Справа № 307/2315/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
23.06.2021 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 листопада 2020 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , пенсіонера,
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420,40 грн.
Згідно постанови, 09.08.2020 року о 21 год. 20 хв., ОСОБА_1 , у смт. Солотвино по вул. Європейська, керував мопедом марки «Хонда» 49,9 куб без номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння очей, тремтіння рук, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги передбачені п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною та підлягає скасуванню. Зазначає, що працівник поліції вимагав, щоб правопорушник підписати на половину пустий протокол і при цьому працівник поліції не спромігся озвучити або прочитати самий протокол, а лише вимагав його підписати. Окрім того, працівник поліції не надав йому примірник протоколу та при складанні такого протоколу ніяких свідків не було. Стверджує, що від проходження жодного виду огляду на стан сп`яніння не відмовлявся, так як в смт. Солотвино є медичні заклади, які можуть проводити обстеження на стан сп`яніння. Просить постанову скасувати, а провадження в справі закрити.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.
Апеляційний суд, з огляду на положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення цього адміністративного правопорушення.
Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №394055 підтверджено, що 09.08.2020 року о 21 год. 20 хв., ОСОБА_1 по вул. Європейська в смт Солотвино, керував мопедом марки «Хонда» 49,9 куб см без номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння очей, тремтіння рук, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України ( далі ПДР ) та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. З указаного протоколу також убачається, що такий складений у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , і що у даному протоколі зазначається про те, що ОСОБА_1 відмовився підписати протокол, не бажає ознайомлюватись зі змістом протоколу та надавати які-небудь пояснення з приводу зазначеної події.
Рапортом поліцейського ОСОБА_4 підтверджено, що після зупинки мопеда марки «Хонда» без номерного знаку, яким керував ОСОБА_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння очей, тремтіння рук, різкий запах алкоголю з порожнини рота, останньому було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння. Проте, водій відмовився від проходження такого огляду у присутності двох свідків. Після складання адміністративного протоколу, ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом.
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, і зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень під час їх збирання при розгляді справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що поліцейський ОСОБА_4 був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано.
На підставі вищезазначеного апеляційний суд вважає, що представник патрульної поліції Декет В. В. при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Крім того, під час апеляційного розгляду справи апеляційним судом не встановлено й даних про те, що в громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які були залучені в якості свідків відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння, були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема, у відмові від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, такі дані в матеріалах справи також відсутні й до апеляційної скарги таких не додано.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусового підписання ним протоколу та інших документів, що містяться у справі, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі, під час розгляду справи апеляційному суду про них повідомлено не було.
Доводи апеляційної скарги про те, що протокол відносно ОСОБА_1 складено працівником поліції з грубим порушенням, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, оскільки фактів невідповідності протоколу вимогам ст. 256 КУпАП апеляційним судом не встановлено.
Як такі, що не знайшли свого підтвердження та не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.5 ПДР та, відповідно, його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що начебто працівник поліції склав напівпустий протокол, а його зміст не озвучив особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
При цьому безпідставними є доводи апелянта відносно того, що працівником поліції було відмовлено у наданні ОСОБА_1 одного примірника протоколу про адміністративне правопорушення. Жодних доказів, які би свідчили про обґрунтованість вищевказаних тверджень ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду суду не надав.
Не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, який складено відповідно до вимог Порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, - і доводи апелянта про те, що особа, яка притягується до адміністративного правопорушення не відмовлялася від проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення апеляційний суд бере до уваги пояснення ОСОБА_1 , дані апеляційному суду, відповідно до яких працівники поліції, зупинивши керований ОСОБА_1 мопед, пред`явивши йому вимоги про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі у м. Тячів, однак він відмовився, оскільки була пізня година і назад повернутись додому не мав змоги, оскільки не мав коштів. На його вимоги пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в смт Солотвино працівники поліції йому відмовили.
З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд доходить до висновку, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.5 ПДР та, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови у зв`язку з неповнотою судового розгляду, а також грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків чи витребування доказів, стороною захисту не заявлялось.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 листопада 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан