Справа № 324/5/21
Провадження № 3/324/82/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року суддя Пологівського районного суду Запорізької області Кацаренко І.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.2 ст.154 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

До Пологівського районного суду Запорізької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №024533 від 30 грудня 2020 року, складений дільничним офіцером поліції СП Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області капітаном поліції Лободою А.Г. відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.154 КУпАП, в якому зазначено, що 25 грудня 2020 року близько 12 години 00 хвилин ОСОБА_1 порушила правила тримання своєї собаки породи «Лабрадор» на прізвисько «Умка» білої масті, внаслідок чого її собака загриз шістьох курей ОСОБА_2 за місцем мешкання останньої в АДРЕСА_2 , чим ОСОБА_1 спричинила матеріальну шкоду ОСОБА_2 на суму 760 грн., тобто скоїла адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.154 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що у неї мається собака породи «Лабрадор» на прізвище « ОСОБА_3 » біло-коричневого окрасу віком 8 місяців, який живе з ними в будинку, однак іноді вони випускають його на двір. Курей сусідки ОСОБА_2 її собака задавити не міг, міг лише їх поганяти, також зазначила, що 25 грудня 2020 року до неї прийшла сусідка, в руці якої було пір`я з курей, та повідомила, що її собака загриз у неї курку. Про те, що загризених курей було 6 штук, вона, ОСОБА_1 , дізналася лише в судовому засіданні, ніяких доказів на це вона не бачила, тому провину свою не визнає.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що 25 грудня 2020 року собака її сусідки вкрав у неї курицю, однак вона наздогнати його не змогла. Також трохи пізніше вона виявила, що у неї із сараю пропало ще 5 курей. Собака, якого вона бачила, належить її сусідці ОСОБА_1 , однак це не був собака породи «Лабрадор» по кличці «Умка». Вона, ОСОБА_2 , не може надати суду докази на підтвердження розміру матеріальної шкоди, спричиненої їй в результаті скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.154 ч.2 КУпАП.

Вислухав особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, і потерпілу особу, дослідивши письмові докази справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.247 ч.1 п.1 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 154 частиною 1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях.

Статтею 154 частиною 2 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за ті самі дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну, а так само повторне протягом року вчинення порушення з числа передбачених частиною першою цієї статті.

При цьому суд зазначає, що диспозиція ч.2 ст.154 КУпАП є бланкетною, тому протокол про адміністративне правопорушення повинен містити посилання на відповідний нормативно-правовий акт, а саме «Правила тримання котів та собак у відповідній місцевості», що затверджуються відповідним органом місцевого самоврядування.

В якості доказу вчинення ОСОБА_1 порушення з числа передбачених ч.2 ст.154 КУпАП, ДОП СП Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області капітаном поліції Лободою А.Г. надано до суду протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №024533 від 12 грудня 2020 року, в якому зазначено про спричинення ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 760 грн. і про відсутність свідків; доповідна записка щодо розгляду ОСОБА_2 , складеною ДОП СП Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області капітаном поліції Лободою А. від 29 грудня 2020 року; копія протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 25 грудня 2020 року; копії письмових пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 25 грудня 2020 року; рапорти ДОП СП Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області капітаном поліції Лободи А.Г. від 29 грудня 2020 року та від 28 січня 2021 року.

При цьому суд зазначає, що постановою судді Пологівського районного суду Запорізької області Кацаренко І.О. 06 січня 2021 року до Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області було повернуто для належного оформлення протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №024533 від 30 грудня 2020 року, складений дільничним офіцером поліції СП Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області капітаном поліції Лободою А.Г. відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.154 КУпАП для підтвердження спричинення матеріальної шкоди ОСОБА_2 на загальну суму 760 грн. та для внесення інформації щодо ідентифікації собаки. Однак, вказані недоліки дільничним офіцером поліції СП Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області капітаном поліції ОСОБА_5 усунуті не в повній мірі, а саме: недоліки щодо підтвердження спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 760 грн. ним не усунуті.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічне положення закріплено і в ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Більш того, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП, передбачає умисні дії особи, що виключає відповідальність ОСОБА_1 , оскільки в даному випадку відсутні будь-які умисні дії ОСОБА_1 з порушення встановлених правил тримання собак, враховуючи те, що об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого коментованою статтею, полягає у порушенні правил тримання собак і котів, а саме: тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях. Утримання тварин у домашніх умовах регулюється правилами, затвердженими відповідними місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

З огляду на викладене, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні докази підтвердження факту заподіяння шкоди майну потерпілої ОСОБА_2 та те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає дійсності щодо вчинення саме собакою породи «Лабрадор» по кличці «Умка» шкоди, що підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_2 , з чого вбачається, що протокол містить суперечливі відомості, а тому провадження в даній справі підлягає закриттю. Відповідно до ст.19 Конституції України посадова особа органу державної влади зобов`язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому суд, беручи до уваги рішення Конституційного Суду України №12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року про те, що визнаватися допустимими і використовуватися як докази в справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог законодавства, а перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі, вважає за необхідне вказати на таке.

Системний аналіз змісту положень КУпАП в поєднанні з вказаною позицією КСУ та ЄСПЛ свідчить, що у такого роду провадженнях належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі, передбачені ст.280 КУпАП, та інших обставин, які мають значення для неї, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КУпАП.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні рішення.

Згідно з. ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст.62 Конституції України.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Однак, у цій ситуації зібрані матеріали, як докази, уповноваженою на складання протоколу про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, особою, за своєю суттю залишать місце сумнівам, як наслідок, не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», з огляду на наведене вище.

Відповідно до ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Відповідно до ст.247 ч.1 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.154 КУпАП, відносно ОСОБА_1 необхідно закрити за відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.154, 247, 268, 279, 283-285 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутності в її діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особою, щодо якої винесено постанову, а також потерпілим до Запорізького апеляційного суду через Пологівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Кацаренко І. О.