Житомирський апеляційний суд
Категорія ст. 124 КУпАп Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Кусковської Т.А., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Кирильчук І.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює «АЙСТІМ»-водій, проживає АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 22 січня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та обрано йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340 (триста сорок) гривень.

Стягнуто із ОСОБА_1 454 грн. судового збору.

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КпАП України закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного правопорушення.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 19 листопада 2020 року о 18 год. 20 хв. в м. Житомирі, по вул. Довженка, 58 керуючи т.з. Scoda Favorit д.н. НОМЕР_1 , залишив свій транспортний засіб, не вживши всіх заходів для недопущення самовільного руху, в саме припаркував своє авто та допустив його рух, чим спричинив наїзд на автомобіль BMW 318 д.н. НОМЕР_2 , яке було припарковане попереду.

Внаслідок ДТП транспортні засобі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

На постанову суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, скасування постанови суду в частині визнання його винним за ст. 124 КУпАП та закриття провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

Зазначає, що під час розгляду справи в суді присутній не був, у встановлений законом строк копію постанови не отримав, з її повним текстом зміг ознайомитись лише 01.02.2021 року, тому пропустив встановлений термін на її оскарження та в зв`язку із цим просить його поновити.

Вважає, що суд не в повній мірі дослідив всі обставини справи та не врахував усі наявні докази, що призвело до неправильних висновків та ухвалення незаконного рішення.

Так, судом не враховано різницю в часі між зазначеним у протоколі правопорушенням та показами свідків.

Суд не врахував, що у протоколі відсутня конкретизація, яких саме дій ним не було вжито щодо недопущення самовільного руху автомобіля, не враховано свідчення, що на момент самовільного руху авто він перебував вдома, та між зіткненням та фактичним залишенням автомобіля пройшло більше 30 хвилин.

Також, під час розгляду справи судом не було оглянуто відеозапис з нагрудної камери поліцейського, матеріали якого могли вплинути на прийняте рішення.

Вказує, що під час розгляду справи заперечень щодо факту ДТП не висловлював, однак повністю заперечував свою вину у даній пригоді, оскільки з його боку були забезпечені всі необхідні заходи щодо повного зупинення автомобіля, та перш ніж його залишити, він повністю переконався в безпечності зупинки. До того ж, транспортний засіб було припарковано біля його будинку.

До моменту ДТП 19.11.2020 року жодних несправностей чи скарг під час його паркування не виникало, а факт самовільного руху автомобіля в цей день, вважає непередбачуваною обставиною на яку він вплинути ніяк не міг.

Зазначає, що той факт, що він останній кермував автомобілем, жодним чином не підтверджує порушення ним п. 15.12. ПДР.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Кирильчук І.В., які підтримали доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, як це регламентовано ст. 252 КУпАП здійснюється за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення від 19.11.2020 р. серії ДПР18 № 531100; схемою місця ДТП від 19.11.2020 р.; рапортом інспектора взводу № 2 роти № 1 БУПП в Житомирській області ДПП лейтенанта поліції Єрьоменка Р. від 19.11.2020 р.; письмовим поясненням ОСОБА_2 від 19.11.2020 р.; письмовим поясненням ОСОБА_3 від 19.11.2020 р..

За змістом ст. 124 КУпАП відповідальності за цією нормою закону підлягають учасники дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд, чи іншого майна.

Зі змісту цих вимог закону слідує, що до відповідальності за цією нормою підлягають лише учасники дорожнього руху, які допустили порушення ПДР, які є причиною виникнення ДТП.

Відповідно до п. 15.12 ПДР водій не повинен залишати транспортний засіб, не вживши всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, проникнення до нього і (або) незаконного заволодіння ним.

Зі змісту цих положень ПДР слідує, що водій залишаючи транспортний засіб, який є джерелом підвищеної небезпеки зобов`язаний вжити усих всіх заходів щоб забезпечити неможливість його самовільного руху: застосувати стоянкове гальмо, увімкнути нижчу передачу, використати противідкатні упори, тощо.

Також, водій зобов`язаний, згідно до п.2.3 ПДР, забезпечити справний стан і комплектність транспортного засобу. У разі неможливості це забезпечити експлуатація транспортного засобу не допускається до приведення його в справний стан.

Відповідно до п. 31.4.1 «д» забороняється експлуатація транспортного засобу у якому стоянкова гальмівна система при відключеному двигуні не забезпечує нерухомий стан.

ОСОБА_1 , не заперечував того, що використовував транспортний засіб і саме, що він відключив двигун та залишив його поблизу будинку, після чого транспортний засіб самовільно здійснив рух та пошкодив автомобіль BMW 318 д.н. НОМЕР_2 , який було припарковано попереду.

Ці обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки учасник дорожнього руху залишив свій транспортний засіб не вживши всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, наслідком якого стало пошкодження іншого транспортного засобу.

Жодних даних про те, що транспортний засіб почав рух внаслідок дій інших осіб чи якоїсь непереборної сили не має, про такі обставини не зазначає і апелянт.

За таких обставин суд першої інстанції, на думку апеляційного суду дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На переконання апеляційного суду оскаржувана постанова суду відповідає вказаним вимогам закону, висновки суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Суд першої інстанції детально проаналізував кожен доказ дав їм оцінку як самостійно такі і взаємозв`язку, а тому апеляційний суд вважає вказане судове рішення законними та обґрунтованими та підстав для його зміни чи скасування не знаходить.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 22 січня 2021 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук