Справа № 303/5117/21
Провадження № 3/303/2621/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2021 року м.Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Котубей І.І., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фізичної особи-підприємця,

за ч.6 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 0011229 від 03.06.2021 року, водій ОСОБА_1 , 03червня 2021 року, о 05 год. 50 хв. в м.Мукачево, на транспортному засобі марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 , надавав послуги з перевезення пасажирів в кількості 18 чоловік, чим порушив підпункт 6 пункту 16 ліцензійних умов (ПКМУ від 02.12.2015 р. № 1001), а саме транспортний засіб марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 , не внесено до єдиного державного реєстру юридичних осіб підприємців їх засоби провадження господарської діяльності ліцензіата, при яких не надані ліцензіату в кредит або лізинг транспортний засіб, відповідальність за що передбачено ч.6 ст. 164 КУпАП.

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.6 ст.164 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що в нього наявні всі відповідні для проведення діяльності документи, які належним чином внесені до реєстру. Під час складання протоколу по адміністративне правопорушення, він підписав пустий бланк документу, щоб не затягувати час, оскільки в транспортному засобі знаходилися пасажири та інспектори поліції йому дозволили їхати. Крім того, згідно матеріалів справи, інспектором поліції долучено копію з пошуку перевізника, де вказаний номерний знак не його транспортного засобу.

Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 164 КУпАП, а тому провадження просив закрити.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, орган (посадова особа) встановлює у визначеному законом порядку на основі будь-яких фактичних даних, тобто доказів. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Частиною 6 статті 164 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення ліцензіатом установленого законом строку повідомлення органу ліцензування про зміну відомостей, зазначених у заяві та документах, що додавалися до заяви про отримання ліцензії.

Стаття 164 КУпАП є банкетною, тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

У направленому до суду протоколі № 0011229 від 03.06.2021 року, інспектором поліції зазначено, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги підпункт 6 пункту 16 ліцензійних умов (ПКМУ від 02.12.2015 р. № 1001), а саме транспортний засіб марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 , не внесено до єдиного державного реєстру юридичних осіб підприємців їх засоби провадження господарської діяльності ліцензіата, при яких не надані ліцензіату в кредит або лізинг транспортний засіб.

При цьому, як вбачається з надано до протоколу про адміністративне правопорушення бланку знаходження перевізника, інспектор поліції шукав відомості щодо транспортного засобу з державними номерними знаками « НОМЕР_2 », при цьому державний номерний знак транспортного засобу, на якому ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів є НОМЕР_1 . Тобто інспектором поліції було проведено пошук транспортного засобу, яким ОСОБА_1 не користувався і на якому ніякі перевезення не здійснював.

Крім того, всі документи щодо ведення ОСОБА_1 діяльності як фізичної особи-підприємця, зареєстровані на транспортний засіб, яким він користувався, жодних змін відомостей, зазначених у заяві та документах, що додавалися до заяви про отримання ліцензії останній не здійснював.

Таким чином, судом встановлено, що у направленому до суду протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 інспектором поліції не вказано конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких ОСОБА_1 не дотримався, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, до нього висуваються певні вимоги, а обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

З врахуванням вищенаведеного приходжу до висновку, що в матеріалах справи відсутні докази порушення вимог закону ОСОБА_1 за обставин, вказаних в протоколі, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.164 КпАП України.

Відповідно до ст. 247 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.164, ст. 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.164 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції через Мукачівський міськрайонний суд.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду І.І.Котубей