Номер провадження: 33/813/238/21
Номер справи місцевого суду: 947/335/21
Головуючий у першій інстанції Іванчук В.М.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Тьосової Я.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Пінчука Д.С.,

розглянувши апеляційну скаргу особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 14.01.2021 року,-

встановив:

оскаржуваною постановою,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік, а також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Згідно з оскаржуваною постановою, 05.12.2020 року, о 03:16 год., в м. Одеса по вул. Краснова, біля будинку №1, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів марки «DRAGER» відповідно до якого у останнього виявлено 1,53 % (проміле) алкоголю, чим порушив вимоги п.2.9 «Правил дорожнього руху» України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді районного суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість постанови, стверджує про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та дослідженим доказам, просить скасувати постанову та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апелянт зазначає, що зупинка транспортного засобу поліцейськими здійснена з порушенням вимог ЗУ «Про поліцію». В протоколі не зазначена правова кваліфікація правопорушення, що підтверджується долученим до апеляційної скарги фотознімком протоколу (серія ДПР18 №062109) від 05.12.2020 року, та свідчить про внесення змін за відсутністю правопорушника та свідків. Апелянт стверджує, що в ході складання адміністративного протоколу він не був ознайомлено з правами, а також на його вимогу працівники поліції не надали сертифікат відповідності та свідоцтва про перевірку спеціального приладу «Драгер». Також апелянт зазначає, що його не відстороняли від керування транспортним засобом після оформлення адміністративного протокола, що порушує процедуру оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП. Крім того апелянт зазначає, що в матеріалах справи наявні суперечливі показання свідків, але суд не викликав і не допитав цих осіб в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Пінчука Д.С., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; вивчивши матеріали адміністративної справи та долучені до справи докази; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: долученими до протоколу актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківкою результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager» №ДПР18 №062109 0426» (а.с.3-4); поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в присутності яких ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 5, 6); диском з відеозаписами обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 7).

Апеляційний суд констатує, що досліджені судом докази, в своїй сукупності, поза розумним сумнівом доводять факт керування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, тобто вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 винним себе не визнав, не заперечував факту керування транспортним засобом, але заперечував, що перебував у стані алкогольного сп`яніння та в присутності свідків пройшов медичний огляд за допомогою технічного приладу «Драгер», результати якого підтвердили, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Захисник Пінчук Д.О. в судовому засіданні зазначав, що на фото (а.с. 23) і копії протокола (серії ДПР18 № 062109 від 05.12.2020 року) не вказано частину ст. 130 КУпАП за якою притягується до відповідальності ОСОБА_1 . Також зазначав, що причина зупинки транспортного засобу була здійснена незаконно. Крім того захисник зазначає, що поліцейськими не було надано документів на «DRAGER», та відеозапис обставин складання, відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення не є безперервним.

Разом з тим, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги, оскільки встановлені апеляційним судом обставини та досліджені судом докази, зокрема: зміст відеозаписів обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення; непереконливість пояснень ОСОБА_1 щодо обставин події, які спростовуються іншими дослідженими судом доказами, а саме показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; свідчать про те, що ОСОБА_4 погодився пройти тест на «DRAGER» відповідно до якого у останнього виявлено 1,53 % (проміле) алкоголю.

Так, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував проти проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, не вимагав від поліцейських надати сертифікат відповідності на технічний прилад, підписав акт медичного огляду та роздруківку чеку газоаналізатора «DRAGER» без будь-яких зауважень. При цьому, ОСОБА_1 не висловлював зауважень щодо проведеного огляду, не заперечував його результатів, не заявляв про бажання пройти огляд в медичному закладі.

З врахуванням викладеного, підстав вважати покладені в основу доведеності вини ОСОБА_1 результати огляду з використанням приладу «Драгер» недопустимим доказом, апеляційним судом не встановлено.

За вищеназваних обставин апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення медичного огляду, а тому відсутні підстави вважати, що під час медичного огляду поліцейськими були порушені вимоги ст. 266 КУпАП.

Доводи захисника Пінчука Д.О. щодо відсутності цільного фрагменту відеозапису з нагрудної камери поліцейського, апеляційним судом також визнаються безпідставними, оскільки з переглянутого запису просліджується чітка послідовність подій, які відбувались 30.10.2020 року під час складення відносно протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно п. 1.4.5 «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів)», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року, однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів, а тому даний доказ, у розумінні ст.251 КУпАП, є належним і допустимими.

При цьому, відсутність одного чи декількох відео файлів, ніяким чином не можуть впливати на повноту, всебічність та об`єктивність з`ясування обставин справи та доведеності поза розумним сумнівом факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки наявні в матеріалах справи відеозаписи повністю узгоджуються з обставинами справи та поясненнями самого ОСОБА_1 .

Окрім того, наявних відео файлів цілком достатньо для досягнення цілей, регламентованих у п. 1.4.5 Інструкції.

Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищевказаних відеозаписів ОСОБА_1 не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.

Доводи захисника про те, що на копії протоколу про адміністративне правопорушення відсутня частина статті КУпАП, за якою складено протокол, апеляційний суд визнає непереконливими, оскільки якість копії дуже погана, а тому твердження сторони захисту про порушення поліцейськими порядку та правил складання протоколу, є безпідставними. Надана захисником фотокопія протоколу про адміністративне правопорушення, на якій відсутня вказівка конкретної частини статті норми КУпАП (ст.130), не є безпосередньою копією цього протоколу, а тому не може свідчити про фальсифікацію працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки оригінал протоколу не містить очевидних виправлень, або дописок.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки судді районного суду в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та які б слугували підставою для її скасування або зміни, стороною захисту не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено.

За викладених обставин, апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повністю доведена, а тому рішення судді районного суду щодо визнання останнього винним в скоєні адміністративного правопорушення - є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови судді районного суду.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 14.01.2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський