КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№33/824/1716/2021
П О С Т А Н О В А

15 березня 2021 року місто Київ

справа № 760/9348/20

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В., перевіривши матеріали справи за апеляційною скаргою представника Київської митниці Держмитслужби Куликова Миколи Миколайовича на постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 25 вересня 2020 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.472 МК України,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 25 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винною у порушенні митних правил, передбачених ст. 472 МК України та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 100 відсотків вартості товару - безпосередніх предметів порушення митних правил, що складає 37000 грн. з конфіскацією товарів, зазначених в описі предметів до протоколу про ПМП №0045/10000/20 від 13 січня 2020 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420,40 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, представник Київської митниці Держмитслужби Куликов М.М. 24 лютого 2021 року подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Солом`янського районного суду міста Києва від 25 вересня 2020 року.

В обґрунтування посилався на те, що з вказаним рішенням, в частині визнання винною ОСОБА_1 та застосування до останньої стягнення у вигляді конфіскації предметів порушення митних правил, митний орган погоджується в повному обсязі, вважає рішення об`єктивним та законним. В свою чергу звертає увагу на той факт, що при визначенні ступеню покарання, а саме накладаючи штраф у розмірі 37000 грн., суд припустився помилки приймаючи за основу вартість предметів порушення митних правил - опис предметів порушення митних правил, а не висновок товарознавчої експертизи спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби №-0268 від 17 березня 2020 року, відповідно до якої вартість предметів порушення митних правил складає 40545 грн.

Вважає, що суд при призначенні покарання до ОСОБА_1 мав застосувати штраф у розмірі 40545 грн.

Вказував, що зазначений факт був встановлений 22 лютого 2021 року під час направлення вказаного рішення Солом`янського районного суду міста Києва до виконавчої служби, щодо здійснення його виконання.

А тому просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Солом`янського районного суду міста Києва від 25 вересня 2020 року.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягає, а апеляційну скаргу слід повернути особі, яка її подала, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Таким чином, згідно з положеннями КУпАП строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.

Поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала скаргу про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в процесі судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова винесена Солом`янським районним судом міста Києва 25 вересня 2020 року.

Як зі змісту оскаржуваної постанови, так і з протоколу судового засідання від 25 вересня 2020 року вбачається, що представник Київської митниці Держмитслужби був присутній під час розгляду даної справи у суді першої інстанції, надавав суду свої пояснення і за результатами розгляду справи Солом`янським районним судом міста Києвавинесена оскаржувана постанова.

Наведене свідчить про те, що представник Київської митниці Держмитслужби приймав безпосередню участь при розгляді справи, знав про прийняте рішення, строк і порядок оскарження постанови суду першої інстанції, тому мав вжити заходів для своєчасного оскарження судового рішення.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 28 жовтня 2020 року подала апеляційну скаргу на постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 25 вересня 2020 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 11 грудня 2020 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 25 вересня 2020 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Зі змісту постанови Київського апеляційного суду від 11 грудня 2020 року вбачається, що представник Київської митниці Держмитслужби був присутній у судовому засіданні апеляційного суду під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 25 вересня 2020 року.

Таким чином, представник Київської митниці Держмитслужби не реалізував своєчасно своє процесуальне право відповідно до встановленого порядку та подав апеляційну скаргу лише 24 лютого 2021 року, що призвело до пропуску ним строку на апеляційне оскарження судового рішення суду першої інстанції.

Посилання представника Київської митниці Держмитслужби на те, що про факт того, що суд при визначенні ступеню покарання, а саме накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 37000 грн. припустився помилки та мав застосувати штраф у розмірі 40545 грн. Київська митниця Держмитслужби дізналася 22 лютого 2021 року під час направлення вказаного рішення Солом`янського районного суду міста Києва до виконавчої служби, а тому термін оскарження рішення суду першої інстанції апелянтом пропущено з поважних причин не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки положеннями ст.294 КУпАП прямо визначено, що строк на апеляційне оскарження рахується з дня винесення постанови.

Будь-яких доказів поважності пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 25 вересня 2020 року апелянтом надано не було.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі №3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини також у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Враховуючи вищезазначене, визначені представником Київської митниці Держмитслужби Куликовим М.М. підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є непереконливими та неповажними, оскільки апелянтом не надано доказів наявності істотних перешкод чи труднощів, які унеможливили вчасне вчинення процесуальних дій з подачі Київською митницею Держмитслужби апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, а тому в поновленні строку на оскарження постанови судді Солом`янського районного суду міста Києва від 25 вересня 2020 року представнику Київської митниці Держмитслужби Куликову М.М. слід відмовити, а апеляційну скаргу відповідно до вимог ст.294 КУпАП повернути апелянту.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити представнику Київської митниці Держмитслужби Куликову Миколі Миколайовичу у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Солом`янського районного суду міста Києва від 25 вересня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.472 МК України.

Апеляційну скаргу з додатками повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: Борисова О.В.