Справа № 738/1/21
№ провадження 3/738/24/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2021 року місто Мена

Менський pайонний суд Чеpнiгiвської областi в складі:

судді Волошиної Н.В.

з участю секретаря судового засідання Донець Г.В.

особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника особи, яка притягується до адміністративної

відповідальності Загальця О.М.

pозглянувши матеpiали пpо пpитягнення до адмiнiстpативної вiдповiдальностi ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мена Чернігівської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого

за ст. 130 Кодексу Укpаїни пpо адмiнiстpативнi пpавопоpушення,

В С Т А H О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №383447 від 25 грудня 2020 року, складеним інспектором СРПП №3 ЧРВП УВП ГУНП в Чернігівській області капітаном поліції Гончаром М.Г., ОСОБА_1 25 грудня 2020 року о 01.12 годині по вулиці Чернігівський шлях, 7 в місті Мена керував автомобілем MERCEDES-BENZ, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 (а) ПДР України, за що передбачена відповідальність ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що 25 грудня 2020 року близько 01.00 години ночі він разом зі своїм братом ОСОБА_2 , який керував належним йому (брату) автомобілем, під`їхали до будинку №7 по вул. Чернігівський шлях у м. Мена, вийшли з транспортного засобу, брат пішов до свого товариша, який проживає в багатоквартирному будинку, щоб забрати зарядний пристрій для мобільного телефону, а він відійшов у сторону, щоб справити свої природні потреби й залишився чекати його поряд з автомобілем. Через деякий час до нього під`їхали працівники поліції, які звинуватили його в тому, що він керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, наполегливо пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в лікарні, при цьому пройти огляд на місці зупинки не пропонували, направлення на огляд до медичного закладу не давали, він наголошував працівникам поліції про те, що він не керував автомобілем, проте під примусом працівників поліції був доставлений в лікарню на огляд. Зазначив, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за клінічними ознаками, всі запропоновані лікарем завдання він виконав, після чого лікар вийшов з кабінету та повернувся з лотком в руках, але втратив рівновагу, предмети, які знаходились в лотку, впали на підлогу. Лікар підняв з підлоги предмет, зовні схожий на мундштук трубки, протер його якоюсь ганчіркою, вставив до технічного приладу та наказав йому продути, на що він відмовився, оскільки мундштук трубки не перебував в упаковці та ще й впав на підлогу, лікар не замінив вказану трубку на нову, а відразу зробив висновок про те, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, після чого працівники поліції склали стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення. Від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення відмовився, оскільки не погодився з висновком лікаря, крім того, під час складання протоколу працівниками поліції не були роз`яснені йому права, свідки були запрошені працівниками поліції на підтвердження факту його відмови від підписання вказаного протоколу вже після його відмови. Заперечує факт вживання в цей день алкогольних напоїв та керування після цього транспортним засобом, вважає дії працівників поліції неправомірними, просить провадження у справі стосовно нього закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 підтримав позицію ОСОБА_1 , також просив провадження стосовно його підзахисного у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що протокол складений з порушенням порядку, передбаченого законодавством, дії працівників поліції не відповідали вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, зазначив, що відповідно до п.6 Розділу І вказаної Інструкції огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів дозволених до застосування МОЗ та Держстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я. ОСОБА_1 25 грудня 2020 року дійсно їхав разом з ОСОБА_2 на автомобілі, проте, не керував ним, за кермом був його брат, вказаний автомобіль не був зупинений працівниками поліції в стані руху, останні під`їхали до його підзахисного, коли він знаходився біля припаркованого автомобіля та чекав свого брата, тобто факт зупинення працівниками поліції під час руху транспортного засобу відсутній, як і відсутні докази на підтвердження керування ОСОБА_1 автомобілем. Зазначає, що працівники поліції на місці події не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а відразу наполягали на проходженні такого огляду в лікарні, чим порушили п.7 вказаної інструкції. Крім того, наголошує, що підставою для проведення поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу є виявлення у такої особи ознак алкогольного сп`яніння, вичерпний перелік яких визначений п.3 вказаної Інструкції, які у ОСОБА_1 працівниками поліції не встановили, про це не зазначили і в протоколі, акт огляду, в якому було б зафіксовано працівниками поліції наявність ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , в матеріалах справи також відсутній, направлення на огляд його підзахисного до медичного закладу з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння та докази його вручення останньому до протоколу працівниками поліції також не додано.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 25 грудня 2020 року близько 01 години ночі він, керуючи належним йому автомобілем MERCEDES-BENZ, разом з братом ОСОБА_1 , поїхали до його товариша, що забрати у останнього зарядний пристрій для мобільного телефону, під час руху керований ним транспортний засіб працівники поліції не зупиняли. Коли під`їхали до будинку, де мешкає його знайомий, з братом вийшли з автомобіля, останній залишився чекати його поряд з автомобілем. Через декілька хвилин, коли повернувся від знайомого, брата не було, він зателефонував останньому, на що ОСОБА_4 відповів, що перебуває в лікарні, він поїхав в лікарню, особисто поліцейських не бачив, бачив лише їх патрульний автомобіль біля лікарні, через деякий час з лікарні вийшов брат і розповів, що на вимогу працівників поліції проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, свідка ОСОБА_2 , вивчивши та дослідивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд.

За своєю структурою стаття 6 Конвенції в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Розглядаючи дану конкретну ситуацію і досліджуючи питання про розповсюдження гарантій статті 6 Конвенції на даний випадок, суд звертає увагу, що виходячи з прецедентної практики Європейського Суду з прав людини хоч і за національним законом ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності, йому пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні Європейським Судом, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Зокрема, в даному випадку судом враховується, що адміністративне стягнення у виді штрафу, разом з позбавленням права керування транспортним засобом, мають каральний і стримуючий характер.

Так, в пояснювальній записці до проекту Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» (щодо посилення відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції), яким в подальшому було закріплено діючі санкції, як один із аргументів посилення відповідальності було зазначено, що міжнародний досвід забезпечення безпеки на дорогах свідчить, що одним з найпростіших способів примусити водіїв дотримуватися вимог правил дорожнього руху є розроблення системи їх ефективного покарання та посилення відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Також, слід звернути увагу на те, що розмір штрафу в декілька разів перевищує розмір мінімальної заробітної плати по Україні, а проведений порівняльно-правовий аналіз із санкцією, яка передбачена за порушення правил дорожнього руху і міститься в Кримінальному кодексі України (частина перша статті 286) свідчить, що штраф за вказане адміністративне правопорушення перевищує розмір штрафу за кримінально каране діяння за національним законодавством України.

Наведені обставини свідчать, що адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП, може бути віднесено до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

За змістом положень статей 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи. Підлягають з`ясуванню питання про те, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні. Рішення по справі приймається на підставі доказів досліджених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, під час розгляду справи в суді вимагається доведення того, що ОСОБА_1 знаходячись в стані алкогольного сп`яніння керував транспортним засобом.

Згідно з положеннями статей 251, 252 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапис, а також іншими матеріалами справи. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Нормативно-правове підґрунтя діяльності патрульної поліції щодо виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння становить Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, яка визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду.

Згідно з п. 6, 7 розділу І та п. 6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також у присутності двох свідків. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатом огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до пункту 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року N 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Пунктами 7, 8 згаданого Порядку передбачено, що при цьому поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав, і лише у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, пріоритетність на проведення огляду на стан сп`яніння надається поліцейським на місці зупинки, і лише у разі відмови водія від проведення такого огляду з використанням технічних засобів або у разі незгоди з результатами його проведення такий огляд особи повинен проводитись лікарем в закладі охорони здоров`я, за виключенням випадку скоєння ДТП, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані.

Проте, як вбачається з відеозапису з нагрудної камери поліцейського, ОСОБА_1 не пропонували пройти такий огляд на місці.

Відповідно до п.2 розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року N 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Згідно п.3 розділу І цієї Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Згідно з п.1 розділу II вказаної Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу I цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Відповідно до п. 9 розділу II вказаної Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до п.10 Розділу ІІ вказаної Інструкції результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

В направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25 грудня 2020 року, виданого інспектором СРПП №3 Гончаром М.Г., копію якого надало КНП «Менська міська лікарня» Менської міської ради відомості про встановлення поліцейським у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння відсутні.

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №34 від 25 грудня 2020 року, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення, та акту медичного огляду №34 від 25 грудня 2020 року, ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, що було встановлено за клінічними ознаками, в медичному акті також містяться відомості про те, що ОСОБА_1 відмовився продути прилад АлКонт.

Під час судового розгляду справи було відтворено відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, який розпочинається з розмови працівників поліції з ОСОБА_1 з приводу керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що заперечується останнім, та зафіксовано проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

З відеозапису не вбачається, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем, також відсутні докази, що транспортний засіб було зупинено працівниками поліції. З відеозапису вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння в лікарні здійснювався за клінічними ознаками, оскільки останній відмовився продути технічний прилад Алконт з тих підстав, що в даний прилад лікарем була вставлена трубка, яка падала на підлогу.

Відомості зазначені у акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №34 від 25 грудня 2020 року не узгоджуються з відеозаписом, оскільки лікар не вказував на наявність якихось клінічних ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 ..

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем 25 грудня 2020 року, підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_2 .

Положеннями ст.256, п. 9 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року №1376, визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол.

Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №383447 від 25 грудня 2020 року, ОСОБА_1 25 грудня 2020 року о 01 години 12 хвилин керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 (а) ПДР, за що передбачена відповідальність ст.130 КУпАП (арк.с.3).

Статтею 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх вагу та швидкість реакції.

Судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №383447 від 25 грудня 2020 року, складений працівниками поліції з порушенням вимог ч.1 та ч.3 ст.256 КУпАП, зокрема в протоколі не зазначено частину статті 130 КУпАП, вимоги якої порушив ОСОБА_1 та відсутні відомості про роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, її прав і обов`язків, передбачених статтею 268 КУпАП.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України" від 09.06.2011 р., заява № 16347/02 та "Малофєєва проти Росії" від 30.05.2013 р., заява № 36673/04).

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

У відповідності до статті 7 КУпАП, статті 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку встановлених законом, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що поліцейськими не було дотримано процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , належних доказів керування ним транспортним засобом, в тому числі і в стані алкогольного сп`яніння, суду не надано, а тому провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП необхідно закрити, згідно з положеннями п.1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, кеpуючись ст. 7, 130, п. 1 ч.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А H О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закрити у зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Н. В. Волошина