Провадження № 3/219/61/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2021 року м. Бахмут

Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Конопленко О.С., розглянувши матеріали адміністративної справи, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною вищою освітою, який не працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 096859 від 13 листопада 2020 року вбачається, що 13 листопада 2020 року о 09 годині 00 хвилин в м. Соледар по вул. Сосюри, 1-А водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ЗАЗ-DAEWOO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, червоні очі), від продуття алкотестеру та проходження медогляду відмовився в присутності двох свідків. Таким чином, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 та його захисник Павличук В.П., які про дату, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, у судове засідання не з`явились, до початку судового засідання захисником подано до суду клопотання про розгляд справи без його та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, участі. За таких обставин суд дістається висновку про можливість розгляду справи у відсутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника відповідно до ст. 268 КУпАП України.

Допитаний у судовому засіданні, яке відбулось 13 січня 2021 року, ОСОБА_1 суду пояснив, що 13 листопада 2020 року, приблизно о 09 годині 00 хвилин, він керував транспортним засобом «ЗАЗ-DAEWOO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 . Їдучи біля автозаправної станції по вулиці Сюсюри у місті Соледар Бахмутського району, його зупинили поліцейські, які на запитання ОСОБА_1 щодо підстави зупинки транспортного засобу нічого не відповіли. Після того, як він надав для огляду представникам поліції документи (посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу), останні почали висувати ОСОБА_1 свої підозри щодо того, що нібито він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, після чого запропонували поїхати на обстеження до лікарні. Разом з тим, він попросив пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу шляхом продуття алкотестера, на що поліцейські йому відмовили та склали протокол про адміністративне правопорушення у присутності двох свідків. При цьому, додав, що свідки з`явились безпосередньо під час складання протоколу та не були очевидцями того, як ОСОБА_1 відмовився проїхати до медичного закладу, однак чули, як він просив для проходження огляду на стан сп`яніння на місці надати алкотестер, який лежав на передньому сидінні у поліцейській машині.

У письмовому клопотанні, поданому захисником до початку судового засідання, ОСОБА_4 просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з таких підстав. Так, під час складання протоколу начальником СРПП № 1 Лиманського ВП Кіяшком В.В. порушено вимоги «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», оскільки ОСОБА_1 не пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів, хоча він наполягав на цьому. При цьому, зазначені у протоколі ознаки алкогольного сп`яніння: тремтіння рук, червоні очі не є ознаками алкогольного сп`яніння, визначеними вказаною Інструкцією. Крім того, будь-яка фіксація всього перебігу його спілкування з поліцейськими останніми не велась, хоча ОСОБА_1 наполягав на цьому. Також додані до протоколу письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 записані на заздалегідь роздрукованих бланках працівником поліції. Таким чином, на думку захисника, належних доказів скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, під час розгляду справи не здобуто.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною 1 статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статей 1, 3, 8, 9 Конституції України Україна є правовою державою, в якій людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення. Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою у статті 62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 статті 130 КУпАП у редакції, чинній на момент скоєння адміністративного правопорушення, передбачалась відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ст.ст. 251, 280 КУпАП доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення належними та допустимими доказами підлягає подія щодо вчинення адміністративного правопорушення, вина особи у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності на інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 096859 від 13 листопада 2020 року поліцейським СРПП № 1 Лиманського ВП капітаном поліції Кіяшком В.В. зазначено, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ЗАЗ-DAEWOO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від продуття алкотестеру та проходження медогляду, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Вказаним пунктом передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 2 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється (ч. 3 ст. 266 КУпАП).

Згідно частини 6 статті 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 2 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі за текстом Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 3 Розділу І Інструкції передбачено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Разом з тим, зазначена у протоколі ознака алкогольного сп`яніння, нібито наявна у ОСОБА_1 , а саме: червоні очі, не передбачена пунктом 3 Розділу І Інструкції.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п. 6 Розділу І Інструкції).

Пунктом 7 Розділу І Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Разом з тим, під час розгляду протоколу судом встановлено, що проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським, яким складався протокол, ОСОБА_1 запропоновано не було, оскільки у день складання протоколу газоаналізатор для проведення освідування на стан алкогольного сп`яніння поліцейському Слов`янського ВП ОСОБА_7 не видавався, що вбачається з відповіді начальника Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області Меженного Я.Є. за вих. № 2349/401/02/2021 від 09 лютого 2021 року.

Таким чином, під час складання протоколу серії ДПР18 № 096859 від 13 листопада 2020 року особою, якою складався протокол про адміністративне правопорушення, порушено вимоги щодо огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, передбачені ст. 266 КУпАП та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735.

При цьому, доказів того, що ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським, як зазначено у протоколі, судом не здобуто, оскільки свідки правопорушення до суду не з`явились, а відеофіксація, яка б підтверджувала факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення, не проводилась.

Статтею 62 Конституції України закріплено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що об`єктивних доказів того, що ОСОБА_1 13 листопада 2020 року о 09 годині 05 хвилин, керуючи транспортним засобом «ЗАЗ-DAEWOO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від продуття алкотестеру та проходження медогляду, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, під час розгляду справи не здобуто, а докази, надані особою, якою складався протокол про адміністративне правопорушення, в якості підтвердження вчинення правопорушення, є недостатніми для встановлення у діях ОСОБА_1 вини, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких першим пунктом визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 284 КпАП України по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 122-4, 124, п. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284, ст. 294 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О. С.Конопленко