ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/269/21 Справа № 209/2700/20 Суддя у 1-й інстанції - Шендрик К. Л. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Редька С.М. на постанову Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 листопада 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який

проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 420,40 грн.,

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Редьки С.М.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 листопада 2020 року ОСОБА_1 29 серпня 2020 року о 14.40 год., знаходячись по бул. Незалежності, 2 у м. Кам`янське, керував транспортним засобом Деу ланос, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різький запах з порожнини рота, почервоніння очей). На законну вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку в закладі охорони здоров`я та з використанням алкотестеру "Драгер" в порушення п. 2.5 ПДР України в присутності двох свідків відмовився.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та закрити провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи поважність пропуску строку на апеляційне оскарження посилається на те, що 27 листопада 2020 року було оголошено лише вступну та резолютивну частини оскаржуваної постанови, 07 грудня 2020 року захисник подав заяву про отримання копії судового рішення, проте отримав його лише 12 січня 2021 року.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що в матеріалах справи відсутні: направлення на огляд водія транспортного засобу, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку спеціального технічного засобу, відомості, що підтверджують те, що зазначені поліцейські мають право складати протокол за ст. 130 КУпАП та проводити огляд на стан сп`яніння. Звертає увагу, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. Зазначає, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд у медичному закладі, проте працівники поліції відмовились його туди везти.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 27 листопада 2020 року. З матеріалів слідує, що копію оскаржуваної постанови захисником було отримано лише 12 січня 2021 року, апеляційна скарга ним подана до суду першої інстанції 20 січня 2021 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що копію оскаржуваної постанови захисником було отримано лише 12 січня 2021 року, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції вважає викладений у постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення кореспондуються з положенням п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно яким водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; відеозаписом з бодікамери поліцейського, відповідно до якого ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на встановлення стану сп`яніння; розпискою про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, а також іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки такого сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Суд вважає, що під час складення протоколу інспектором повністю дотримано вимоги ст. 256 КУпАП, такий протокол складено уповноваженою особою, його форма та зміст повністю відповідають чинному законодавству.

Суд не бере до уваги твердження захисника про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять відомості про те, що протокол складено уповноваженою на те особою, оскільки в протоколі серії ДПР18 №151761 від 29 серпня 2020 року вказано посаду поліцейського та територіальний орган, в якому працює інспектор. Окрім цього, чинним законодавством не передбачено обов`язок інспектора долучати до матеріалів протоколу докази про те, що він був уповноважений патрулювати конкретну вулицю чи складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Крім того, положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, не передбачено складання направлення на огляд у випадку відмови водія транспортного закладу від такого огляду, а тому відповідні доводи захисника є необгрунтованими.

Що стосується доводів апелянта з відсутності в матеріалах справи сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку приладу Драгер, суд не приймає їх до уваги, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, при цьому як під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, так і під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_1 клопотань про надання сертифікату відповідності та свідоцтва про перевірку робочого засобу вимірювальної техніки не заявляв.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, спростовуються відеозаписом з боді камери поліцейського, відповідно до якого ОСОБА_1 не заперечує факту керування транспортним засобом та пропонує працівнику поліції вирішити справу по хорошому.

При цьому з зазначеного відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду як на місці за допомогою технічного засобу Драгер, так і у медичному закладі, що спростовує відповідні доводи захисника.

В матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Інші доводи сторони захисту оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до правових позицій, викладених в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (зі змінами та доповненнями), звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності… . При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокату Редьці С.М. строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 листопада 2020 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Редька С.М. залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 листопада 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот