Справа № 946/1127/21 Провадження № 3/946/539/21
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

02 березня 2021 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Яковенко І.І., розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого помічником судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановив:

16 лютого 2021 року до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення з додатками відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановами від 16.02.2021 р., від 19.02.2021 р., від 22.02.2021 р. та від 25.02.2021 р. суддями Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області відповідно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заявлені самовідводи, у зв`язку з чим протоколом від 01.03.2021 р. здійснений повторний автоматизований розподіл справи та визначений суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Яковенко І.І.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не врегульоване питання відводу чи самовідводу суддею.

Разом з цим, згідно з ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Крім того, відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» є джерелом права для України, у своєму рішенні у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року (заява №33949/02) зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38) (п. 49).

Стосовно об`єктивного критерію в цьому ж рішенні далі Суд зазначив, що навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (див. рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45) (п. 53).

Таким чином, на думку Європейського суду з прав людини, наявність об`єктивно обґрунтованих сумнівів у безсторонності судді, навіть без наявності ознак, які б вказували на прояв особистої упередженості з боку судді, все одно свідчить про недодержання судом принципу безсторонності за об`єктивним критерієм та призводить до порушення п. 1 ст. 6 Конвенції.

Хоча особа, стосовно якої складений протокол про адміністративне правопорушення, у цій справі не є родичом судді Яковенка І.І., однак та обставина, що він тривалий час працює помічником судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, може за об`єктивним критерієм викликати недовіру не тільки в учасників справи, а й у стороннього спостерігача, а тому зазначена практика Європейського суду з прав людини має бути застосована у даній справі.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що у випадку розгляду даної справи суддею Яковенком І.І. у сторонніх спостерігачів та в учасників справи є об`єктивно обґрунтовані підстави вважати, що тривалі трудові відносини між особою, стосовною якої складений протокол про адміністративне правопорушення, та Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області можуть позначитися на безсторонності суддів цього ж суду, у тому числі і судді Яковенка І.І. Вказане являється об`єктивним критерієм недотримання безсторонності суду, що є порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та безумовно підриває довіру, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

Відповідно ж до п. 4 резолютивної частини рішення Ради суддів України від 08 червня 2017 року №34, питання відводу (самовідводу) під час судового розгляду матеріалів про адміністративні правопорушення вирішує суддя, на розгляді якого перебувають матеріали.

Отже, з метою дотримання права на справедливий суд, передбаченого п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та забезпечення безсторонності суду при розгляді даної справи, суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Яковенко І.І. підлягає відводу від участі у вказаній справі.

Керуючись ст. ст. 283, 285 КУпАП, ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», суд

постановив:

Заявити та задовольнити самовідвід судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Яковенку І.І.

Здійснити повторний автоматизований розподіл справи між іншими суддями Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області.

Постанова оскарженню не підлягає.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду І.І. Яковенко