Єдиний унікальний номер 448/43/21
Провадження № 3/448/58/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.01.2021 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Кічак Ю.В., при секретарі судового засідання Керницькій Л.М., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та його захисника адвоката Москалика Б.С., розглянувши матеріали справи, що надійшли з Відділу прикордонної служби «Шегині» Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Шерівці Чернівецького району Чернівецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, непрацюючого,

за ч.1 ст.204-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Громадянин України ОСОБА_1 14.01.2021 року близько 13:30 год. намагався незаконно перетнути державний кордон з України до Республіки Польща поза пунктом пропуску через державний кордон на напрямку 498 прикордонного знаку на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби «Циків (тип В), поблизу населеного пункту Плешевичі, на території Яворівського району Львівської області, однак був затриманий прикордонним нарядом «Група реагування» на відстані 10 метрів від лінії державного кордону України, чим порушив ст.9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991року.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 в судовому засіданні провину не визнав та стверджував, що перебуваючи при викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставинах (місці та часі) він не мав наміру незаконно перетинати державний кордон України. Пояснив, що 14.01.2021року він приїхав на територію Яворівського району Львівської області, щоб подивитись на залишки історичних фортів, а оскільки не знав добре місцевості опинився поблизу н.п. Плешевичі, близько 50м від лінії державного кордону. Зазначив, що немає жодного документу, який би забороняв йому перебувати біля «колючого дроту» (державного кордону України).

Захисник Москалик Б.С. в судовому засіданні вказав, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, оскільки у такого був відсутній умисел на вчинення даного правопорушення.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні показав, що працює в Львівському прикордонному загоні на посаді дільничного інспектора прикордонної служби І категорії дільничних інспекторів прикордонної служби ВІПС «Циків» (тип В) ВПС «Шегині І категорії (тип Б). Вказав, що близько 11:30 год. 14.01.2021р. надійшла інформація про рух автомобіля в напрямку кордону, зокрема 494 прикордонного знаку, який висадив пасажира поблизу населеного пункту Плешевичі. Зазначив, що місцеві жителі запитували ОСОБА_1 куди він прямує, а у відповідь почули «що це не їхнє діло». Стверджує, що по вищевказаному факту здійснив доповідь прикордонному наряду «Старший зміни прикордонних нарядів» ВІПС «Циків» (тип В), від якого отримав додаткові завдання щодо прикриття підступів до ДК, перекриття напрямків ймовірного руху порушника, пошуку осіб тощо. З цією метою здійснив пошук слідів порушення і побачивши такі в напрямку лісу (498 прикордонного знаку), - попрямував за такими. Через деякий час помітив невідому йому особу чоловічої статі, який на відгуки «стій» не реагував, а навпаки пришвидшував рух. При затриманні ОСОБА_1 опору не чинив, однак відмовлявся надати документи, які посвідчують його особу і повідомив, що в даній місцевості гуляє, шукає форти, згодом надав посвідчення водія.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у проваджені в справі про адміністративне правопорушення та дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У відповідності до положень ст.248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Згідно з положеннями ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення завжди є протиправною дією (бездіяльністю) тобто діянням, забороненим законом або іншим нормативним правовим актом. Громадянин, що вчиняє протиправну дію, порушує свій конституційний обов`язок, оскільки норми ч.1 ст.68 Конституції України встановлюють, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина).

Частина 1 ст. 204-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використання підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Так, об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону України.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 статті 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого умислу, тобто коли правопорушник усвідомлює, що він незаконно перетинає державний кордон, передбачає наслідки своїх дій і бажає цього.

Суб`єктом правопорушення може бути громадянин України, іноземець або особа без громадянства.

Відповідно до положень ст.9 Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством. Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Статтею 12 даного Закону передбачено, що пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Незважаючи на невизнання вини, винність ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, факт спроби незаконного перетинання ним державного кордону України поза пунктом пропуску підтверджується такими доказами по справі, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні: протоколом про адміністративне правопорушення від 15.01.2021р. серії ЗхРУ №136054; протоколом про адміністративне затримання від 14.01.2021р., згідно якого ОСОБА_1 , цього ж дня, о 13 годині 30 хвилин був затриманий за спробу незаконного перетину державного кордону з України в Республіку Польща поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон. При затриманні останньому були роз`яснені його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП; протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 15.01.2021р.; порядком дій та схемою щодо виникнення обстановки на ділянці відповідальності ВІПС «Циків» ВПС «Шегині» Львівського загону на околиці н.п.Плешевичі Яворівського району Львівської області 14.01.2021р., де вказано ділянку, на якій здійснено затримання порушника, її місцезнаходження відносно лінії Державного кордону України, напрямки руху правопорушника та прикордонного наряду, координати місця затримання; рапортом дільничного інспектора прикордонної служби 1 категорії групи дільничних інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби «Шегині» (тип В) відділу прикордонної служби «Шегині» І категорії (тип Б) Ткач І. від 14.01.2021р.; іншими документами, доданими до протоколу.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пояснення ОСОБА_1 щодо заперечення ним наміру перетинання державного кордону України поза пунктом пропуску суд розцінює критично, як обраний ним спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності за вчинене і не підтверджуються жодними доказами. Вказані пояснення ОСОБА_1 спростовуються вищенаведеними та дослідженими судом письмовими доказами, показаннями свідка ОСОБА_2 в судовому засіданні, які є логічними, послідовними, такими, що відтворюють реальну картину подій, що мала місце 14.01.2021р. та не довіряти яким у суду немає підстав.

При цьому судом враховується також те, що ОСОБА_1 дії працівників прикордонної служби щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього, - суду не скеровував.

Аналізуючи вищенаведені докази, що безпосередньо дослідженні та здобуті в ході розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності в їх сукупності, приходжу до переконання в доведенні винності ОСОБА_1 у спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, що передбачено ч.1 ст.204-1 КУпАП.

У відповідності дост.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який вперше притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини та майновий стан, зокрема ту обставину, що ОСОБА_1 не працевлаштований, вважаю за доцільне застосовувати такий вид адміністративного стягнення як адміністративний арешт, що передбачено санкцією ч.1 ст.204-1 КУпАП. Таке покарання відповідає вимогам ст.33 КУпАП та буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети виховного впливу, виправлення правопорушника і запобігання вчинення ним нових правопорушень. Обмежень щодо застосування даного виду стягнення, передбачених ч.2 ст. 32 КУпАП, судом не встановлено.

ОСОБА_1 був затриманий 14.01.2021року о 13:30год. (на термін до трьох діб з метою з`ясування обставин правопорушення), а тому йому необхідно зарахувати час адміністративного затримання в строк відбування адміністративного арешту.

Відповідно до змісту ст.40-1 КУпАП та ст.4 Закону України «Про судовий збір» є всі підстави для стягнення з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, судового збору в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2270грн. х 0,2=454 грн.).

Керуючись ст.ст. 8, 33, 34, 40-1, 283, 284 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір», -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 1 (одну) добу.

Зарахувати ОСОБА_1 в строк відбуття адміністративного арешту його адміністративне затримання з 14.01.2021року по 15.01.2021 року та вважати призначене йому адміністративне стягнення відбутим.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судового збору.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.В. Кічак