Справа 703/1770/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2021 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Опалинська О.П., розглянувши адміністративну справу, яка надійшла від заступника начальника Головного управління ДПС у Черкаській області, про притягнення ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , працюючого директором ТОВ «Смілянський електромеханічний завод» код ЄДРПОУ - 43131657, що за адресою: вул.. Коробейника, 1, м. Сміла Черкаської області,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 163-1 КУпАП, -

встановив:

04 червня 2021 року головним державним ревізором відділу перевірок з питань відшкодування ПДФ управління податкового аудиту ГУ ДПС у Черкаській області Чорноносом С.В. складено протокол про адміністративне правопорушення №143/23-00-07-0521 за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, відповідно до якого за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Смілянський електромеханічний завод», що за адресою: вул. Коробейника, 1, м. Сміла Черкаської області, щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за лютий 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, ОСОБА_1 , будучи директором ТОВ «Смілянський електромеханічний завод» вчинив порушення вимог п.п. 20.1.9. п. 20.1. ст. 20, п. 200.4 ст. 200 розділу V Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями, в результаті чого не підтверджено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за лютий 2021 року в сумі 833984 гривні та п.185.1 ст.185. п.187.1 ст.187.. п.198.1.. п. 198.2.. п. 198.3.. 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (показник рядка 21 Декларації з податку на додану вартість за лютий 2021 року) на 23300 гривень.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 163-1 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, разом з тим в направлених на адресу суду 18 червня 2021 року письмових поясненнях ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав, просив справу про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, та відсутністю події адміністративного правопорушення, вважає, що підстави притягнення його до адміністративної відповідальності відсутні.

В наданих суду поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що Головним управлінням ДПС у Черкаській області у період з 14 травня 2021 року по 20 травня 2021 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «СЕМЗ» з питань дотримання вимог податкового законодавства при декларуванні за лютий 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

За результатами перевірки складено Акт від 20 травня 2021 року №3679/23-00-07- 0205/43131657 (далі Акт перевірки), згідно з висновками якого перевіркою встановлено наступні порушення:

- вимог п.п. 20.1.9 п. 20.1. ст. 20, п.200.4 ст.200 розділу V Податкового кодексу, в результаті чого не підтверджено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за лютий 2021 року в сумі 833 984 гривні; (п.4.1 Акту перевірки);

- вимог п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (показник рядка 21 декларації з ПДВ за лютий 2021 р.) на суму 23 300 гривень (п.4.2 Акту перевірки)

04 червня 2021 року на підставі вищевказаного акту перевірки складено протокол про адміністративні правопорушення №143/23-00-07-0521 щодо притягнення директора ТОВ «СЕМЗ» ОСОБА_1 до відповідальності за порушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Не погоджуючись із висновками, викладеними в Акті перевірки в зв`язку із їх безпідставністю та необгрунтованістю, TOB «СЕМЗ» 07 червня 2021 року направило до ГУ ДПС у Черкаській області поштою заперечення на Акт перевірки №43-55/11, право на подання яких підприємство як платник податків має згідно з п.86.7. ст. 86 Податкового кодексу України. Вказане заперечення контролюючий орган отримав 10 червня 2021 року, на підтвердження чого ОСОБА_1 надав трекінг з сайту АТ «Укрпошта» (інформація про пошук поштових відправлень).

ОСОБА_1 також вказує, що у протоколі від 04 червня 2021 року вказано, що ОСОБА_1 раніше притягувався до відповідальності за завищення суми бюджетного відшкодування за січень 2021 року, з посиланням на протокол про адміністративне правопорушення від 02 квітня 2021 року № 68/23-00-07-0213. Разом з тим зазначений протокол, згідно вимог закону не є підтвердженням того, що особа притягалася до адміністративної відповідальності, оскільки сам факт складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо конкретної особи, не є свідченням притягнення такої особи до адміністративної відповідальності. Особа не несе адміністративної відповідальності за порушення, передбачені ст. 163-1 КУпАП до тих пір, поки її не буде визнано судом винною у вчиненні правопорушення і постанова не набере законної сили.

Крім того зазначив, що ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 травня 2021 р. у справі № 703/1156/21 та ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 квітня 2021 року у справі № 703/1156/21 справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.163-1 КУпАП, повернуто до Головного управління ДПС у Черкаській області для належного оформлення

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 вказує, що оскільки його у встановленому законодавством порядку не визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, відтак внесену до протоколу від 04 червня 2021 року інформацію про те, що він раніше був притягнутий до адміністративної відповідальності не може бути взято до уваги під час розгляду судом даної справи.

ОСОБА_1 , зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення №143/23-00-07-0521 від 04 червня 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП складено всупереч вимог чинного законодавства, так замість дати вчинення порушення в зазначеному протоколі вказано дату складання Акту за результатами перевірки, а саме 20 травня 2021 року, при цьому обґрунтувань такої дати вчинення порушення протокол не містить; в ньому не зазначено які саме протиправні дії або бездіяльність з урахуванням диспозиції ч. 1 ст. 163-1 КУпАП вчинені ОСОБА_1 як посадовою особою і які призвели до порушень норм ПКУ, протокол містить лише формальні посилання на норми Податкового кодексу України, які він начебто порушив, без зазначення обставин вчинення правопорушення, суті самого правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, дій або бездіяльності та в чому вони полягають, а також ступінь його вини.

ОСОБА_1 також вказує, що з Податковим кодексом України встановлено умови та порядок оформлення результатів перевірок, а також прийняття контролюючими органами рішень та їх узгодження.

Так, висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників контролюючого органу з виконання податкового контролю та їх результатів, які є суб`єктивною оцінкою щодо зафіксованих обставин, водночас, ані висновки акту перевірки, ані податкове повідомлення-рішення не породжують правових наслідків для платника податків до моменту винесення податкового повідомлення-рішення та узгодження визначеного таким рішенням зобов`язання.

Порушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку, засвідчене податковим органом внаслідок податкової перевірки, може утворювати закінчений склад винного і караного правопорушення лише за умови та з моменту наявності узгоджених податкових повідомлень-рішень, що підтверджуватимуть наведені факти.

Крім того, ОСОБА_1 зауважив, що оскільки TOB «СЕМЗ» подано заперечення на Акт перевірки від 20 травня 2021 року, який є підставою для складання вищевказаного адмінпротоколу, такий Акт перевірки та його висновки не породжують правових наслідків та, відповідно, не є доказом наявності порушень в податковому обліку підприємства як події правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 163-1 КУпАП, взагалі, так і порушень ОСОБА_1 податкового обліку як підстава для притягнення його до відповідальності за ч. 1. ст. 163-1 КУпАП, зокрема.

На підтвердження викладених у письмових поясненнях обставин, ОСОБА_1 приєднав до них копію заперечень на акт №3679/23-00-07- 0205/43131657 від 20 травня 2021 року складений за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «СЕМЗ» з питань дотримання вимог податкового законодавства при декларуванні за лютий 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету з додатками, що направлено до контролюючого органу ГУ ДПС у Черкаській області 04 червня 2021 року, а також на підтвердження отримання ним вказаних заперечень надав копію трекінгу відправлень Укрпошти.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 просив суд закрити провадження у адміністративній справі в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно і об`єктивно в їх сукупності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. До цих ознак належать: об`єкт; об`єктивна сторона; суб`єкт; суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Конституційний Суд України у рішенні від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 (п.4.2.) у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (Справа N 1-34/2010) дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Також Конституційний Суд України вказав, що згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу (Кодексу України про адміністративні правопорушення), якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Отже, вина є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, а ознакою його об`єктивної сторони є дія чи бездіяльність.

Таким чином, з визначення «адміністративного правопорушення» випливає, що обов`язковими ознаками складу адміністративного правопорушення є вина (ознака суб`єктивної сторони), а також дія чи бездіяльність (ознака об`єктивної сторони).

У відповідності до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Отже, однією із обов`язкових складових має бути посадовою особою у протоколі вказано суть адміністративного правопорушення. Іншими словами посадова особа має чітко вказати у протоколі діяння, що інкримінується потенційному правопорушнику, передбачене чинним законодавством і за порушення якого настає адміністративна відповідальність, у даному випадку за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП. Тобто, зазначити об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 6 Розділу ІІ Інструкції з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення (затверджена наказом Міністерства фінансів України 02.07.2016 року № 566) при викладенні обставин правопорушення у протоколі вказуються місце та час його вчинення, суть правопорушення, які саме протиправні дії чи бездіяльність вчинила особа, стосовно якої складається протокол, та які положення законодавства порушено.

Таким чином, протокол про адміністративні правопорушення повинен містити всю необхідну інформацію щодо дій чи бездіяльності відповідної особи, що забезпечить їх правильну кваліфікацію та притягнення особи до відповідальності за належною статтею Кодексу.

Диспозицією ч. 1 ст. 163-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Всупереч наведеним приписам законодавства протокол №143/23-00-07-0521 про адміністративне правопорушення від 04 червня 2021 року не містить усіх обов`язкових ознак (складових) правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, з урахуванням ч. 1 ст. 9 КУпАП, що виключає притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення №143/23-00-07-0521 від 04 червня 2021 року вказано, що директор ТОВ «СЕМЗ» - ОСОБА_1 вчинив правопорушення вимог п.п. 20.1.9. п. 20.1. ст. 20, п. 200.4 ст. 200 розділу V Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями, в результаті чого не підтверджено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за лютий 2021 року в сумі 833984 гривень та п.185.1 ст.185. п.187.1 ст.187.. п.198.1.. п. 198.2.. п. 198.3.. 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (показник рядка 21 Декларації з податку на додану вартість за лютий 2021 року) на 23300 гривень.

Разом з тим, у вказаному протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме дії або бездіяльність вчинені директором товариства ОСОБА_1 та в чому полягає їх протиправність, чи є в тому його вина, тобто не відображено суть адміністративного правопорушення, не зазначено його об`єктивної та суб`єктивної сторони, які б відповідали диспозиції ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

При складанні даного протоколу головним державним ревізором відділу перевірок з питань відшкодування ПДФ управління податкового аудиту ГУ ДПС у Черкаській області Чорноносом С.В. вказано лише формальне посиланням на норми Податкового кодексу України та наведено наслідки порушення таких норм - завищення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, натомість не зазначено обставини вчинення правопорушення та суть правопорушення.

З аналізу об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення №143/23-00-07-0521 від 04 червня 2021 року, слід зробити висновок, що вона є не конкретизованою, оскільки не зазначено конкретного його діяння, що призвело до порушення податкового законодавства.

З огляду на викладене вище, протокол про адміністративне правопорушення №143/23-00-07-0521 від 04 червня 2021 року не містить усіх обов`язкових ознак (складових) адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, з урахуванням ч. 1 ст. 9 КУпАП, що вказує на відсутність складу правопорушення.

Таким чином головним державним ревізором відділу перевірок з питань відшкодування ПДФ управління податкового аудиту ГУ ДПС у Черкаській області Чорноносом С.В. не зазначено у відповідній графі протоколу конкретних протиправних дій ОСОБА_1 , що унеможливлює належне здійснення ним права на захист, оскільки суть інкримінованого йому адміністративного правопорушення є нечіткою та неконкретизованою, що слід визнати як недотримання посадовою особою ГУ ДПС у Черкаській області положень ст. 256 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУПАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Слід також зазначити, що акт перевірки ТОВ «СЕМЗ» № 3679/23-00-07-0205/43131657 від 20 травня 2021 року, витяг з якого міститься в матеріалах справи та яким оформлено результати перевірки, не є належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення, з огляду на наступне.

Пунктом 61.1 статті 61 Податкового кодексу України встановлено, що податковим контролем є система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення податкового контролю є, зокрема, здійснення перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (пп. 62.1.3 п. 62.1. ст. 62 Податкового кодексу України)

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з п. 86.1. ст. 86 ПКУ результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт, якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати (абзац другий п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України).

У разі незгоди платника податків з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці), платник податків згідно з п. 86.7. ст. 86 Податкового кодексу України має право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення.

Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки, та розглядаються комісією такого контролюючого органу з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок (далі - комісія з питань розгляду заперечень), яка є постійно діючим колегіальним органом контролюючого органу..

Згідно з пп. 86.7.4. п. 86.7. ст. 86 Податкового кодексу України під час розгляду матеріалів перевірки комісія з питань розгляду заперечень, зокрема: встановлює, чи вчинив платник податку, щодо якого було складено акт перевірки, порушення податкового, валютного та/або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; розглядає обставини вчинених правопорушень, які відображені в акті перевірки, а також встановлені при розгляді наданих платником податків відповідно до цього пункту письмових пояснень та їх документального підтвердження (зокрема щодо обставин, що стосуються події правопорушення, та вжитих платником податків заходів щодо дотримання правил та норм законодавства, з посиланням на документи та інші фактичні дані, що підтверджують зазначені обставини); досліджує питання наявності або відсутності обставин, що виключають вину у вчиненні правопорушення (крім правопорушень, відповідальність за які настає незалежно від наявності вини), пом`якшують або звільняють від відповідальності; визначає розмір грошових зобов`язань та/або суму зменшення бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або суму зменшення податку на доходи фізичних осіб, задекларованого до повернення з бюджету, зокрема при використанні права на податкову знижку, та/або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, а також необхідність надсилання (вручення) платнику податків відповідного податкового повідомлення-рішення у випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді матеріалів перевірки контролюючим органом досліджуються всі наявні фактичні дані, що стосуються предмета розгляду, у тому числі документи, надані платником податків або витребувані у нього, письмові та усні пояснення платника податку, інші фактичні дані, що наявні або доступні контролюючому органу.

За результатами розгляду матеріалів перевірки комісія з розгляду заперечень приймає висновок, що є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

В подальшому, як встановлено пп. 86.7.5. п. 86.7. ст. 86 Податкового кодексу України на підставі висновку комісії контролюючого органу з питань розгляду заперечень посадовими (уповноваженими) особами контролюючого органу виноситься податкове повідомлення-рішення.

За результатами перевірки у випадках, встановлених п. 58.1. ст. 58 Податкового кодексу України, контролюючий орган виносить податкові повідомлення-рішення, які згідно з п. 56.1 ст.56 Податкового кодексу України можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Протягом розгляду контролюючим органом вищого рівня скарги платника податків на рішення контролюючого органу згідно з п. 56.15 ст. 56 ПКУ сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою. А днем узгодження грошового зобов`язання платника податків вважається день закінчення процедури адміністративного оскарження (абзац другий п.п. 56.17.5 ст. 56 Податкового кодексу України).

Грошове зобов`язання також вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили, у разі зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу. Що встановлено п. 56.18. ст. 56ПКУ.

Отже, з метою дотримання балансу між публічними і приватними інтересами, у тому числі дотримання прав платників податків на захист своїх прав та інтересів, Податковим кодексом України встановлено умови та порядок оформлення результатів перевірок, а також прийняття контролюючими органами рішень та їх узгодження.

Отже, висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників контролюючого органу з виконання податкового контролю та їх результатів, але самі собою такі висновки не породжують правових наслідків для платника податків.

Податковий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки власні суб`єктивні висновки щодо зафіксованих обставин, та в подальшому, у разі виникнення спору щодо рішень про визначення грошових зобов`язань, що приймаються на підставі такого акта, обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків порушень. Проте, оцінка акта перевірки, в тому числі викладених у ньому висновків перевірки, надається у разі оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту, контролюючим органом вищого рівня (у разі оскарження в адміністративному порядку) або судом.

Порушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку, засвідчене податковим органом внаслідок податкової перевірки, може утворювати закінчений склад винного і караного правопорушення лише за умови та з моменту наявності узгоджених податкових повідомлень-рішень, що підтверджуватимуть наведені факти.

Таким чином, до закінчення процедури оскарження податкових повідомлень-рішень, винесених на підставі акту перевірки, результати перевірки не можуть бути підставою для висновків щодо наявності в діях відповідальних осіб порушень вимог податкового законодавства.

Судом встановлено, що ТОВ «СЕМЗ» подало заперечення на Акт перевірки № 3679/23-00-07-0205/43131657 від 20 травня 2021 року

Відтак, з урахуванням наведених вище норм Податкового кодексу України акт перевірки ТОВ «СЕМЗ» не є доказом наявності порушень в податковому обліку підприємства взагалі як події правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, та вчинення директором товариства ОСОБА_1 таких порушень податкового обліку як підстава для притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Таким чином, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду не встановлено наявності належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Стаття 62 Конституції України закріплює положення, що відображають сутність презумпції невинуватості, зокрема й те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 р. у справі №463/1352/16-а вказав на те, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

На підставі вищевикладеного, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Відповідно п.1 ч.1 ст.247 провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягується лише в разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Оскільки адміністративне стягнення на порушника не накладається, стягненню судовий збір не підлягає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 163-1, 245, 247, 251, 252, 265, 280, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.П.Опалинська