Єдиний унікальний номер 728/136/21
Номер провадження 3/728/88/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 березня 2021 року місто Бахмач

Бахмацький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - Пархоменка П.І.

за участі:

секретаря судового засідання Горбач Н.Д.

особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянув матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 Ніжинського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Головеньки Борзнянського району Чернігівської області, зареєстрований АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2 , освіта професійно-технічна, одружений, має трьох неповнолітніх дітей, працює оператором в Чернігівській м`ясній компанії, ідентифікаційний код НОМЕР_1 , -

за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, виніс постанову про наступне:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи.

1. 27 січня 2021 року до Бахмацького районного суду Чернігівської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 383619 за частиною першою статті 130 КУпАП, складений відносно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що останній 1 грудня 2020 року о 3 годині 55 хвилин в с. Обмачів Бахмацького району Чернігівської області по вулиці Лесі Українки, б. 82 керував автомобілем ВАЗ 21013 д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення.

2. В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що він здійснив дорожньо-транспортну пригоду і викликав працівників поліції, а так як отримав травму, дружина надала йому ліки, що він і повідомив працівникам поліції.

В подальшому працівники поліції відмовилися везти його в медичний заклад.

3. Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що чоловік їхав у м. Батурин в гості. Їй зателефонували і сказали, що чоловік вдарився на транспортному засобі у стовп, у зв`язку із чим вона дала йому ліки.

4. Особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, працівник поліції Левченко О.О., та свідки, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, які неодноразово викликались в судове засідання, не з`явилися.

ІІІ. Досліджені в судовому засіданні докази

5. Таким чином на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення в судове засідання надано такі докази:

5.1. протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 383619 від 1 грудня 2020 року;

5.2. результат освідування на пристрій Алкотест 6810 від 1 грудня 2020 року;

5.3. письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4

5.4. диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського щодо відеореєстрації правопорушення.

6. В свою чергу особа, яка притягується до адміністративної відповідальності в спростування своєї вини надала:

6.1. особисті пояснення (див. пункт 2);

6.2. пояснення свідка ОСОБА_2 (див. пункт 3).

ІV. Оцінка Суду.

7. Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю Суд враховує.

8. Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

9. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості [1].

10. Суд звертає увагу на те, що частина перша статті 130 КУпАП в тому числі, передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

11. Таким чином, в даній ситуації вимагається доведення того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, на підтвердження чого, як було зазначено вище (див. пункт 5) Суду було надано протокол про адміністративне правопорушення, результат освідування на пристрій Алкотест 6820, пояснення свідків та диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

12. В правовідносинах, що розглядаються, на думку Суду в матеріалах справи не знайшло підтвердження того, що ОСОБА_1 , будучи водієм, керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

13. Так, ОСОБА_1 повністю заперечив обставини про те, що він здійснював керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (див. пункт 2), що відповідно до статті 251 КУпАП може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

14. Вказані обставини в судовому засіданні підтвердила свідок ОСОБА_2 (див. пункти 3).

15. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та свідок пояснили, що ОСОБА_1 вживав лікарські препарати, такі пояснення відображені і на відеозаписі з камери поліцейського (див. пункт 5).

16. Проте в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкриміновані діяння щодо керування транспортним засобом в «стані алкогольного сп`яніння», а діяння за керування транспортним засобом «під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції» не вмінялись.

17. В такому випадку Суд в першу чергу підкреслює, що він неодноразово наголошував на особливостях гарантій статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) в даній категорії справ (див. наприклад постанови суду по іншим справам [2]).

18. В даній ситуації виклад фактичних обставин справи і суті адміністративного правопорушення охоплюється положеннями підпунктів а та b пункту 3 статті 6 Конвенції, які гарантують право обвинуваченого бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього та мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

19. Отже, роблячи висновки по суті пред`явленого ОСОБА_1 «обвинувачення» Суд підкреслює, що межі гарантій, передбачених підпунктом «а» пункту 3 статті 6 Конвенції, мають оцінюватись, зокрема, у світлі більш загального права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції. У кримінальних справах надання повної та докладної інформації щодо висунутих особі обвинувачень, які в подальшому можуть бути сприйняті судом як юридична кваліфікація діяння, є неодмінною передумовою забезпечення справедливості провадження. У цьому зв`язку необхідно зазначити, що підпункт «а» пункту 3 статті 6 Конвенції не накладає жодних формальних вимог щодо способу, у який обвинувачений має бути проінформований про характер і причини висунутих щодо нього обвинувачень. Суд також зазначає, що підпункти «a» і «b» пункту 3 статті 6 Конвенції взаємопов`язані та що право бути поінформованим про характер і причини висунутих обвинувачень слід розглядати у світлі права обвинуваченого на підготовку свого захисту (пункт 37 рішення ЄСПЛ «Жупнік проти України» [3]).

20. Обов`язково слід наголосити, що процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункт 54 справи «Озеров проти Росії» [4], пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії» [5]).

21. У зв`язку із чим Суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

22. Суд не може змінювати суть «обвинувачення», викладене у протоколі про адміністративне правопорушення.

23. Важливо, що деталі вчинення правопорушення можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому «обвинувачення» (пункт 79 рішення ЄСПЛ у справі «Камасінскі проти Австрії» [6]).

24. Зазначені положення вимагають при викладенні фактичних обставин правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення відобразити всі елементи складу відповідного правопорушення, які вважаються встановленими.

25. Проте, в судовому засіданні було встановлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкриміновані діяння щодо керування транспортним засобом в «стані алкогольного сп`яніння», а діяння за керування транспортним засобом «під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції» не вмінялись (див. пункти 13-16).

26. Доказами, що підтверджують перебування ОСОБА_1 під дією лікарських препаратів є його пояснення та свідка ОСОБА_2 (див. пункти 2-3).

27. Такі пояснення зафіксовані і на відеозаписі з камери поліцейського, на чому Суд наголошував вище (див. пункт 15).

28. Далі Суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у Суду.

29. Пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які додані до протоколу про адміністративне правопорушення не можуть бути покладені в основу винуватості ОСОБА_1 , оскільки вони суперечать поясненням останнього та іншого свідка ОСОБА_2 , при цьому, Суд був позбавлений можливості перевірити пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні, оскільки останні не з`явилися з невідомих причин.

30. Із відеозапису, який було додано до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, неможливо встановити винуватість ОСОБА_1 .

31. Зокрема, на відеозаписі останній пояснив, що алкогольних напоїв він не вживав, а вживав лікарські препарати погодився пройти медичний огляд в медичній установі, але працівники поліції цього не зробили.

32. В такому випадку для того, щоб притягнути особу до адміністративної відповідальності повинна бути дотримана законна процедура порядку проведення медичного огляду, що включає і обов`язок особи, яка пропонує пройти такий огляд дотриматись порядку здійснення вимоги пройти такий огляд, що випливає із змісту частини другої статті 19 Конституції України, статті 8 Закону України «Про національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII згідно із якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

33. Процедура вказаного огляду врегульована Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду» та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказами Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735.

34. Виходячи із змісту вказаних актів законодавства (пункт 7,8, 12 Інструкції) поліцейський, за наявності відповідних підстав, направляє особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

35. Проте, в даній конкретній ситуації ОСОБА_1 виявив бажання пройти медичний огляд в закладі охорони здоров`я, повідомив про вживання ним лікарських препаратів, але поліцейський відповідних заходів не вжив, не перевірив вказані обставини, що свідчить про порушення процедури відповідного огляду.

36. Таким чином по справі встановлено, що має місце порушення процедури огляду на стан сп`яніння.

37. Також ОСОБА_1 інкриміновано діяння про керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, але дослідженими в суді доказами підтверджується вживання останнім лікарських препаратів, що в «обвинувачені» не зазначалось і працівником поліції не перевірялось.

38. Наведені факти у своїй сукупності у відповідності до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги Суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

39. Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

40. Таким чином, з протоколу про адміністративне правопорушення та наданих доказів в підтвердження вини, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не слідує, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

41. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

42. За даних обставин Суд доходить до висновку, що наявні всі підстави для закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

З цих підстав,

керуючись статтями 1, 9, 23, 33, 130, 276-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Закрити провадження в справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Бахмацький районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Бахмацького районного суду

Чернігівської області П.І. Пархоменко

[1] на можливість застосування принципу презумпції невинуватості у справах про адміністративні правопорушення звернув увагу Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 «справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» (пункт 4) // https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/v023p710-10#Text

[2] пункти 12-21, 24 постанови Бахмацького районного суду Чернігівської області від 13 травня 2020 року по справі єдиний унікальний номер 728/648/20 (номер провадження 3/728/222/20) // https://reyestr.court.gov.ua/Review/89231306;

пункти 12-21, 29-31 постанови Бахмацького районного суду Чернігівської області від 9 листопада 2020 року по справі єдиний унікальний номер 728/1824/20 (номер провадження 3/728/620/20) // https://reyestr.court.gov.ua/Review/92761836

[3] рішення ЄСПЛ «Жупнік проти України» // https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/974_816#Text

[4] рішення ЄСПЛ «Озеров проти Росії» // https://hudoc.echr.coe.int/rus#%22tabview%22:[%22document%22],%22itemid%22:[%22001-98531%22]\

[5] рішення ЄСПЛ «Кривошапкін проти Росії» // https://hudoc.echr.coe.int/rus#%22tabview%22:[%22document%22],%22itemid%22:[%22001-103078%22]\

[6] рішення ЄСПЛ у справі «Камасінскі проти Австрії» // https://hudoc.echr.coe.int/eng#%22tabview%22:[%22document%22],%22itemid%22:[%22001-57614%22]\