ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/125/21 Справа № 204/8110/20 Суддя у 1-й інстанції - Білик І. А. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

за участю:

захисника

(в режимі відеоконференції) адвоката Морозова В.Ю.

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Згідно з постановою суду першої інстанції, 15 листопада 2020 року о 23.45 год., у м. Дніпро, на вул.Новошкільна, 94, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом ВАЗ-21043, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовилася у присутності двох свідків, чим порушила п. 2.5 ПДР України, за що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на незаконність та необґрунтованість постанови суду, на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, оскільки матеріали справи містять суперечливі докази, розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 та її представника. Зазначає, що не була повідомлена про дату та час судового засідання належним чином, ні листом, ні телефоном, ні іншими можливими засобами зв`язку, чим суд порушив її право на захист, обмеживши можливість надати пояснення по суті справи та реалізувати право на правову допомогу. Вважає, що протокол складений працівниками поліції необґрунтовано та безпідставно, вона не погодилася проходити огляд на місці зупинки, однак в закладі охорони здоров`я їй не пропонували пройти огляд.

Крім того, в матеріалах справи відсутнє направлення на проходження огляду в заклад охорони здоров`я. Свідки в поясненнях не зазначають і не конкретизують ознаки алкогольного сп`яніння, які в неї нібито виявили.

Вважає, що письмові пояснення свідків не можуть братися до уваги, якщо вони не надали показання в судовому засіданні під присягою. Суд грубо проігнорував чисельні порушення працівників поліції, щодо неналежності доказів та ухвалив рішення, ґрунтуючись виключно на власних переконаннях. Матеріали справи не містять відомості чи притягалася особа до адміністративної відповідальності за аналогічні правопорушення, що має значення для кваліфікації правопорушення. Крім того, матеріали справи не містять повністю відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, відсутня довідка про відсторонення від керування транспортним засобом, в протоколі відсутні телефонні номери свідків.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлена належним чином.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції захисник Морозов В.Ю. підтвердив, що ОСОБА_1 повідомлена належним чином, за станом здоров`я не з`явилася, проте не заперечувала проти проведення розгляду за її відсутності та за участю її захисника, апеляційні вимоги підтримує в повному обсязі. Захисник підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_1 та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити, постанову суду скасувати та закрити провадження по справі.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Апеляційний суд вважає, що зазначених вимог закону суд дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, в їх сукупності, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 010564 від 16 листопада 2020 року, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП;

- рапортом поліцейського, від 16.11.2020, відповідно до якого на службовий планшет отримано виклик про порушення ПДР за адресою: м. Дніпро, вул. Новошкільна 94. Прибувши за викликом інформація підтвердилася та місці був транспортний засіб ВАЗ НОМЕР_1 , за кермом виявилася жінка ОСОБА_1 , яка намагалася поїхати та після зупинки в останньої виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння водій відмовилася в присутності двох свідків, про що був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, вилучено посвідчення водія та відсторонено від керування, повідомлено про відповідальність у разі подальшого руху;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт відмови водія ОСОБА_1 в їх присутності від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння;

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого видно як працівники поліції, після зупинки транспортного засобу ВАЗ запропонували водію ОСОБА_1 в присутності двох свідків пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я або у разі відмові пройти огляд на визначення стану сп`яніння буде складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому з відеозапису вбачаються явні ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 та її неадекватну поведінку.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються вказаними письмовими поясненнями свідків та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, будь-яких суперечностей між собою не містять і сумнівів не викликають.

Доводи апеляційної скарги, що протокол складений необґрунтовано та безпідставно, що ОСОБА_1 не погодилася пройти огляд на місці зупинки, однак в закладі охорони здоров`я їй не пропонували пройти такий огляд повністю спростовується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Твердження в апеляційній скарзі, що письмові пояснення свідків не можуть бути визнані доказами у справі, оскільки вони не допитувалися в судовому засіданні є неспроможними, оскільки письмові пояснення можуть бути допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП та їх зміст узгоджується з іншими доказами, наявними у справі.

Крім того, апеляційний суд, задовольнивши клопотання ОСОБА_1 , вжив усіх можливих заходів щодо виклику свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для їх допиту в судовому засіданні, проте останні не з`явилися і сторона захисту також не змогла забезпечити їх явку.

Доводи апелянта про відсутність в матеріалах справи направлення на огляд водія на стан сп`яніння, апеляційний суд розцінює як такі, що ґрунтуються на власному довільному тлумаченні положень закону.

Відповідно до п. 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,затвердженої спільним наказом МОЗ і МВС № 1452/735 від 09.11.2015 року (Далі - Інструкція) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, проте, остання відмовилася, тому поліцейські не оформлювали відповідне направлення та не забезпечували її доставку до найближчого закладу охорони здоров`я.

Окрім цього, нормативні положення ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року та Інструкції не містять вимоги щодо вручення працівниками поліції такого направлення на проходження медичного огляду на стан сп`яніння у випадку відмови водія від його проходження.

У випадку згоди водія та його доставлення до закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду, таке направлення обов`язково оформлюється та є підставою для проведення лікарем відповідного дослідження, проте в даному випадку ОСОБА_1 відмовилася від проходження будь-якого огляду.

На думку апеляційного суду, факт не вручення або не отримання цього направлення водієм не має значення по суті правопорушення, оскільки протокол складений за відмову водія від проходження медичного огляду і водій не виявив бажання проїхати в медичний заклад.

Таким чином, апелянтом необґрунтовано яким чином вручення або невручення водію направлення на проходження медичного огляду виключає його вину за відмову від проходження такого огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апелянта про відсутність в матеріалах справи довідки про відсторонення від керування транспортним засобом, відомостей чи притягалася особа до адміністративної відповідальності за аналогічні правопорушення та протокол не містить телефонних номерів свідків не спростовують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає в тому числі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У зв`язку з чим, твердження в апеляційній скарзі про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю спростовуються дослідженими матеріалами справи.

Оцінюючи зазначені вище докази, апеляційний суд доходить висновку, що вони є належними, достовірними та допустимими, узгоджуються між собою і є достатніми для прийняття обґрунтованого рішення.

Апеляційний суд вважає неспроможними доводи апелянта про порушення її права на захист, оскільки суд не повідомив її належним чином про судове засідання, чим позбавив можливості надати пояснення на свій захист та реалізувати право на правову допомогу.

За змістом статті 268 КУпАП участь особи, яка притягається до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при розгляді справи не є обов`язковою. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №010564 від 16 листопада 2020 року ОСОБА_1 повідомлена, що розгляд справи стосовно неї відбудеться о 10 годині 16 грудня 2020 року в Красногвардійському районному суді м. Дніпропетровська, зі змістом протоколу ознайомлена, його копію отримала, про що свідчить її особистий підпис у відповідній графі протоколу.

За таких обставин суд розглянув справу 16 грудня 2020 року за відсутності ОСОБА_1 , яка була повідомлена про судове засідання у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, апеляційний суд поновив строк на апеляційне оскарження за клопотанням ОСОБА_1 , належним чином повідомив її про апеляційний розгляд справи та забезпечив можливість реалізації нею своїх процесуальних прав, які вона вважала порушеними в суді першій інстанції.

При цьому апеляційний суд неодноразово за клопотанням сторони захисту відкладав апеляційний розгляд справи, оскільки за твердженням її захисника Яфарова К.Е. бажала приймати особисту участь в судовому засіданні.

Однак в судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 жодного разу так і не з`явилася, скориставшись правовою допомогою захисника, який приймав участь в судовому засіданні.

Стаття 130 КупАП не відноситься до категорій справ, при розгляді яких обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що за таких обставин судом не було допущено істотних порушень прав ОСОБА_1 , які могли б вплинути на правильність висновків місцевого суду щодо доведення її вини у вчиненні даного адміністративного правопорушення та законність прийнятого рішення.

При розгляді справи порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції Закону № 1446-VIII від 07.07.2016.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Піскун