Справа № 569/4014/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2021 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Сидорук Є.І. розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, рнокпп - ____________________________, за ч. 4 ст. 122КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адмінправопорушення серії ДПР18 №279333, 11 лютого 2021 року о 09 год. 21 хв., в м. Рівне на перехресті вул. М. Старицького вул. Підкови, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Cheri Jaggi д.н.з. НОМЕР_1 порушив вимогу дорожнього знаку 2.1 д. 1 «Дати дорогу», не дав дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, змусив водія автомобіля Mitsubishi Outlander д.н.з. НОМЕР_2 (на синьому фоні) різко гальмувати та змінювати напрямок руху, щоб уникнути зіткнення, чим створив аварійну обстановку.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 4 ст. 122 КУпАП порушення, передбачені частинами першою, другою або третьою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, не визнав. Просить провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю у його діях складу та події адміністративного правопорушення вказавши на те, що правил дорожнього руху не порушував, що підтвердив відеозаписом події.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, дослідивши матеріали про адміністративне правопорушення, відеозапис події від 11.02.2021, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих їх законних представників і захисників.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з обставин справи, доказів, які свідчили б про те, що водій автомобіля Cheri Jaggi д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 порушив вимогу дорожнього знаку 2.1 д. 1 «Дати дорогу» не встановлено, та спростовується дослідженим в судовому засіданні відеозаписом події від 11.02.2021.

Окрім того, до матеріалів справи долучено рапорт працівника поліції Ярмошика П.В., який здійснив аварійне гальмування у наслідок чого ніби то було спричинено аварійну обстановку, пояснення інших свідків матеріали справи не містять.

Враховуючи практику ЄСПЛ, яка висловлена у рішеннях « Надточій проти України», «Остюрн проти ФРН», «Енгель та інші проти Нідерландів», « Равнсборг проти Швеції», «Путц проти Австрії», гарантії прав людини, передбачені Конвенцією, щодо кримінального провадження, розповсюджуються у тому числі і на інше публічне переслідування особи, якщо таке переслідування можливо визначити карно-кримінально правовим та національним правом: колом адресатів та правовими наслідками для адресатів. Тобто гарантії передбачені ст. 4 Протоколу №7, стосуються не лише кримінального провадження у розумінні законодавства України, а й будь-якого публічного переслідування, яке здійснюється Державою.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутністю будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. (Правовий висновок Конституційного Суду України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року).

Суд не може враховувати пояснення працівників поліції, оскільки вони діють як службові особи під час виконання своїх службових обов"язків. Свідчення таких осіб не може вважатися об"єктивним доказом у справі, оскільки вони є представниками суб"єкта владних повноважень, які виконують функції по охороні громадського порядку.

Так, відповідно правової позиції Верховного суду від 29.04.2020 року при розгляді справи №161/5372/17, суд зазначив: «Відповідно до ч. 1 ст. 65 КАС України, як свідок в адміністративній справі може бути викликана судом кожна особа, якій можуть бути відомі обставини, що належить з`ясувати у справі.

При цьому, колегія суддів вказує, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів суттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральнее становище людина здатна об`єктично та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання працесуальними правами.

Тому суд критично оцінює наявний у матеріалах рапорт лейтенанта поліції Ярмошика П., оскільки останній є зацікавленою особою, яка в першу чергу оправдовувала свої незаконні дії, а саме: різке гальмування, зміну напрямку руху, оскільки у матеріалах справи, окрім пояснень працівників поліції відсутні належні та допустимі докази різкого гальмування та зміни напрямку руху транспортним засобом Mitsubishi Outlander д.н.з. НОМЕР_2 .

Згідно роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Приписами ст. 129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, середіншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч. 1ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

За ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діятилише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, щопередбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Таким чином, обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

За таких обставин, підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП немає, а тому відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП адміністративна справа підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити в зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду Сидорук Є.І.