Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/81/21 Головуючий у суді І-ї інстанції Бурко Р. В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Гончар В. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2021 року. Суддя Кропивницького апеляційного суду Гончар В.М., за участі ОСОБА_1 та його адвоката, розглянув у порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою захисника адвоката Холоденка Романа Володимировича в інтересах ОСОБА_2 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 грудня 2020 року, якою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнено судовий збір в розмірі 420,40 грн. в дохід держави

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що 06.12.2020 о 00 год. 04 хв., рухаючись в м. Кропивницькому по пр. Винниченка, 11, керував транспортним засобом «ЗАЗ Ланос», державний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження медичного огляду та огляду за допомогою спецтехзасобів на визначення стану сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній адвокат Холоденко Р.В. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження в адміністративній справі щодо ОСОБА_2 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом не було належним чином повідомлено ОСОБА_2 про судове засідання, яке призначено на 24.12.2020 , а тому строки пропущено з поважних причин. У зв`язку з зазначеним також було порушено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП та протиправно розглянуто справу за відсутності ОСОБА_2 .

Вказує, що в порушення Інструкції №1395 та вимог ст.256 КУпАП протокол складено нерозбірливим почерком, за відсутності свідків про відмову ОСОБА_2 від проходження медичного огляду тому не може бути використаний судом для встановлення винуватості ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП, крім того останній був зупинений працівником поліції безпідставно.

Суд хибно визначив, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, оскільки з акту та відеозапису долученого до справи вбачається, що огляд проводився зі згоди водія, крім того відеозаписи не відображають безперервної фіксації всього, що відбувалось.

Під час апеляційного перегляду ОСОБА_2 та його представник-адвокат Холоденко Р.В. вимоги апеляційної скарги підтримали в повному обсязі.

При дачі пояснень апеляційному суду ОСОБА_2 пояснив, що у вказаний в протоколі час від здійснював рух на автомобілі під час чого його «підрізав» інший автомобіль, в якому як потів вияснилось були свідки зазначені поліцейським в протоколі. Через деякий час його зупинили працівники поліції які в бесіді запропонували пройти огляд для визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер на що він погодився та продув прилад який показав наявність алкоголю 1,88 % проміле, з результатами якого він не погодився, але на пропозицію працівника поліції прослідувати до медичного закладу відмовився. При цих подіях були присутні вказані в протоколі свідки.

Свідок ОСОБА_3 , допитаний за клопотанням сторони захисту суду пояснив, що на прохання за дзвінком ОСОБА_2 приїхав на місце події як тверезий водій з метою забрати автомобіль ОСОБА_2 , якого зупинили працівники поліції. На місці події бачив двох свідків, які в його присутності, на пропозицію працівника поліції підписали чистий бланк протоколу та поїхали, а в свою чергу працівник поліції щось писав в салоні свого автомобіля. Чи підписував ОСОБА_2 протокол він не бачив.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, перевіривши апеляційні доводи вважаю, що в задоволенні апеляційної скарги щодо скасування постанови суду та закриття провадження в справі слід відмовити, за таких обставин.

Як вбачається із матеріалів справи постанова судом щодо ОСОБА_2 винесена 24.12.2020 за відсутності правопорушника, однак в матеріалах справи відсутні відомості про отримання ОСОБА_2 оскаржуваної постанови, а тому апелянту підлягає поновленню строк на апеляційне оскарження.

Із оскаржуваної постанови вбачається, що справа розглянута за відсутності ОСОБА_2 . Приймаючи таке рішення суд зазначив наступне.

В судове засідання, яке було призначено на 24.12.2020 ОСОБА_2 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою місця проживання зазначеною в протоколі та шляхом надсилання судової повістки в електронній формі за допомогою смс-повідомлення на номер зазначений ним при складанні протоколу, яке отримано ним о 13 год. 52 хв. 21.12.2020, що підтверджується довідкою.

Крім того, на офіційному сайті Кіровського районного суду м. Кіровограда (https://kr.kr.court.gov.ua/sud1109/), в розділі «Громадянам» у вкладці «Список судових справ, призначених до розгляду» з моменту призначення даної справи до розгляду були зазначені дата, час та місце слухання.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У п.41 рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/02) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Під час складання протоколу у справі про адміністративні правопорушення, із якими ознайомився ОСОБА_2 , вказано його місце проживання та номер мобільного телефону. Таким чином останній безперечно розумів, що за вказаними ним адресою та номером мобільного телефону судом будуть здійснюватися його виклики для розгляду вказаної справи та жодних зауважень з приводу викладеного при складанні протоколу не висловив.

Судом встановлено наступні обставини:

1) судові повістки направлялися за адресою місця проживання зазначеною в протоколі та за допомогою смс-повідомлення на номер зазначений ним при складанні протоколу;

2) інформація про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення було завчасно оприлюднена на офіційному сайті Кіровського районного суду м. Кіровограда;

3) жодні клопотання, заяви тощо, які б обґрунтовували неможливість явки до суду ОСОБА_2 , а також про відкладення розгляду справи, не подано.

Таким чином ОСОБА_2 відомо про розгляд у суді його справи, а також про те, що судові повістки йому направлялися за адресою місця проживання зазначеною в протоколі та за допомогою смс-повідомлення на номер зазначений ним при складанні протоколу, але своїми фактичними діями він ігнорує їх, що вказує про його небажання брати участь в розгляді справи та фактично таким чином він реалізує надане йому право не з`являтися для розгляду справи. При цьому судом вичерпані всі доступні можливості для забезпечення участі ОСОБА_2 в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.

Зважаючи на викладені обставини, оскільки ОСОБА_2 своєчасно сповіщався про час і місце розгляду справи за вказаною ним адресою та номером телефону, був обізнаний про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вживав заходів для явки до суду, не подавав письмових заперечень проти протоколу, його поведінка свідчить про свідоме затягування розгляду справи. Проте, подальше відкладення розгляду справи нівелюватиме завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Відтак, суд відповідно до вимог ч.1 ст.268 КУпАП вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що сприятиме досягненню завдань, визначених ст.ст.1, 245 КУпАП, та своєчасному розгляду справи в межах строків, які передбачені ст.38 КУпАП.

Зазначеним спростовуються доводи апелянта про будь-то допущені судом порушення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП та протиправно розглянуто справу за відсутності ОСОБА_2 .

При розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Даний висновок суду об`єктивно підтверджується дослідженими та перевіреними під час судового розгляду справи наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з яких вбачається, що в їх присутності ОСОБА_2 пройшов огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу «Драгер», який показав 1.88 проміле, з результатом не погодився та відмовився від проходження огляду в медичному закладі, відеозаписом обставин правопорушення, які підтверджують обставини встановлені судом.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно диспозиції статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Із вище наведених та досліджених судом доказів, вбачається, що посадовою особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 , було дотримано процедуру проведення огляду водія транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння, що передбачена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджену наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015, що також узгоджується і з вимогами ст. 266 КУпАП.

Враховуючи зазначене доводи ОСОБА_2 щодо скасування постанови суду за обставин, викладених в апеляційній скарзі, є не обґрунтованими та спростовуються зазначеними вище дослідженими судом доказами.

Будь-яких обґрунтованих відомостей, які б ставили під сумнів достовірність та належність зібраних поліцейськими доказів, вказували про порушення вимог ст.266 КУпАП під час їх отримання та огляду водія на місці зупинки транспортного засобу, а також об`єктивність поліцейських або свідків у справі, суду не надано, їх зацікавленість під час провадження у справі стосовно ОСОБА_2 не встановлена.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували надані разом з протоколом докази вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, не було наведено.

До показань свідка ОСОБА_3 про те, що в його присутності свідки на пропозицію працівника поліції підписали чистий бланк протоколу суд відноситься критично, так як це спростовується відеозаписом події відповідно якого при складанні протоколу про адміністративне правопорушення свідок на місці події присутній не був.

Крім того, твердження сторони захисту та правопорушника про зацікавленість свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у даній справі є безпідставними, оскільки такі твердження не спростовують показників технічного засобу «Драгер», за наслідками продуву якого у ОСОБА_2 виявлено вміст алкоголю 1.88 проміле, з результатом якого правопорушник не погодився, однак відмовився від проходження огляду в медичному закладі.

Отже обставини, на які посилається особа, яка притягується до відповідальності, є лише способом захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

ОСОБА_2 та його адвокатом не наведено жодних достатніх підстав, які б ставили під сумнів долучені пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які узгоджуються між собою та іншими доказами. Обставини події в поясненнях свідків викладені так, що повністю збігаються із відеозаписами, долученими до матеріалів справи, які є об`єктивними доказами і у сукупності з іншими доказами дають можливість суду із достовірністю встановити обставини справи. Наведена сукупність доказів на переконання суду є достатньою для з`ясування усіх обставин, які підлягають доказуванню в справі про адміністративне правопорушення.

Перевіривши матеріали справи апеляційний суд дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складений відповідно до ст.256 КУпАП, в ході провадження по справі дотримано вимог ст.245 КУпАП, а судовий розгляд справи проведено у відповідності до ст.280 КУпАП.

Суд, враховуючи особу правопорушника, характер вчиненого проступку, застосував до ОСОБА_2 адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП яке, за своїм видом і мірою є справедливим, необхідним і достатнім для його виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Враховуючи зазначене доводи адвоката та правопорушника про скасування постанови суду за обставин, викладених в апеляційній скарзі, є не обґрунтованими, а тому в їх задоволення слід відмовити.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Холоденко Роману Володимировичу, який діє в інтересах ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 грудня 2020 року.

Апеляційну скаргу адвоката Холоденка Романа Володимировича залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 грудня 2020 року щодо ОСОБА_2 , без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду В.М. Гончар