Справа №: 148/868/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року м. Тульчин

Суддя Тульчинського районногосуду Вінницької області Саламаха О.В. розглянув матеріали, що надійшли з Управління держпраці у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , фізична особа-підприємець, за ч. 3 ст. 41 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №ВН 2225/477/ПД/АВ/П/П57-ВП/ПТ від 06.05.2021 встановлено, що ОСОБА_1 , 15.03.2021 в склад магазині, за адресою: АДРЕСА_1 , допустила до роботи продавця ОСОБА_2 до укладення з нею трудового договору оформленого в письмовій формі, що є обов`язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою підприємцем, взамін укладення трудового договору між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено цивільно-правову угоду, незважаючи на заборону встановлену п.п. 2 ч. 5 ст. 50 ЗУ «Про займаність населення» - роботодавцем забороняється вчиняти дії спрямовані на приховування трудових відносин. Враховано, що основною ознакою роботи продавця є регулювання процесу трудової діяльності та відсутність певного матеріального результату. Порушення триваюче, відповідно до дати цивільно правової угоди 15.03.2021 по 31.03.2021, остання виявлена на робочому місці продавцем 26.03.2021. Також, 01.04.2021 на робочому місці продавця даного склад-магазину виявлено допуск до роботи ОСОБА_3 до укладення з нею трудового договору оформленого в письмовій формі. Інші обставини допуску осіб до роботи, що були з`ясовані викладено в акті № ВН 2225/477/ПД/АВ від 21.04.2021.

У судовому засіданні ФОП ОСОБА_1 , вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, та пояснила суду що, цивільно-правову угоду з ОСОБА_2 укладала, але не пам`ятає коли саме, а також зазначила, що порушень не допускала.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні, надала суду пояснення, що працювала у ФОП ОСОБА_1 10 років і звільнилась 30.10.2020 та зазначила, що на відеозаписі, який зробили інспектори від 01.04.2021, вона стоїть за прилавком в магазині та відпускає товар покупцям, тому, що працівники даного магазину, попросили допомогти їм, обслуговувала людей близько 30 хвилин, та ніяких пояснень не надавала. Про те, що вона здійснювала торгівлю в магазині ФОП ОСОБА_1 нічого не знала, її ніхто не повідомляв. Також, зазначила, що після її звільнення 30.10.2020, продавець ОСОБА_2 продовжувала працювати в даному магазині, та чи працювала і була її зміна 01.04.2021, не пам`ятає. Після 01.04.2021 та по сьогоднішній день проходить стажування у ФОП ОСОБА_1 , на адміністратора магазину.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 надала суду пояснення, що в січні чи в лютому 2020 року, офіційно звільнилась з магазину ФОП ОСОБА_1 , та у подальшому працювала за цивільно-правовою угодою від 15.03.2021 до 31.03.2021. Щодо показів свідка ОСОБА_3 , відносно того, що вона працювала після її звільнення, то ОСОБА_2 зазначила, що не працювала, а також в квітні 2021 року в магазині за прилавком ОСОБА_3 не бачила.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про вчинення адміністративного правопорушення (а.с. 1), акт про відмову від підпису (а.с. 6), акт від 21.04.2021 №ВН2225/477/ПД/АВ 9 (а.с. 10-14), оптичний диск з відеозаписом (а.с. 17), письмові пояснення свідка ОСОБА_3 (а.с. 19), копію цивільно-правової угоди від 15.03.2021 (а.с. 20), суддя встановив наступне.

Частиною 3 статті 41 КУпАП встановлено відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства та тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Згідно ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У відповідності до ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При розгляді справи суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ст. 21 КЗпП України трудовий договір це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язуються виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За трудовим договором працівник знаходиться із роботодавцем у тривалих відносинах і зобов`язаний виконувати будь-яку роботу в межах своєї професії, спеціальності, кваліфікації і посади. Роботу працівника має організовувати роботодавець, створюючи необхідні умови для виконання роботи, забезпечуючи його всім необхідним. Під час виконання робіт за трудовим договором - роботодавець зобов`язаний забезпечити працівникові умови праці, передбачені чинним законодавством про працю, колективним і трудовим договорами. Працівник має право на охорону праці.

Працівник за трудовим договором у процесі виконання трудової функції має дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку, встановлених на підприємстві, в організації чи установі роботодавця. Тобто працівник зобов`язаний дотримуватися режиму робочого часу, починати роботу у встановлений власником час і закінчувати роботу не раніше часу, зазначеного в правилах внутрішнього трудового розпорядку.

Згідно з ч. 3 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, обов`язковою умовою допуску працівника до роботи є укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу.

Зі змісту протоколу про вчинення адміністративного правопорушення № ВН 2225/477/ПД/АВ/П/П57-ВП/ПТ від 06.05.2021, ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , фактично здійснила допуск осіб до роботи без оформлення трудового договору, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 1).

Таким чином, не зважаючи на те, що ФОП ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, крім матеріалів справи, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення №ВН 2225/477/ПД/АВ/П/П57-ВП/ПТ від 06.05.2021; акта про відмову від підпису від 05.05.2021 за № ВН 2225/477/ПД/АВ/П/П57-ВП; акта №ВН 2225/477/ПД/АВ від 21.04.2021, за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері охорони праці; відеозапису, вина ФОП ОСОБА_1 підтверджується показами свідків наданих у судовому засіданні: ОСОБА_3 підтвердила той факт, що ФОП ОСОБА_1 допустила до роботи продавця ОСОБА_2 без оформлення трудового договору, ще навіть після звільнення ОСОБА_3 30.10.2020 працювала продавцем до 01.04.2021, та самими ж показами останньої, про те, що вона здійснювала роботу продавця в магазині без укладання будь яких трудових договорів на момент перевірки 01.04.2021.

Крім того, ФОП ОСОБА_1 , не заперечила той факт, що трудового договору, як з ОСОБА_3 та з ОСОБА_2 , на час проведення перевірки не укладала, а лише цивільно-правову угоду з останньою на період який не пам`ятає, а тому суд приходить до висновку, що вина ФОП ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, тобто фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору, у судовому засіданні доведена у повному обсязі.

Частиною 1, 2 статті 33 КУпАП, встановлено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання про притягнення ФОП ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності суд у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, дійшов до висновку про необхідність призначення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП у виді штрафу.

Даний вид адміністративного стягнення згідно ст. 23 КУпАП буде достатньою та необхідною мірою відповідальності, яке досягне мети у вихованні правопорушника в дусі додержання законів, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Частиною 5 статті 4 Закону України «Про судовий збір», передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Оскільки, з 01.01.2021 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2270 грн., тому вважаю за необхідне, що з правопорушника підлягає стягненню 454 грн. судового збору в прибуток держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1, 9, 23, 33, ч. 3 ст. 41, 40-1, 245, 280 КУпАП,ч. 5 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає, за адресою: АДРЕСА_1 ,винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП і накласти стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (8500 грн.).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає, за адресою: АДРЕСА_1 на рахунок UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, код класифікації доходів бюджету 22030106, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), на користь держави суму судового збору 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Тульчинського районного суду

Вінницької області О.В. Саламаха