Провадження №: 3/752/5757/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2021 м. Київ

суддя Голосіївського районного суду міста Києва Бушеленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві матеріали адміністративної справи, що надійшли

відУправління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції
пропритягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП
відносноОСОБА_1 дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 місце проживання - АДРЕСА_1
за участю ОСОБА_1 (особисто) ОСОБА_2 (особисто)

ВСТАНОВИВ:

22.04.2021 уповноваженою особою Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 139858 (надалі по тексту - протокол від 22.04.2021), в якому зафіксовано, що 22.04.2021 близько 14:10 водій ОСОБА_1 у м. Києві по вул. Саксаганського керуючи автомобілем Volkswagen T5, державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не впевнився у безпечності та на регульованому перехресті з вул. Льва Толстого скоїв зіткнення з транспортним засобом Subaru Forester, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по вул. Льва Толстого. У результаті дорожньо-транспортної пригоди обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Дії кваліфіковано за ст. 124 КУпАП з відсилкою до п. 8.7 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

До зазначеного протоколу приєднано копія протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 від 22.04.2021, схему місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.04.2021, письмові пояснення ОСОБА_2 від 22.04.2021, письмові пояснення ОСОБА_1 від 22.04.2021.

У ході розгляду справи судом (суддею) було заслухано пояснення обох учасників дорожньо-транспортної пригоди, показання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які перебували в службовому інкасаторському авто Volkswagen разом з ОСОБА_1 у складі одного екіпажу, досліджено приєднані до протоколу від 22.04.2021 документи.

Показання свідків та пояснення ОСОБА_1 зводяться до того, що на регульованому перехресті вул. Саксаганського та Льва Толстого ОСОБА_1 закінчував рух в межах перехрестя (напрямок руху по вул. Саксаганського з боку Печерську в сторони пл. Перемоги), на центр якого виїхав на дозволяючий (зелений) сигнал світлофора, тоді як водій ОСОБА_2 цього не врахував.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_5 він почав рух на зелений сигнал світлофора з вул. Льва Толстого (напрямок руху з пл. Льва Толстого в бік вул. Митрополита Липківського). Факт того, що ОСОБА_5 не різко та не швидко від`їхав від світлофора доводиться тим, що до мить до початку його руху перед ним промчало інше авто на шаленій швидкості та ледь не вчинило зіткнення з іншими учасникам дорожнього руху.

Уважно дослідивши наявні матеріали, заслухавши пояснення та показання, суд (суддя) доходить висновку, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі протоколу від 22.04.2021, який надійшов до суду, становитиме неналежну процесуальну дію з огляду на наступне.

В силу Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey, п. 282) зазначається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Також Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Адміністративним правопорушенням (проступком), у розумінні чинного законодавства, є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Виходячи зі змісту ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який і є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення та його оформлення закріплені у ст. 256 КУпАП, де вказано, що у ньому зазначаються дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи; відомості про заподіяння матеріальної шкоди (у разі її наявності).

Статтею 124 КУпАП установлено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Таке порушення тягне за собою адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Правова конструкція ст. 124 КУпАП визначає її як таку, що є банкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, а саме: Правил дорожнього руху.

Як вказувалося вище, протокол від 22.04.2021 оформлений з посиланням на п. 8.7 Правил дорожнього руху.

Так, п. 8.7 постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 "Про Правила дорожнього руху" має наступний зміст: "світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, Х-подібні".

Протокол та приєднані до нього документи, з урахуванням змісту п. 8.7 Правил дорожнього руху, не дозволяють встановити склад адміністративного правопорушення, за яке передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП у діях ОСОБА_1 . Незрозумілим видається, яка саме активна усвідомлена дія ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом становила порушення Правил дорожнього руху саме за п. 8.7 цих Правил.

У протоколі від 22.04.2021 не міститься запису про те, що ОСОБА_1 здійснив рух на забороняючий сигнал світлофору, також це не видається за можливе установити з документів, що приєднані до цього протоколу. При цьому і відсутні матеріали, які б дозволи оцінити дії ОСОБА_1 на предмет того, чи закінчував він переїзд перехрестя і чи не повинен був ОСОБА_2 надати йому таку можливість з урахуванням того, що це є доволі великим перехрестям, світлофори на якому на вул. Саксаганського розміщені досить поодаль "вглиб" від центру перехрестя. Незрозумілим є і те, якими, на думку працівників поліції, могли бути дії ОСОБА_1 при просуванні в заторі в центрі перехрестя.

При цьому норми КУпАП не надають судді повноважень на самостійне внесення змін або ж будь-яких доповнень, виправлень у протокол про адміністративне правопорушення, так само і права визначати кваліфікацію вчиненого на власний розсуд, адже це є недопустимим та може мати наслідком порушення права особи на захист або ж бути витлумачене як упередженість чи необ`єктивність судді.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 53 рішення у справі "Гурепка проти України").

Загальновідомим є і те, що стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження, поширено Європейським суд з прав людини й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки "кримінальним обвинуваченням" у розумінні вказаної Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (рішення у справі "Лучанінова проти України").

З урахуванням всього викладеного та як вказувалося вище, установлення складу адміністративного правопорушення за п. 8.7 Правил дорожнього руху у діях ОСОБА_1 не видається за можливе.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП унормовано, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене вище, провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 9, 23, 124, 247, 268, 276, 277, 279, 280, 283-285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Бушеленко