за мету звинуватити її у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Щодо порушення координації рухів, ОСОБА_1 вказує на те, що з її відео, яке вона транслювала на своїй сторінці у соцмережі абсолютно очевидно, що жодного порушення координації рухів у неї не було у той день. Крім цього апелянт зазначає, що лікар КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія», яка здійснювала її огляд на стан наркотичного сп`яніння, якій вона показала своє відео, сказала, що у її поведінці і зовнішньому вигляді не було жодних ознак наркотичного сп`яніння, крім того, вона висловила обурення тим, що поліцейські влаштували цирк, зупинивши особу, яка не мала жоднихознак наркотичного сп`яніння, проте обґрунтування її вини суд першої інстанції сформував лише на одних даних сприйняття співробітників поліції.

Апелянт стверджує, що жодних розумних підстав підозрювати її у тому, що вона була у стані наркотичного сп`яніння, у поліцейських не було,працівники поліції - ОСОБА_2 і ОСОБА_3 були упереджені, і мали на меті лише одне - скласти протокол за ст. 130 КУпАП.

Окрім того, ОСОБА_1 вказує на те, що поліцейські змушували її робити ряд дій, взагалі не передбачених Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. На її зауваження, що вони діють не у відповідності Інструкцією, поліцейські почали говорити, що її поведінка не відповідає обстановці.

Також апелянт зазначає, що у п. 12 Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я, однак працівник поліції не надав їй таке направлення, що, на думку ОСОБА_1 , свідчить про те, що інспектор поліції у встановленому законом порядку не направив її у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, однак суд першої інстанції не звернув увагу на зазначені обставини і не врахував їх при винесенні оскаржуваної постанови.

Окрім цього ОСОБА_1 вказує на те, що при складенні протоколу поліцейські не відібрали у неї пояснення, хоча вона наполягала на цьому. У протоколі про адміністративне правопорушення фізично немає можливості детально розписати позицію особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а у поясненнях вона мала намір детально описати усю ситуацію, що склалася.

Також апелянт зазначає, що у постанові суду першої інстанції зазначено, що «як видно з пояснень ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , вони були очевидцями відмови водія ОСОБА_1 від проходження обстеження на стан наркотичного сп`яніння», однак на відео ОСОБА_4 і ОСОБА_5 взагалі не мовили жодного слова, жодних пояснень не надали. Номери телефонів для виклику їх до суду свідки також не залишили.

ОСОБА_1 вказує на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, не дослідив і не оцінив жодного наданого нею доказу, повністю ставши на сторону поліцейських, які є службовими особами, проте у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 4б3/1352/1б-а 8 липня 2020 року вказано, що свідчення тільки такої особи не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень.

ОСОБА_1 вказує на те, що у протоколі вона відзначила, що хотіла пройти огляд і збиралася це робити з нарядом поліції, який вона викликала одразу після зупинки мого автомобіля. Поліцейські ОСОБА_2 і ОСОБА_3 знали про те, що вона викликала поліцію і чули її неодноразові розмови зі службою 102, а згодом - з другим нарядом поліції. На відео, яке вона транслювала на своїй сторінці у соцмережі під час моєї зупинки поліцейськими, вона чітко і неодноразово говорила проте, що вона не відмовляється від огляду, що чекає на наряд поліції, аби поїхати з ним на огляд. Другий наряд поліції приїхав, але попри її наполягання відмовився зі нею їхати на огляд, після чого вона уже наполягала, аби перший наряд поліції її віз до лікаря, але вони також відмовилися.

Також ОСОБА_1 вказує на те, що її усні пояснення, що поліцейські після складення протоколу віддали їй автомобіль для керування були проігноровані судом першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, допитавши інспектора патрульної поліції Куца А.Ю., яким було складено протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова судді суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як убачається з матеріалів провадження та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізувала своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодилася нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №429180 від 22 серпня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 22.08.2020 року о 14.30 год. по вул. Промислова, 1а, в м. Києві, керувала транспортним засобом «Ніссан» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, порушення координації рухів, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, водій, в присутності двох свідків, відмовилася, чим порушила п. 2.5. Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.1);

- у письмових поясненнях свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_1 22 серпня 2020 року по вул. Промислова, 1а, в м. Києвівід проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (а.с. 2);

- на відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП 22 серпня 2020 року щодо ОСОБА_1 (а.с. 3), де також зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі;

- у розписці, згідно якої ОСОБА_6 керді ОСОБА_7 підтвердив факт залишення транспортного засобу «Ніссан» д.н.з. НОМЕР_1 за адресою м. Київ, пров. Бестужева, 6 (а.с. 3).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол підписаний особою, яка його склала, двома свідками та безпосередньо ОСОБА_1 , яка в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» зазначила «У стані наркотичного сп`яніння не перебувала і не перебуває. Наркотиків жодного разу не вживала. Хотіла йти на огляд до лікаря з іншим екіпажем поліції». Будь - яких даних про те, чому ОСОБА_1 не реалізувала своє бажання написати на окремому аркуші пояснення, матеріали справи не містять.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння - зіниці очей не реагують на світло, порушення координації рухів, поведінка не відповідає обстановці, виявлені працівниками поліції 22.08.2020 року у ОСОБА_1 в розумінні п. 4 розділу 1, п. 1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовилася у присутності двох свідків.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснила, що 22.08.2020 року приблизно о 14 год. 30 хв. вона рухалась на своєму автомобілі «Ніссан» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Промислова, 1а, в м. Києві та була зупинена працівниками поліції. працівники поліції їй пояснили, що причиною зупинки стало порушення нею ПДР України. На її прохання виписати їй за порушення ПДР України постанову, інспектори поліції відповіли відмовою. Під час розмови з працівниками поліції, останні їй повідомили, що вбачають в неї ознаки наркотичного сп`яніння та запропонували їй пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі. ОСОБА_1 пояснила, що оскільки вона вбачала упередженість працівників поліції по відношенню до неї, оскільки будь-яких ознак наркотичного сп`яніння в неї не було, вона викликала інший наряд поліції, проте, оскільки не з орієнтувалася на місці, а тому декілька разів викликала інший наряд поліції на іншу адресу. Також ОСОБА_1 зазначила, що все, що відбувалося на місці зупинки вона транслювала на своїй сторінці в соцмережі. ОСОБА_1 пояснила, що вона не відмовлялася від проходження огляду на стан сп`яніння, а хотіла пройти таки огляд, проте з іншим екіпажем поліції. З приводу виявлених у неї працівниками поліції ознак наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 пояснила, що в неї були червоні очі, оскільки за деякий час до зупинки її працівниками поліції вона посварилася зі своїм чоловіком та плакала, а тому було почервоніння очей.

Разом з тим, такі пояснення ОСОБА_1 спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Так, за клопотанням ОСОБА_1 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції було допитано інспектора поліції ОСОБА_2 , яким було складено протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , який зазначив, що за сплином часу він всіх деталей обставин справи не пам`ятає, однак пояснив 22.08.2020 року під час патрулювання у складі екіпажу вул. Промислова, 1а, ними було виявлено автомобіль марки Ніссан» д.н.з. НОМЕР_1 , який порушив ПДР України, у зв`язку з чим було прийнято рішення про зупинку вказаного транспортного засобу. Під час спілкування з водієм, у останньої було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагували на світло, була порушення координації рухів, поведінка не відповідала обстановці, у зв`язку з чим, водієві неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, проте ОСОБА_1 відмовилася від проходження будь якого огляду, пояснивши свою відмову тим, що вона запізнюється на зустріч. Також інспектор поліції зазначив, що водій в їх присутності неодноразово викликала інший наряд поліції, проте за іншою адресою, була дуже знервованою, а тому поведінка ОСОБА_1 їм здалася такою, що не відповідала обстановці.

Пояснення інспектора поліції повністю узгоджуються з відеозаписом із нагрудної камер відео реєстратора працівників поліції, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, на якому достатньо повно відображені події, які зазначені в протоколі про адміністратвине правопорушення.

Так, з відеофайлу .MP4 вбачається, що працівник поліції пояснює ОСОБА_1 , що вбачає в неї ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння очей та зіниці очей не реагують на світло. Після такого повідомлення інспектора поліції, ОСОБА_1 самостійно перевірила зіниці своїх очей за допомогою фонарика на телефоні та дзеркала, проте будь-яких заперечень з приводу відсутності даної ознаки не висловлювала. Інспектор поліції роз`яснив, що оскільки ними у ОСОБА_1 виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, їй необхідно пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, на що водій не надавши чіткої відповіді одразу почала викликати інший наряд поліції.

З відеофайлу .MP4 вбачається, що працівник поліції пояснює свідкам, що екіпажем поліції було зупинено автомобіль Ніссан» д.н.з. НОМЕР_1 за порушення ПДР України і під час спілкування з водієм, у останньої було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, порушення координації рухів, поведінка не відповідає обстановці. Працівником поліції в присутності свідків ОСОБА_1 неодноразово запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря-нарколога, проте вона чіткої відповіді не надала, а лише повідомила, що чекає інший наряд поліції. Інспектор поліції пояснив, що вважає такі дії ОСОБА_1 , як пасивну відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. також інспектор поліції пояснив ОСОБА_1 , що, якщо вона вважає, що їх дії щодо неї є неправомірними, вона має право оскаржити такі дії до суду.

Вказаним відеозаписами спростовуються доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу відсутності у неї ознак наркотичного сп`яніння, які були виявлені інспекторами поліції, а також доводи з приводу того, що вона не відмовлялася від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, оскільки, вона хоч і не надала чіткої відповіді з приводу відмови від проходження огляду, разом з тим, така її поведінка свідчить про те, що така відмова була, проте пасивною.

На відеофайлі .MP4 з приводу причини зупинки, інспектор поліції пояснює ОСОБА_1 , що вони рухалися позаду її автомобіля і побачили як вона ледь не створила аварійну ситуацію, у зв`язку з чим водій, який рухався позаду її автомобіля був вимушений різко загальмувати, щоб не скоїти ДТП, а тому було ними було прийнято рішення про зупинку її транспортного засобу зупинено. При цьому ОСОБА_1 будь-яких заперечень з даного приводу не висловлює. В подальшому інспектор поліції зачитує ОСОБА_1 зміст протоколу про адміністративне правопорушення та пропонує поставити підписи. Повідомляє, що посвідчення водія вилучається, а їй надається тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом ОСОБА_1 , а також зазначає, що її відсторонено від керування транспортним засобом.

Вищезазначений відеозапис свідчить про те, що зупинка транспортного засобу ОСОБА_1 була законною та з дотриманням вимог ст. 35 ЗУ «Про Національну поліції».

Вказані відеозаписи підтверджують дотримання поліцейськими Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду", затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 та свідчать про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України та, відповідно, вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_1 в судовому засіданні надано відповідь заступника начальника Управління патрульної поліції у м. Києві Я. Курбакова, з якої вбачається, що ОСОБА_1 до управління патрульної поліції було подано скаргу щодо можливих неправомірних дій працівників поліції, якими було зупинено її транспортний засіб та складено протокол про адміністративне правопорушення щодо неї за ч. 1 ст. 130 КУпАП, проте з даного листа вбачається, що в ході перевірки даного факт, будь-яких неправомірних дій з боку інспекторів поліції не підтвердився. Також ОСОБА_1 роз`яснено, що у разі незгоди з прийнятим рішенням вона може оскаржити дії працівників УПП у м. Києві ДПП у встановленому законом поряду, проте будь-яких даних про те, що ОСОБА_1 оскаржувала до суду дії працівників поліції, матеріали справи не містять і ОСОБА_1 таких даних не надано.

Що стосується доводів апелянта про те, що суд першої інстанції необґрунтовано послався на пояснення свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , оскільки на відеозапису вказані свідки не надали будь-яких пояснень, то вони є безпідставними, оскільки вказані свідки були залучені працівниками поліції лише для засвідчення факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку і таку відмову вони засвідчили своїми підписами у протоколі про адміністративне правопорушення і у письмових поясненнях, які долучені працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення.

З приводу доводів апелянта про відсутність в матеріалах справи направлення для огляду на стан алкогольного сп`яніння, як підтвердження порушення працівниками поліції відповідної Інструкції про порядок виявлення такого стану, то слід звернути увагу на наступне.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно до п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 9 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З відеозапису вбачається, що працівником поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд у медичному закладі, однак, остання відмовилася від проходження огляду.

Сам бланк направлення (додаток 1 до Інструкції) не містить будь-яких даних щодо відмови водія від проходження огляду в медичному закладі, у зв`язку з чим вважаю, що відсутність вказаного направлення не є беззаперечним доказом порушення з боку працівника поліції порядку направлення водія для огляду на стан наркотичного сп`яніння, не спростовує порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України та не тягне за собою безумовне скасування прийнятого судового рішення.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що суддя місцевого суду безпідставно не взяв до уваги висновок медичного огляду Київської міської наркологічної лікарні «Соціотерапія» від 25 серпня 2020 року №004997, відповідно до якого ОСОБА_1 не перебувала у стані наркотичного сп`яніння, то вони не заслуговують на увагу, оскільки, перш за все, згідно з вимогами ст. 266 КУпАП, огляд у закладі охорони здоров`я та складання висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського, а окрім того, наявність такого висновку не впливає на доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за викладених у протоколі обставин, оскільки протокол про адміністративне правопорушення стосовно неї складено за порушення вимог п. 2.5 ПДР України, тобто, відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а не за порушення п. 2.9 а ПДР України - керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, про що вірно зазначив суддя суду першої інстанції у Голосіївського районного суду м. Києва від 21 вересня 2020 року.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, доходжу висновку, що твердження ОСОБА_1 щодо невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а тому апеляційним судом розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП, крім того санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

З приводу клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі щодо неї на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що правопорушення ОСОБА_1 вчинено 22.08.2020 року, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік на ОСОБА_1 накладено постановою суду першої інстанції від 21.09.2020 року, що свідчить про те, що таке адміністративне стягнення було накладено на ОСОБА_1 в межах строків, визначених ст. 38 КУпАП. А відтак, і в цій частині постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, і підстав для закриття провадження по справі, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, про що просить ОСОБА_1 у клопотанні, апеляційний суд не вбачає.

Істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови судді, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи наведене, вважаю, що постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 вересня 2020 року є законною та обґрунтованою, отже, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 21 вересня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік - залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал