Провадження № 33/4808/94/21
Категорія ст.44-3 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Руденко Д. М.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 січня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 , громадянку України,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень, а також стягнуто судовий збір в розмірі 454 грн.-

. в с т а н о в и в:

Судом першої інстанції встановлено, що 20.10.2020 року о 23 год. 30 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Січових Стрільців, 13, власник кальян бару «White Fox» ОСОБА_1 не припинила роботу закладу після 22.00 год., чим порушила вимоги п.п.5 п.11 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020р. зі змінами, затвердженими п.п.2 п.5 постанови Кабінету Міністрів України №956 від 13.10.2020 року та вчинила правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

На постанову суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова суду прийнята без належного дослідження доказів у справі, з порушенням норм матеріального і процесуального права, неналежного повідомлення сторони та всупереч практиці Європейського суду з прав людини.

Вказує на те, що судом було порушено її право на справедливий суд, оскільки розгляд справи відбувся без її участі, а в матеріалах справи наявна телефонограма про розгляд справи на 18.12.2020 року, згідно якої була здійснена єдина спроба передавання телефонного повідомлення.

Звертає увагу на те, що справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 надійшла до суду 03.11.2020 року і в надто короткий термін була розглянута без її участі.

Зазначає, що коли вона з`явилась за викликом до суду, то їй повідомили, що суддя перебуває у відпустці і пояснили, що вона додатково буде повідомлена про наступну дату розгляду справи. В протоколі про адміністративне правопорушення зафіксовано її місце реєстрації та фактичне місце проживання, однак на жодну адресу повістка не надходила.

Вважає, що вона не була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, що є порушенням її права на захист, а суд розглянув справу без достатнього підтвердження того, що належно повідомлялась про розгляд справи, оскільки саме лише надсилання повідомлення без отримання даних про його вручення, не свідчить про інформованість про розгляд справи, а отже робить це право недієвим.

Зазначає, що вона не зобов`язана переглядати інформацію, яка розміщується на офіційних вебсайтах органів державної влади.

Вказує на те, що 21.01.2021 року вона ознайомилась із матеріалами справи і дізналася про те, що її викликали до суду на 11.01.2021 року, про що свідчить розписка, а постанова вже винесена 12.01.2021 року.

Звертає увагу суду на те, що протокол про адміністративне правопорушення складено 21.10.2020 року про подію, яка ніби то склалася 20.10.2020 року, тобто не в момент складання. В протоколі не зазначено свідків події.

Вказує на те, що стягнення накладено у розмірі 2 тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що суперечить положенням ст. 44-3 КУпАП, оскільки у відповідності до санкції даної стаття, накладення штрафу на громадян становить від однієї до двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян і на посадових осіб від двох до десяти тисяч неоподаткованих мінімумів доході громадян.

Зазначає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення та не може бути перекладено на суд.

Проте, в матеріалах справи відсутні будь які докази на підтвердження того, що вона є посадовою особою чи суб`єктом господарської діяльності, керівником чи власником підприємства та несе адміністративну відповідальність за порушення правил карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вважає, що суд належним чином не з?ясував її правовий статус та щодо наявності в неї певних обов`язків та повноважень.

Вважає, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо неї було порушено вимоги ст. 255 КУпАП та не зібрано достатніх доказів вчинення нею зазначеного правопорушення.

Зазначає, що другий примірник протоколу їй не вручався, хоча працівник поліції запевнив, що такий примірник буде надіслано ОСОБА_1 на поштову адресу на протязі трьох днів з моменту його складання і дав підписатися про це у протоколі.

Звертає увагу на те, що наявні у матеріалах справи докази не відповідають критеріям належності, достатності та достовірності доказів у справі. На відеозаписі відсутній звук, що не дає змоги встановити чи він взагалі відноситься до обставин, які пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення, відсутні час та дата відеофіксації. З огляду на наведене, вказані докази є неналежними, недопустимими та недостатніми для встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушенні.

Крім того, вказує на те, що в неї не було методів та способів змусити клієнтів покинути заклад після закінчення його роботи. Звертає увагу на те, що всі фіскальні чеки закриваються до 22 год., що свідчить про те, що заклад не працював після зазначеного часу і не обслуговував клієнтів.

Вказує, що ці обставини підтверджуються копіями фіскальних чеків, які долучені до матеріалів апеляційної скарги.

Просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підтримала вимоги апеляційної скарги та просила скасувати постанову суду першої інстанції і закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, оскільки відсутні допустимі, належні та достатні докази, які доводять вину у вчиненні адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції за відсутності даних про те, що вона належним чином повідомлена про розгляд справи безпідставно розглянув справу без її участі, чим порушив її право на захист.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи наведене, перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить із сукупності обставин, які свідчать про наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності об`єктивної реальної можливості бути присутнім у суді під час розгляду справи та організувати ефективний захист своїх інтересів, які свідчать про прийняття судом першої інстанції необхідних заходів щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про розгляд справи та враховує характер процесуальної поведінки вищевказаної особи протягом розгляду справи у суді.

Апеляційний суд вважає, що саме такий підхід зможе забезпечити рівновагу між інтересами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та необхідністю підтримання ефективності системи судочинства.

Так, суд першої інстанції в мотивувальній частині постанови суду зазначив, що ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату та час судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки до суду не повідомила, клопотань про відкладення судового засідання не подавала. А також, судом прийнято до уваги, що ОСОБА_1 також могла стежити за ходом справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Керуючись ст. 268 КУпАП, суд вважав, що ОСОБА_1 повідомлено про судовий розгляд у спосіб, що визначений законом, тому правові наслідки за її відсутність в судовому засіданні законом повністю покладено на ОСОБА_1 , і справу доцільно розглянути за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Апеляційний судом встановлено, що матеріали справи відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП надійшли до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області 03.11.2020 року і розгляд справи було призначено на 24.11.2020 року, про що свідчить розписка суду (а.с.9).

Разом з тим, розгляд справи 24.11.2020 року не відбувся у зв`язку із перебуванням судді у відпустці (а.с.10). Наступне судове засідання було призначено на 18.12.2020 року, яке також не відбулось по причині перебування судді у відпустці, про що свідчить довідка суду (а.с.12).

Розгляд справи було перенесено на 11.01.2021 року, про що свідчить розписка про направлення повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи (а.с.13).

12.01.2021 року у справі ухвалено постанову суду, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ст.44-3 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу.

Зі змісту доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що вона з`являлась а за викликом до суду для участі у судовому засіданні, яке не відбулось у зв`язку із тим, що суддя перебував у відпустці.

Фактично, суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 у першому судовому засіданні, що свідчить про те, що судом не приймались достатні заходи щодо можливості забезпечити участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у судовому засіданні.

Таким чином, суд першої інстанції порушив конституційне право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на участь у судовому розгляді, не забезпечив у можливості надати докази та навести доводи, через що порушив вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вищевказані обставини свідчать про те, що рішення суду першої інстанції було ухвалено судом з грубим порушенням права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на захист і підлягає скасуванню.

При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що поняття «кримінальне обвинувачення», яке використовується у статті 6 Конвенції, має автономний характер і його необхідно розуміти з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (справа «Михайлов проти Російської Федерації»).

Апеляційний суд приймає до уваги, що відповідно до ст.53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

Разом з тим, санкцією ст.44-3 КУпАП за вчинення адміністративного правопорушення у виді порушення правил щодо карантину людей встановлено стягнення у виді накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи сутність і характер адміністративного правопорушення, суворість можливого стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника та інші.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно абз. 16 ст. 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» `карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 2 ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», на усій території України з 12 березня 2020 року по 03 квітня 2020 року встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2020 року №215 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211» внесені зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», згідно яких назва постанови викладена в редакції: Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS- CoV-2».

Відповідно до підп. 7 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року № 211 (в редакції чинній на момент вчинення правопорушення) заборонено до 24 квітня 2020 року проведення всіх масових (культурних, розважальних, спортивних, соціальних, релігійних, рекламних та інших) заходів, крім заходів, необхідних для забезпечення роботи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, за умови забезпечення учасників засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, у тому числі виготовленими самостійно, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів.

Згідно ст. 41 «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №042513 від 21.04.2020, ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 20.10.2020 року о 23 год. 30 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Січових Стрільців, 13, власник кальян бару «White Fox» не припинила роботу закладу після 22.00 год., чим порушила вимоги п.п.5 п.11 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020р. зі змінами, затвердженими п.п.2 п.5 постанови Кабінету Міністрів України №956 від 13.10.2020 року та вчинила правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

В протоколі зазначено, що правопорушенням не заподіяно матеріальної шкоди, свідків та потерпілих не зазначено. Пояснення ОСОБА_1 по суті правопорушення надала на окремому аркуші, про що зазначено в протоколі.

Протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підписано власноручно.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 про те, що в матеріалах справи відсутні дані про вручення їй копії протоколу про адміністративне правопорушення, і що другий примірник протоколу їй буде надіслано на її поштову адресу.

Так, згідно ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 була ознайомлена зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення і їй було роз`яснено її права та обов`язки у відповідності до вимог закону, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 у графах протоколу про адміністративного правопорушення.

В матеріалах справи відсутня копія протоколу про адміністративне правопорушення, що свідчить про виконання працівником поліції своїх обов`язків щодо її вручення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При вирішанні цього питання суд виходить із сукупності досліджених доказів, які дозволяють встановити порядок вчинення процесуальних дій та свідчать про обізнаність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про зміст висунутого обвинувачення та наявність реальної можливості організувати ефективний захист своїх інтересів.

Зокрема, апеляційний суд також враховує, що зі змісту матеріалів справи вбачається, що 21.10.2020 року ОСОБА_1 була ознайомлена із змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 042513 від 21.10.2020 року.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення суд першої інстанції послався на дані з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №042513 від 21.10.2020 року, інформацією, рапортами працівників поліції, довідкою за результатами розгляду звернення, відеодоказами, які містяться в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні, іншими матеріалами справи.

Згідно ст. ст. 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.

Постанова суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 цим нормам закону не відповідає, оскільки суд першої інстанції не надав аналіз всім зібраним у справі доказам щодо їх допустимості, достовірності і достатності, не обґрунтував свій висновок в частині доведеності вини конкретними доказами, не вказав які саме фактичні дані підтверджують обставини вчиненого правопорушення.

Суд першої інстанції, обмежившись простим перерахуванням доказів, досліджених в судовому засіданні, не проаналізувавши їх зміст, не вказав які саме фактичні дані вони підтверджують, як співвідносяться між собою та чи достатні для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. (Справа "Салов проти України")

Необхідно звернути увагу на те, що метою судочинства є не лише формальне вирішення питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку відповідно до вимог ст.368 КПК України, а досягнення правосуддя, в зв`язку з чим суд зобов`язаний дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі прийнятого ним рішення й забезпечують його правосудність.

Відсутність належної мотивації висновків суду призводить до того, що сторона позбавляється можливості обґрунтувати свою позицію під час оскарження вироку суду, а суд вищої інстанції - переглянути його.

Разом з тим, детальний аналіз матеріалів справи свідчить про те, що в матеріалах справи відсутні достатні та належні докази, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані, які дозволяють встановити вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки протокол містить тільки формулювання обвинувачення у вчиненні правопорушення, виконання процесуальних дій, щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про процесуальні права, зміст обвинувачення та вручення копії протоколу правопорушнику. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено не на місці адміністративного правопорушення, безпосередньо після його вчиненні, а через певний проміжок часу.

В матеріалах справи немає належних даних про правовий статус ОСОБА_1 , що ставить під сумнів висновок суду про те, що вона є суб`єктом цього правопорушення.

Відповідно до статті 251 КУпАП фото та відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджено відеозапис, який долучено до протоколу про адміністративне правопорушення.

Із доданого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що вищевказаним доказом зафіксовано наявність певних осіб в приміщенні.

Разом з тим, долучений відеозапис не дає можливості встановити час та місце здійснення відеозапису та переконатись в тому, що зафіксована на них подія стосується обставин обвинувачення ОСОБА_1 та відноситься до подій вказані у протоколі про адміністративне правопорушення , які відбувались 20.10.2020 року о 23 год. 30 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Січових Стрільців, 13, в кальян барі «White Fox».

Вказаний відеозапис, тривалістю 22 сек., не дає можливості конкретизувати місце та час зйомки і не дозволяє встановити інші обставини, які мають істотне значення для розгляду справи.

Окрім того, із вказаного запису неможливо встановити час його походження, час перебування осіб у вказаному закладі та здійснення часу роботи закладу.

У відповідності до рапорта працівника поліції ДОП Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Тимошіва Р. (а.с.2) 20.10.2020 року здійснював перевірку додержання карантинних обмежень суб`єктів господарювання після 22 години. Під час перевірки було встановлено, що в м. Івано-Франківську по вул. Січових Стрільців, 13 5 поверх, кальян бар «White Fox» о 23 год. 30 хв. 20.10.2020 року не припинив роботу закладу, в якому перебували відвідувачі. Встановлено, що власником закладу є ОСОБА_1 , яка була відсутня на момент перевірки і, зі слів працівників закладу, не відповідала на телефонні дзвінки. Працівники закладу від надання письмових пояснень та своїх анкетних даних відмовились, відвідувачі пояснення не надали, а тому було здійснено відеофіксацію закладу. В рапорті зазначено про внесення даних відомостей до ЖЕО для проведення перевірки та вирішення питання про притягнення винних до адміністративної відповідальності.

У відповідності до рапорту дільничного офіцера поліції відділу превенції Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області лейтенанта поліції О. Березовського (а.с.3) 21.10.2020 року до Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківський області надійшов рапорт старшого ДОП Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Тимошіва Р.І. про те, що 20.10.2020 року відповідно до постанови КМУ №956 від 22.07.2020 року п.5п.11 із змінами проводилась перевірка суб`єктів господарювання з надання послуг громадського харчування без організації дозвілля, крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на виніс після 22 год. та до 07 год.

20.10.2020 року о 23 год. 30 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Січових Стрільців, 13, в кальян барі «White Fox» здійснювався прийом відвідувачів. Працівники закладу та відвідувачі відмовились від надання пояснень, в наслідок чого було проведено відеофіксацію даного порушення. Під час перевірки власник закладу ОСОБА_1 пояснила, що 20.10.2020 року о 22 год. заклад припинив прийом відвідувачів, а в залі перебували працівники закладу.

На ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.44-3 КУпАП.

Апеляційний суд приймає до уваги, що вказані рапорти за своїм правовим змістом є документами якими поліцейські інформують керівництво про законність та обґрунтованість дій поліцейських під час проведення перевірки щодо виконання карантинних заходів і не можуть вважатися достатніми доказами винуватості у вчиненні правопорушення.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що в матеріалах справи наявне письмове пояснення ОСОБА_1 надане 21.10.2020 року (а.с.1) про те, що 20.10.2020 року о 22 год. заклад кальян бару «White Fox» припинив прийом відвідувачів, а в залі перебували працівники закладу. Карантинних обмежень заклад не порушує, дотримується всіх правил, про що можуть підтвердити працівники закладу.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вищевказаного правопорушення не визнала та пояснила, що у закладі кальян бару «White Fox» 20 жовтня 2020 року до 22 годині 00 хвилин було проведено розрахунок всіх відвідувачів закладу, припинено обслуговування клієнтів та попереджено про необхідність залишення приміщення кафе.

На підтвердження вищевказаних доводів ОСОБА_1 до апеляційної скарги долучені копії фіскальних чеків від 20.10.2020 року, які свідчать про те, що розрахунок із клієнтами кальян бару «White Fox» 20.10.2020 року було проведено о 21год.40 хв., про що було складено фіскальний денний звіт.

Апеляційний суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які спростовують доводи ОСОБА_1 про її невинуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні дані, які підтверджують, що ОСОБА_1 дійсно є власником зазначеного кальян-бару та має повноваження, які свідчать про те, що вона може вважатися посадовою особою у відповідності до вимог ст.44-3 КУпАП та саме на неї покладалась організація роботи - закриття кальян бару «White Fox» ОСОБА_1 в м. Івано-Франківську по вул. Січових Стрільців, 13, 20.10.2020 року після 22 год.

Апеляційний суд вважає, що зібрані у справі докази не дозволяють прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та вчинення нею порушення вимоги п.п.5 п.11 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020р. зі змінами, затвердженими п.п.2 п.5 постанови Кабінету Міністрів України №956 від 13.10.2020 року.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «Кобець проти України» зазначено, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно до ст.7КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що судове рішення про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За обставин викладених вище, апеляційний суд вважає недоведеним вину ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що досліджена судом сукупність доказів не дозволяє прийти до висновку поза розумним сумнівом про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що діючий закон про притягнення особи до адміністративної відповідальності, містить тільки одну правову підставу для визнання особи невинуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, ст. ст. 251, 280, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 січня 2021 року відносно ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.44-3 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв