Номер провадження: 33/813/152/21
Головуючий у першій інстанції Гранін В.Л.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І.,

за участю:

секретарів судового засідання Тьосової Я.В., Стоянової Л.І.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 21.12.2020 року, -

встановив:

оскаржуваною постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 21.12.2020 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік, а також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.

Згідно з оскаржуваною постановою, водій ОСОБА_1 , 30.10.2020 року, о 04 год. 15 хв., в м. Одесі по вул. Івана та Юрія Лип, 41-а, керував автомобілем марки «ВАЗ-2106», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що встановлено за допомогою приладу «Drager» ARLM 0426 в присутності двох свідків. Результат позитивний, вміст 1.33%о алкоголю в крові. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. За даним фактом співробітники поліції відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії БД №130945 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді районного суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість постанови, стверджує про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та дослідженим доказам, просить скасувати постанову та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апелянт зазначає, що його вина не доведена, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту керування ним транспортним засобом за викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставин. ОСОБА_1 вказує, що під час проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також складення протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками поліції допущено ряд порушень, а саме: в протоколі не зазначено про місце проведення огляду на стан сп`яніння; в роздруківці з приладу «Драгер» не зазначено серію та номер протоколу до якого вона долучена; поліцейські проігнорували той факт, що він не погодився з результатом проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та в порушення вимог ст.266 КУпАП, а також «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», йому не запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі та не склали відповідне направлення; в матеріалах справи відсутня довідка про отримання ним посвідчення водія, відсутній повний фрагмент відеозапису з нагрудної камери поліцейського; відсутні докази його відсторонення від керування транспортним засобом.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що під час розгляду справи районним судом порушено вимоги ст.268 КУпАП, оскільки суддя районного проігнорував клопотання щодо проведення судового розгляду в режимі відеоконференції з його захисником, чим порушив його право на захист.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; допитавши свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; вивчивши матеріали адміністративної справи та долучені до справи докази; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Судовий розгляд в суді апеляційної інстанції проведено за відсутністю захисника, оскільки останній неодноразово повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`являвся, заявляв клопотання про розгляд справи в його присутності в режимі відеоконференції, але після неможливості встановлення відео зв`язку із судом, який зазначався захисником, ОСОБА_1 наполягав на розгляді справи за відсутністю його захисника.

Апеляцій суд вважає, що на стадії апеляційного розгляду, судом були створені всі умови для забезпечення права ОСОБА_1 на захист.

Що стосується доводів апеляційної скарги, суд зазначає наступне.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , допитавши свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та докази, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова є обґрунтованою, вмотивованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.

Так, згідно з протоколом серії БД №130945 від 30.10.2020 року, водій ОСОБА_1 30.10.2020 року, о 04 год. 15 хв., в м. Одесі по вул. Івана та Юрія Лип, 41-а, керував автомобілем марки «ВАЗ-2106», державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, запах спирту з порожнини рота. Водій, у встановленому законом порядку, пройшов тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager» ARLM 0426» в присутності двох свідків. Результат позитивний, вміст 1.33%о алкоголю в крові. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. (а.с.2).

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: долученими до протоколу актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківкою результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager» №ARLM 0426»(а.с.3); поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в присутності яких ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 6, 7); поясненнями свідка ОСОБА_4 , який 30.10.2020 року рухався по вул. Інглезі в м. Одесі за автомобілем «ВАЗ» під керуванням ОСОБА_1 та виявив, що ОСОБА_1 , зупинившись на світлофорі, заснув за кермом автомобіля на перехресті вулиць Інглезі та Юрія і Івана Лип в м. Одесі.

Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 винним себе не визнав, не заперечував того, що перебував у стані алкогольного сп`яніння, але заперечував факт керування ним транспортним засобом, посилаючись на те, що до місця, де його виявили свідки та працівники патрульної поліції, за кермом його автомобіля доїхав свідок ОСОБА_2 , з яким він познайомився та який є таксистом, якого він попросив відвести його додому. Під час руху, внаслідок поломки, транспортний засіб перестав їхати, а тому між ним та ОСОБА_2 стався конфлікт, після якого свідок вийшов з машини та пішов в невідомому напрямку. На запитання суду, чому він опинився за кермом автомобіля на час виявлення його свідками, ОСОБА_1 пояснив, що замок пасажирських дверей був зламаний та він переліз на водійське сидіння, оскільки хотів перевірити причини того, чому його автомобіль перестав їхати.

За клопотанням ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду був допитаний свідок ОСОБА_2 , який зазначив що 30.10.2020 року, близько 03:00 год., до нього звернувся ОСОБА_7 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, та попросив за винагороду відвести його додому на автомобілі останнього. Під час руху, на перехресті вулиць Інглезі та Юрія та Івана Лип в м. Одесі, транспортний засіб ОСОБА_1 перестав їхати, про що він повідомив власника. Через наведені обставини ОСОБА_1 почав образливо висловлюватись в його бік, через що він вийшов з автомобіля та пішов по своїх справах, а ОСОБА_1 залишився в кабіні автомобіля. Також свідок зазначив, що на час коли він залишав місце зупинки транспортного засобу працівників патрульної поліції ще не було.

Разом з тим, апеляційний суд не приймає до уваги, як належний доказ, показання свідка ОСОБА_2 , оскільки вони спростовуються іншими доказами, зокрема: показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ; відеозаписами на яких зафіксовані: подія правопорушення, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та обставини складання протоколу про адміністративне правопорушення

Так, допитаний апеляційним судом свідок ОСОБА_4 пояснив суду, що 30.10.2020 року, близько 04:00 год. ранку, він в автомобілі своїх знайомих рухався по вул. Інглезі в м. Одесі, зі сторони вул. Космонавтів в напрямку вул. Юрія та Івана Лип. Під час руху попереду автомобіля в якому він знаходився, через одну машину, рухався автомобіль марки «ВАЗ» білого кольору, інших транспортних засобів поблизу не було, зважаючи на нічний час доби. Оскільки був нічний час доби, сплутати автомобіль «ВАЗ» з іншим автомобілем було неможливо. Під`їхавши до перехрестя вулиць Інглезі та Юрія та Івана Лип, автомобіль в якому він знаходився, зупинився на червоний сигнал світлофору, в той час коли попереду стояв автомобіль «ВАЗ» в якому, як потім з`ясувалося, знаходився ОСОБА_1 . Після включення зеленого сигналу світлофора, автомобіль марки «ВАЗ» продовжував стояти не розпочинаючи рух на дозволений сигнал світлофора. Враховуючи ці обставини, його знайомий спочатку подав звуковий сигнал, але в зв`язку з тим, що транспортний засіб розташований попереду так і не почав їхати, вони об`їхали його та зупинились для того щоб впевнитись чи все добре з водієм. Підійшовши до автомобіля «ВАЗ», свідок ОСОБА_4 побачив, що за кермом автомобіля, як на той момент йому здалося, в непритомному стані перебував ОСОБА_1 . Однак, відкривши водійські дверцята, свідку стало зрозумілим, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, оскільки з кабіни автомобіля відчувався різкий запах алкоголю, а водій спав. В подальшому, з огляду на те, що ОСОБА_1 , прокинувшись, намагався почати рух, ОСОБА_4 та його знайомий забрали ключі від замку запалювання автомобіля ОСОБА_1 , щоб той в стані алкогольного сп`яніння не продовжив рух та невідкладно повідомили про подію на лінію «102», викликавши поліцію. Після прибуття поліції, він надав письмові пояснення щодо обставин події та залишив місце пригоди.

При цьому, свідок ОСОБА_4 категорично заявив, що ОСОБА_1 знаходився в кабіні автомобіля один, сидів за кермом, а в проміжок часу між тим коли автомобіль «ВАЗ» зупинився на перехресті та свідок підійшов дізнатись чому він не починає рух, будь-які особи в автомобілі ОСОБА_1 не знаходилися та з нього не виходили.

Свідок ОСОБА_4 заявив суду, що раніше з ОСОБА_1 він не був знайомий, а тому у нього відсутні причини обмовляти останнього.

На запитання суду, ОСОБА_1 також повідомив, що йому не відомі обставини, які б могли слугувати підставами для того, щоб свідок ОСОБА_4 обмовляв його, оскільки вони раніше не були знайомі.

Допитаний апеляційним судом працівник патрульної поліції ОСОБА_3 зазначив, що 30.10.2020 року, в нічний час, на лінію «102» надійшло повідомлення, що на перехресті вулиць Інглезі та Юрія і Івана Лип в м. Одесі, в автомобілі «ВАЗ», який стоїть на світлофорі, невідома особа спить за кермом. Оскільки екіпаж, до складу якого він входив, знаходився неподалік, вони прибули на вказане місце події. Прибувши на місце, ними було встановлено, що водій ОСОБА_1 перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, але заперечував факт керування ним транспортним засобом та відмовлявся надати на перевірку документи. Враховуючи наведені обставини та той факт, що ОСОБА_1 відмовлявся виконувати законні вимоги поліцейських, водій був затриманий та доставлений до Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, для встановлення особи, складення протоколу про адміністративне затримання. В райвідділі поліції, в присутності свідків, був проведений огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору «Драгер», після чого, з урахуванням позитивного тесту, відносно вказаної особи було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, під час допиту свідок ОСОБА_3 надав апеляційному суду запис з вуличної камери відеоспостереження на перехресті вулиць Інглезі та Юрія і Івана Лип в м. Одесі, на якому зафіксована подія правопорушення. При цьому, свідок зазначив, що вказаний відеозапис був наданий працівникам патрульної поліції, працівниками служби «Безпечне місто» на підтвердження факту події правопорушення.

В судовому засіданні апеляційного суду, в присутності ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , судом оглянутий вказаний відеозапис та встановлено, що автомобіль «ВАЗ» під керування ОСОБА_1 , рухаючись по вулиці Інглезі, зупинився на перехресті з вулицею Івана та Юрія Лип, перекривши рух іншим транспортним засобам, які рухались в попутному напрямку. В подальшому, з відеозапису вбачається, як інший автомобіль марки «BMW» об`їхав автомобіль марки «ВАЗ» та став попереду нього. Далі з запису видно, як до автомобіля марки «ВАЗ», з якого ніхто не виходив, підійшли дві особи та через водійські дверцята розмовляють з водієм цього автомобіля.

На запитання суду ОСОБА_1 підтвердив, що на відеозаписі зафіксований саме його автомобіль «ВАЗ», а за кермом автомобіля перебував він. Однак, ОСОБА_1 не зміг надати суду раціонального пояснення, чому з переглянутого відеозапису не вбачається щоб будь-хто виходив з його автомобіля, після зупинки його автомобіля на світлофорі, до моменту коли до нього підійшов свідок ОСОБА_4 .

Доводи ОСОБА_1 про недопустимість вказаного відеозапису апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки зміст цього запису повністю узгоджується з поясненнями свідка ОСОБА_4 , а сам ОСОБА_1 не заперечував, що на відеозаписі зафіксований саме його автомобіль в місці, яке відповідає відомостям, викладеним в протоколі про адміністративне правопорушення.

Свідок ОСОБА_4 також підтвердив суду, що обставини встановлені після перегляду відеозапису відповідають тим обставинам, які відбувались близько 04:00 год. ранку 30.10.2020 року на перехресті вулиць Інглезі та Юрія і Івана Лип в м. Одесі, а також чітко вказав своє місцезнаходження на відеозаписі та звернув увагу суду на те, що від часу коли автомобіль ОСОБА_1 під`їхав на перехрестя, до часу коли він підійшов зі своїм знайомим до ОСОБА_1 , з кабіни його автомобіля ніхто не виходив, а останній спав за кермом.

Таким чином, показання свідка ОСОБА_4 та зміст відеозапису, безумовно спростовують доводи ОСОБА_1 про те, що його автомобілем керувала інша особа, яка після зупинки на світлофорі, покинула його автомобіль.

Також, вважаючи неспроможною версію ОСОБА_1 , апеляційний суд звертає увагу, що згідно показів останнього, замок передніх пасажирських дверцят його автомобіля (на момент події) був зламаний, що дає підстави дійти закономірного висновку, що ймовірний пасажир (на чому наполягає апелянт) з переднього пасажирського сидіння та водій мали можливість покинути автомобіль лише через водійські двері, але з відеозапису та пояснень свідка ОСОБА_4 чітко та беззаперечно вбачається, що після зупинки автомобіля «ВАЗ», на протязі всього часу стоянки автомобіля на світлофорі, ОСОБА_1 не покидав свого місця, а інші дверцята автомобіля не відчинялися та з автомобіля будь-які особи не виходили.

Крім того, пояснення ОСОБА_1 про те, що за кермом його автомобіля нібито перебувала інша особа, апеляційний суд визнає неспроможними в тому числі і з огляду на те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення в райвідділі поліції, останній поясняв поліцейським, що за кермом його автомобіля перебував його товариш на ім`я ОСОБА_8 , що зафіксовано на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, який міститься в матеріалах справи. Однак, під час судового розгляду ОСОБА_1 , змінив свої пояснення відносно цих обставин та вже зазначав, що його автомобілем керував незнайомий йому раніше таксист на ім`я ОСОБА_9 , який був допитаний за його клопотанням апеляційним судом. ОСОБА_1 не зміг надати суду раціонального пояснення відносно існування вказаних суттєвих суперечностей.

За таких обставин, існуючи суперечності в показах апелянта щодо обставин події, апеляційний суд визнає спробою ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення та його несумлінної поведінки під час судового розгляду.

Таким чином, встановлені апеляційним судом обставини та досліджені судом докази, зокрема: зміст відеозаписів з вуличної камери відеоспостереження на перехресті вулиць Інглезі та Юрія і Івана Лип в м. Одесі та обставин затримання ОСОБА_1 працівниками поліції та складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення; непослідовність пояснень ОСОБА_1 щодо обставин події, які спростовуються іншими дослідженими судом доказами; показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ; свідчать про неспроможність версії ОСОБА_1 , що він не керував транспортним засобом за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд констатує, що досліджені судом докази, в своїй сукупності, поза розумним сумнівом доводять факт керування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, тобто вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що в роздруківці з приладу «Драгер» не зазначено серію та номер протоколу до якого вона долучена, а також про те, що поліцейські не видали йому направлення на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, апеляційний суд визнає безпідставними, з огляду на таке.

Так, під час судового засідання ОСОБА_1 підтвердив факт перебування ним в стані алкогольного сп`яніння, зазначив де і в який спосіб поліцейськими проводився його огляд на стан алкогольного сп`яніння, та як свідчить зміст протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 власноручно зазначив про свою незгоду лише з тим, що він керував транспортним засобом. Про порушення порядку проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння, або незгоду з результатами вимірювання за допомогою приладу «Драгер», та про бажання пройти огляд в медичному закладі, в протоколі останнім не зазначено.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що наведені доводи апелянта також спростовуються переглянутим в судовому засіданні апеляційного суду відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається що ОСОБА_1 не заперечував проти проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у відділі поліції, фактично погодився з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, підписав акт та роздруківку чеку газоаналізатора «Драгер-0426» без будь-яких зауважень. При цьому, як свідчить відеозапис, ОСОБА_1 не висловлював зауважень щодо проведеного огляду та не заявляв про бажання пройти огляд в медичному закладі.

Згідно з п.п. 1, 3 Розділу 11 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, ТОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735, передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Наказом «Про державну реєстрацію медичних виробів», Держлікслужби України від 29 грудня 2014 року №1529 затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, до якого за №43 внесені газоаналізатори «Drager Alcotest», реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений.

Використаний під час огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 газоаналізатор «Drager Alcotest 7510» в свою чергу, входить до вказаного вище переліку газоаналізаторів марки «Drager Alcotest» з необмеженим строком дії свідоцтва.

Крім того, відповідно до свідоцтва про Державну реєстрацію №14455/2014 газоаналізатори «Drager Alcotest» внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення і дозволені для застосування на території України.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу «Drager Alcotest 7510» проводився за згодою ОСОБА_1 , який мав можливість, у разі незгоди з використання вказаного приладу пройти такий огляд в медичному закладі.

З врахуванням викладеного, підстав вважати покладені в основу доведеності вини ОСОБА_1 результати огляду з використанням приладу «Drager Alcotest 7510» недопустимим доказом, апеляційним судом не встановлено.

За вищеназваних обставин апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення медичного огляду, а тому відсутні підстави вважати, що під час медичного огляду поліцейськими були порушені вимоги ст. 266 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 щодо відсутності повного фрагменту відеозапису з нагрудної камери поліцейського, апеляційним судом також визнаються безпідставними, оскільки з переглянутого запису просліджується чітка послідовність подій, які відбувались 30.10.2020 року під час складення відносно протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно п. 1.4.5 «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів)», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року, однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів, а тому даний доказ, у розумінні ст.251 КУпАП, є належним і допустимими.

При цьому, відсутність одного чи декількох відео файлів, ніяким чином не можуть впливати на повноту, всебічність та об`єктивність з`ясування обставин справи та доведеності поза розумним сумнівом факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки наявні в матеріалах справи відеозаписи повністю узгоджуються з обставинами справи та поясненнями самого ОСОБА_1 .

Окрім того, наявних відео файлів цілком достатньо для досягнення цілей, регламентованих у п. 1.4.5 Інструкції.

Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищевказаних відеозаписів ОСОБА_1 не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.

Доводи ОСОБА_1 про те, що в матеріалах справи відсутні докази про отримання ним посвідчення водія, апеляційний суд також визнає безпідставними, оскільки ОСОБА_1 не заперечував наявності у нього водійського посвідчення, а відеозапис на якому зафіксований перебіг складання протоколу про адміністративне правопорушення, беззаперечно підтверджує той факт, що поліцейськими особа ОСОБА_1 була встановлена саме на підставі посвідчення водія, на поверненні якого, як свідчить відеозапис, останній наполягав під час складання протоколу.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки судді районного суду в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та які б слугували підставою для її скасування або зміни, останнім не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Доводи ОСОБА_1 щодо порушення районним судом його права на захист, з посиланням на відмову у задоволенні клопотання про забезпечення участі його захисника в режимі відеоконференції, апеляційний суд визнає слушними, але вони не є вирішальними для даної справи, з огляду на таке.

Так, на переконання апеляційного суду, факт розгляду справи в районному суді за відсутності захисника, не може слугувати підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки право ОСОБА_1 на захист було в повній мірі компенсовано апеляційним судом шляхом неодноразових викликів та сповіщень про дату та час розгляду справи його захисника Морозова В.Ю., а також шляхом задоволення клопотання захисника щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції з Дніпровським апеляційним судом із захисником Морозовим В.Ю., про що останній неодноразово повідомлявся.

Разом з цим, з причин, які на залежали від апеляційного суду, захисник Морозов В.Ю. в судове засідання жодного разу не з`явився, а в інший спосіб забезпечити участь захисника не виявилося можливим, з огляду на відсутність технічної можливості встановлення відеоконференції із судом, в якому мав перебувати захисник за його клопотанням.

Водночас, на початку кожного судового засідання в апеляційному суді, а саме: 25.01.2021 року, 09.02.2021 року та 24.02.2021 року, суд з`ясовував позицію ОСОБА_1 щодо можливості розгляду справи за відсутністю його захисника. Кожного разу, ОСОБА_1 заявляв про відсутність необхідності відкладення розгляду справи, в зв`язку з відсутністю захисника та наполягав на розгляді справи за відсутністю останнього.

Наведені обставини свідчать про те, що апеляційний суд забезпечив право ОСОБА_1 на захист, а останній не був позбавлений можливості залучити іншого захисника на власний розсуд, у разі такої потреби.

За викладених обставин, апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повністю доведена, а тому рішення судді районного суду щодо визнання останнього винним в скоєні адміністративного правопорушення - є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови судді районного суду.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 21.12.2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський