Справа №487/6814/20
Провадження №3/487/97/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2021 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі судді Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання Горохівського О.Є., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 №407190 від 08.11.2020, 08.11.2020 о 16:40 годин в м. Миколаєві по вул. Г. Гонгадзе, 9 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Rover н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, млява мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки та у медичному закладі в водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, суду пояснив, що 08.11.2020 він, йдучи додому з гаражного кооперативу, що знаходиться по вул. Транспортній, зустрів свого друга ОСОБА_2 , який був біля свого автомобіля Rover н.з. НОМЕР_1 та запропонував поїхати до нього додому та подарувати йому домашнього вина. Оскільки, і ОСОБА_3 і сам ОСОБА_1 були в стані алкогольного сп`яніння, керував вищевказаним автомобілем їхній друг ОСОБА_4 .

Так, в подальшому, втрьох на вказаному автомобілі вони під`їхали до магазину, який знаходився по вул. Г. Гонгадзе, покинули транспортний засіб, при цьому ОСОБА_1 залишився біля автомобіля, а двоє інших ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зайшли до магазину. В цей час, з невідомих причин, т/з Rover н.з. НОМЕР_1 , почав самовільно рухатися заднім ходом. Як зазначив ОСОБА_1 , з метою зупинення т/з, він сів на переднє пасажирське сидіння автомобіля та почав смикати за важіль стоянкового гальма, щоб зупинити автомобіль, але транспортний засіб не припинив рух та здійснив наїзд на бордюр.

В подальшому, до місця події підійшов ОСОБА_3 та від`їхав на автомобілі з місця ДТП на попереднє місце його стоянки.

Далі ОСОБА_1 зазначає, що після цього, прибули декілька екіпажів патрульної поліції та почали складати адміністративні матеріали відносно нього, мотивуючи тим, що в результаті звернення свідків на лінію «102» у них є відомості, що саме він керував даним авто.

За словами останнього, він говорив працівникам поліції, що не керував транспортним засобом, але вони його показів не взяли до уваги.

В свою чергу, факту відмови від проходження від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі ОСОБА_1 не заперечував, але просив закрити провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки він не керував даним транспортним засобом.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що 08.11.2020 його друг ОСОБА_3 попросив його бути водієм його автомобіля, оскільки ОСОБА_3 був стані алкогольного сп`яніння. Так, в подальшому вони зустріли знайомого ОСОБА_1 та вирішили заїхати до магазину, що знаходиться по вул. Г. Гонгадзе, де вони і зупинилися. Після цього, він пішов до аптеки, що знаходиться на пр. Центральному. Повернувшись він побачив біля автомобіля ОСОБА_5 , який стояв на тому ж місці поліцейських. Зазначив, що не бачив обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 дав суду пояснення аналогічні поясненням ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що 08.11.2020 був запрошений поліцейськими в якості свідка, в присутності якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі, самого факту керування транспортним засобом останнім він не бачив.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до суду викликались але не з`явились, причину неявки суду не повідомляли.

Заслухавши особу, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та дослідивши у судовому засіданні докази, суд приходить до наступного:

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суду надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №407190 від 08.11.2020, Акт огляду на стан сп`яніння, письмові пояснення свідків, а також за запитом суду відеозаписи з нагрудної камери поліцейського.

Відповідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, до адміністративної відповідальності притягуються особи, які керують транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само особа, яка керує транспортним засобом, яка відмовляється від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, з наданого до суду відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, вбачається, що біля автомобіля Rover н.з. НОМЕР_1 знаходяться працівники поліції, двоє чоловіків, одному із чоловіків працівники поліції пояснюють, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та пропонують надати документи: посвідчення водія та технічний паспорт, але чоловік відмовляється пояснюючи, що він не керував та просить надати докази на підтвердження його керування. Під час спілкування чоловіка та працівників поліції з`ясовують, що це ОСОБА_1 та на що останній погоджується. Будь-яких доказів щодо керування ОСОБА_1 автомобілем працівники поліції не надають, при цьому зазначають, що у них є пояснення свідка, який бачив, що саме він керував т/з та пропонують пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестора або в медичному закладі. ОСОБА_1 відмовляється пройти огляд на стан сп`яніння, мотивуючи тим, що не керував автомобілем.

Акт огляду на стан сп`яніння, складений працівником УПП, в якому зазначені ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 , підписаний свідками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і самим ОСОБА_1 із зазначенням, що останній відмовився від проходження огляду.

08.11.2020 о 17:40 годин складено протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 №407190, згідно якого 08.11.2020 о 16:40 годин в м. Миколаєві по вул. Г. Гонгадзе, 9 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Rover н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, млява мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки та у медичному закладі в водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол підписаний свідками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від підпису в протоколі.

У письмових поясненнях свідка ОСОБА_7 зазначено, що 08.11.2020 він був запрошений поліцейськими стати свідком проходження медичного огляду водієм ОСОБА_1 , який керував т/з з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду останній відмовився.

До письмових пояснень свідка ОСОБА_7 щодо підтвердження ним факту керування ОСОБА_1 автомобілем, суд ставиться критично, оскільки, згідно надано відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, взагалі не зафіксовано, що працівники поліції складали протокол про адміністративне правопорушення у присутності останнього та свідків, що у присутності свідків ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі, відмовився підписати протокол про адміністративне правопорушення та Акт огляду на стан сп`яніння, що останньому було роз`яснений його права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції та ст. 268 КУпАП, та що вказаний свідок бачив, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом.

В письмових поясненнях ОСОБА_8 зазначено, що 08.11.2020 приблизно 16:40 год він став свідком ДТП за адресою м. Миколаїв в районі Аграрного університету по вул. Паризької Комуни, 9, т/з сірого кольору під керуванням невідомого чоловіка в синій куртці.

З викладеного вбачається, що, письмові пояснення свідків не можуть безумовно свідчити про керування ОСОБА_1 автомобілем, та в свою чергу не можуть спростувати його доводи про те, що він не керував ним.

Оскільки суд надає перевагу доказам, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні, стверджувати про те, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом та відмовився від медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку беззаперечних доказів немає.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч. 2 ст. 52 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

Обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів безумовно має враховуватись як особами, яких звинувачують у скоєнні адміністративного правопорушення, та їх захисниками, так і судом, що здійснює розгляд відповідних справ.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine, заява N 7460/03, § 26) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Отже, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Вина особи повинна бути доведена поза розумним сумнівом.

Будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, повинен бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за вчинення адміністративного правопорушення за викладених у протоколі обставинах.

Виходячи з наведеного, у суду виникли обґрунтовані сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 за обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, чого в цій справі зроблено не було.

З огляду на наведені обставини, суд приходить до висновку про те, що матеріали справи відносно ОСОБА_1 не містять безумовних та беззаперечних доказів на підтвердження вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у відповідності до положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись статтями 247,294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: С.М. Афоніна