Справа № 753/1807/21 Головуючий 1 інстанція- Домарєв О.В.
Провадження № 33/824/3071/2021 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

06 липня 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Савченка С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правовопрушення за апеляційною скаргою адвоката Науменка Миколи Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Дарницького районного суду м.Києва від 03 червня 2021 року, якою відмовлено у відкритті провадження про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дарницького районного суду м.Києва від 05 лютого 2021 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

мешкає: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі шестиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,-

в с т а н о в и в:

Постановою Дарницького районного суду м.Києва від 05 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі шестиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 09 березня 2021 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, а постанова Дарницького районного суду м.Києва від 05 лютого 2021 року без змін.

19 березня 2021 року ОСОБА_1 в особі захисника Науменка М.П. подав до суду першої інстанції заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дарницького районного суду м.Києва від 05 лютого 2021 року, яка мотивована тим, що мають місце нововиявлені обставини, які не були відомі суду під час винесення постанови. Такими нововиявленими обставинами на думку заявника є: відеозапис, який було отримано в ході ознайомлення з матеріалами службового розслідування, яке проводилось відносно ОСОБА_1 працівниками інспекції по особовому складу управління кадрового забезпечення ГУНП у м. Києві, з якого вбачається, що у день складання протоколу у автомобілі разом із ОСОБА_1 була дівчина, яка не була допитана, однак може підтвердили що ОСОБА_1 не керував транспорним засобом, а також на вказаному записі можна побачити, що автомобіль стоїть на березі озера «Небреж» та не рухається у жодному напрямку. Окрім того, з огляду на розгляд

- 2 -

справи за відсутності ОСОБА_1 судом не враховано висновок експертоного дослідження № 053-30-21 від 15 січня 2021 року, відповідно до якого в результаті судово-токсикологічного дослідження крові ОСОБА_1 не знайдено метиловий та етиловий та інші спирти, що спростовує перебування останнього у стані алкогольного сп'яніння. У зв'язку з наведеним просив скасувати постанову суду першої інстанції щодо нього та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постановою Дарницького районного суду м.Києва від 23 квітня 2021 року відмовлено у відкритті провадження за заявою про перегляд постанови за нововиявленими обставинами.

Постановою Київського апеляційного суду від 24 травня 2021 року апеляційна скарга адвоката Науменка М.П. в інтересах ОСОБА_1 задоволена частково, постанова Дарницького районного суду м.Києва від 23 квітня 2021 року скасована, справа призначена на новий розгляд у суді першої інстанції.

Постановою Дарницького районного суду м.Києва від 03 червня 2021 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 в особі адвоката Науменка М.П. про перегляд постанови за нововиявленими обставинами.

На постанову Дарницького районного суду м.Києва від 03 червня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та зобов`язати суд першої інстанції відкрити провадження у справі за заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Скарга мотивована тим, що КПК України, який має застосовуватися до спірних відносин, не передбачає процесуальної можливості відмовити у відкритті провадження за заявою про перегляд постанови за нововиявленими обставинами. Суд може або повернути заяву, якщо та не відповідає вимогам ст.426 КПК України, або розглянути по суті (задоволити чи відмовити). Окрім того, відмовляючи у відкритті провадження, суд надав оцінку обставинам, які заявник вважає нововиявленими, що можливо лише при розгляді заяви по суті. Суд не врахував, що справа розглянута у відсутність ОСОБА_1 .

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник адвокат Науменко М.П. апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримали, просили задоволити та скасувати постанову суду як незаконну.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а постанову слід змінити з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції послався в оскаржуваній постанові на те, що подана ОСОБА_1 заява не відповідає вимогам ст.462 КПК України, а наведені у заяві обставини не є нововиявленими. При цьому суд виходив із можливості перегляду за нововиявленими обставинами постанови суду у справі про адміністративне правопорушення за правилами, встановленими КПК України.

Проте, апеляційний суд не може повністю погодитися з такими висновками наступних міркувань.

Відповіднодо ст.19 Конституції України, органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження суду при розгляді конкретної справи визначаються відповідним процесуальним законом, зокрема у справах про адміністративні правопорушення визначаються Кодексом України про адміністративні правопорушення, який містить норми як матеріального, так і процесуального права.

Конституційний суд України у рішенні № 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року дійшов

- 3 -

висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п.4.1).

Відповідно до ст.1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згіднозі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути переглянута лише в апеляційному порядку. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Водночас глава 241 КУпАП передбачає перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.

Іншого порядку перегляду судових рішень у справах про адміністративне правопорушення, в тому числі шляхом їх перегляду за нововиявленими обставинами чинний КУпАП не передбачає.

При цьому норми КПК України не можуть бути застосовані за аналогією закону, оскільки регулюють провадження виключно щодо кримінальних справ і не поширюють свою дію на розгляд справ про адміністративні правопорушення.

Отже, місцевий загальний суд не наділений повноваженнями щодо перегляду постанови у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили.

При цьому посилання в апеляційній скарзі на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Швидка проти України», яке на думку захисника Науменка М.П. містить висновки про можливість перегляду за нововиявленими обставинами постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, є недоречними, оскільки ця справа стосується порушення права заявниці на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, гарантованого ст. 2 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та несправедливість судового провадження. В указаній справі не йдеться про можливість перегляду за нововиявленими обставинами постанов про накладення адміністративного стягнення.

Схожа за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2019 року (провадження № 51-4998ска19).

Доводи захисника Науменка М.П. про можливість застосування положень ст.ст.459, ст.460 КПК України при розгляді його заяви проперегляд за нововиявленими обставинами постанови суду у справі про адміністративне правопорушення з огляду на неврегульованість цього питання у КУпАП та практику Європейського суду з прав людини, який визнає адміністративне правопорушення як кримінальне, апеляційний суд відхиляє з таких міркувань.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, неодноразово наголошував, що з огляду на каральну мету адміністративного стягнення, зокрема штрафу або позбавлення

- 4 -

права керування транспортними засобами, провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення ЄСПЛ у справах: «Енгель та інші проти Нідерландів», «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Надточій проти України» та «Лучанінов проти України»).

Проте, такі висновки ЄСПЛ у наведених справах пов`язані не з необхідністю (потребою) безпосереднього застосування положень кримінального процесуального закону при розгляді справ про адміністративні правопорушення, як помилково вважає захисник, а пов`язані зі змістом Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій вжито термін «кримінальне обвинувачення». Зокрема ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи … незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. А ст.2 Протоколу № 7 до Конвенції встановлює, що кожен, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, має право на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним або винесеного йому вироку.

У вказаних вище справах заявники були притягнуті до адміністративної відповідальності і скаржилися до ЄСПЛ в тому числі на порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині несправедливості провадження та свавільності судових рішень, а уряди держав заперечували проти розгляду цих заяв, мотивуючи тим, що провадження у справах заявників було адміністративним, а тому положення ст.6Конвенції до їх заяв не застосовні, бо провадження щодо заявників не стосувалось визначення «кримінального обвинувачення» щодо них.

На спростування таких доводів ЄСПЛ зробив висновки, що провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції з метою поширення її гарантій на заявників. Саме такі висновки містяться у рішеннях ЄСПЛ у справах: «Надточій проти України» (п.п.17,22,29); «Лучанінова проти України» (п.п.38,39,40); «Гурепка проти України» (п.п.53,55).

Тобто, у наведених справах відсутні висновки про можливість застосування процедури перегляду постанов у справах про адміністративні правопорушення за привилами кримінального процесуального закону, а зазначається лише про поширення встановлених Конвенцією загальних гарантій щодо осіб під час розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Слід відмітити, що у справі «Гурепка проти України» ЄСПЛ прийшов до висновку про порушення ст.2 Протоколу № 7 до Конвенції з огляду на те, що КУпАП (в редакції станом на 1998 рік) передбачав, що процедура перегляду постанови у справі про адміністративне правопорушення могла бути ініційована лише прокурором або головою вищестоячого суду. Така процедура не була доступна стороні та не залежала від його волі і аргументів, а тому не була достатньо еефктивним засобом захисту для цілей Конвенції (п.60 рішення ЄСПЛ).

На даний час КУпАП надає стороні можливість оскаржити в апеляційному порядку постанову у справі про адміністративне правопорушення, що є справедливим і повністю відповідає ст.2 Протоколу № 7 до Конвенції щодо права кожного, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним.

В даній справі ОСОБА_1 скористався своїм правом на перегляд апеляційним судом постанови суду першої інстанції, якою він визнаний винним за ч.1 ст.130 КУпАП і така процедура дотримана.

Враховуючи викладене, постанова Дарницького районного суду м.Києва від 03 червня 2021 року не може бути предметом перегляду за нововиявленими обставинами.

- 5 -

Згідно ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції серед іншого має право змінити постанову.

З викладених вище підстав, оскаржувана постанова Дарницького районного суду м.Києва від 03 червня 2021 року підлягає зміні в мотивувальній частині із зазначенням підстав відмови у відкритті провадження, а саме, що перегляд судових рішень у справах про адміністративні правопорушення за нововиявленими обставинами нормами Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачений і місцевий загальний суд не наділений повноваженнями переглядати судові рішення, які набрали законної сили у справах про адміністративні правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Науменка Миколи Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Постанову Дарницького районного суду м.Києва від 03 червня 2021 року змінити в мотивувальній частині, виклавши її в редакції цієї постанови.

В іншій частині постанову Дарницького районного суду м.Києва від 03 червня 2021 року про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 в особі адвоката Науменка Миколи Петровича про перегляд постанови за нововиявленими обставинами залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду С.І.Савченко