Номер провадження 3/336/604/21
Справа №336/710/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 липня 2021 року суддя Шевченківського районного суду м.Запоріжжя розглянувши матеріали, що надійшли до суду з СРПП Солонянського ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №512314 від 26.01.2021 року, 26.01.2021 року о 11 годині 20 хвилин на 440 км. а.д. Н-08 Бориспіль Дніпро Запоріжжя, ОСОБА_1 керував автомобілем БМВ525 номер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, зіниці очей не реагують на світло, мова млява, на вимогу працівників поліції відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

Судом було вжито усіх заходів щодо виклику у судове засідання ОСОБА_1 , проте у призначені судові засідання 23.02.21, 12.03.21, 29.03.21., 22.04.21, 08.07.21 він не з`явився, конверти поверталися до суду із позначкою «адресат відсутній». У протоколі зазначено, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , проте за інформацією Укрпошти він не проживає за цією адресою, згідно інформації з Реєстру територіальної громади м.Запоріжжя інформація про реєстрацію ОСОБА_1 на території м.Запоріжжя не знайдено. Також за даними електронного порталу «Інформаційні судові системи» особа з такими даними у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків не зареєстрована.

Суд дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З протоколу по справі про адміністративне правопорушення не можна із додатками неможливо встановити обставини справи.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння регламентуєтьсяст.266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858.

Так, за положення ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до пункту 6 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться, зокрема, поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (пункт 7 розділу І Інструкції).

При цьому, такому водієві поліцейським видається направлення за відповідною формою (пункт 8 розділу ІІ Інструкції).

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

За п.10 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МОЗ/МВС 09.11.2015, № 1452/735 результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Будь-яке обвинувачення особи має бути конкретним, зрозумілим та підтверджено належними, достовірними та допустимими доказами.

У разі відмови водія від проведення поліцейським на місці зупинки огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, поліцейський зобов`язаний видати особі направлення на проходження огляду в медичному закладі.

Однак, працівниками поліції не видавалося направлення на проходження ОСОБА_1 огляду в медичному закладі, у матеріалах справи взагалі відсутнє будь яке направлення.

Також у матеріалах справи відсутній акт огляду.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Крім того особи свідків мають бути встановлені з документів, що посвідчують особу, але пояснення свідка ОСОБА_2 не містять даних про такий документ.

Таким чином, працівником поліції порушено процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності, порядку складання відносно особи адміністративного протоколу, порядку фіксування відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння, направлення особи на обстеження.

Додані до протоколу пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , але вони написані не власноручно свідками, а працівниками поліції.

Відповідно до вимог ст.ст. 265-2 та 266 КУпАП за наявності підстав вважати, що особа, яка керує транспортним засобом, перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, зобов`язаний тимчасово затримати транспортний засіб та відсторонити водія від керуванням транспортним засобом.

Однак співробітники поліції у даному випадку не затримували транспортний засіб, водій не був відсторонений від керування транспортним засобом, хоча у нього було відсутнє будь яке свідоцтво про право керування транспортними засобами.

Характер дій працівників поліції, які не виконали весь комплекс заходів, які вони зобов`язані вжити щодо водія, який перебуває у стані алкогольного сп`яніння,- спростовують наявність ознак сп`яніння.

Також поліцейськими відеофіксація обставин вчинення, виявлення та фіксації адміністративного правопорушення під час виконання службових обов`язків не проводилась.

Обов`язок проводити повну фіксацію як факту вчинення адміністративного правопорушення, так і подальших процесуальних дій, що вчиняються поліцейськими, передбачений «Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженою наказом МВС України 18.12.2018 № 1026, зареєстрована в МЮ України 11.01.2019 за № 28/3299 (в подальшому Інструкція від 18.12.2018). Відповідно до п.5. розділу ІІ цієї Інструкції включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський повинен переконатися в точності встановлених на пристрої дати та часу. Під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання.

Метою обов`язкової відеофіксації процесу виявлення адміністративного правопорушення та процесуальних дій, що вчиняються поліцейським є забезпечення збирання об`єктивних доказів вчиненого правопорушення, усунення суперечностей, які можуть виникати у ході вчинення цих дій, перевірка правильності та законності дій як поліцейських, так і інших учасників у ході їх вчинення. Відсутність відеозапису ставить під сумнів законність проведених поліцейськими процесуальних дій та позбавляє можливості об`єктивно перевірити обставини пов`язані із виявленням та фіксацією адміністративного правопорушення у випадку їх оспорювання.

Згідно висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеному у постанові по справі № 357/10134/17 від 23.10.2019 року, підставою для накладення інспектором поліції штрафу може бути фото- та відеофіксація. Візуальне спостереження працівником поліції за порушенням не може бути доказом порушення.

Оскільки співробітниками поліції не здійснювалася відеофіксація під час виконання службових обов`язків, не складався акт огляду, не видавалося направлення на огляд у медичний заклад, невстановлені особи свідків, ОСОБА_1 самостійно та безперешкодно поїхав на транспортному засобі після складання протоколу, його неможливо притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, якщо особа, яка підозрювалася у тому, що вона керувала транспортним засобом у стані сп`яніння, тобто створювала безпосередню загрозу для себе та інших учасників дорожнього руху, могла бути небезпечною, була відпущена працівниками поліції після складання протоколу виникають об`єктивні сумніви наявності таких ознак. Працівники поліції мали б вжити усіх заходів для фіксації правопорушення та попередити можливі негативні наслідки.

Згідно із ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, і ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством.

Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Частиною 3 ст. 62 КонституціїУкраїни передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Грубе порушення приписів норм права, які унормовують порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності виключає можливість визнання їх винуватими та призначення покарання. Зокрема працівники поліції не навели даних про ОСОБА_1 та не зазначили повних реквізитів документу, який посвідчує особу, відтак не можна вважати особу порушника встановленою.

Крім того Шевченківським районним судом м.Запоріжжя від 18 березня 2021 року було постановлено: визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Тобто у протоколі від 26.01.2021 року не встановлено особу порушника.

Відповідно до вимог ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо встановлено, що в діях особи відсутні подія і склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст. 247 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП , у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: