Апеляційне провадженя № 33/824/255/2021 Суддя-доповідач Гриненко О.І.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2021 року суддя Київського апеляційного суду Гриненко О.І., розглянувши з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника Якубова Я.Е., подану захисником Якубовим Я.Е. апеляційну скаргу з доповненнями на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23 листопада 2020 року, прийняту щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, а провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 130 КУпАП закрито у зв'язку із закінченням на день розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно із постановою судді, ОСОБА_1 08 серпня 2020 року о 17 годині 20 хвилин по бул. Верховної Ради, 24 у м. Києві керував автомобілем марки «Ауді», державний номерний знак ( НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, яка не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку в кабінеті лікаря-нарколога відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч.2 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за дії, передбачені ч.1 ст. 130 КУпАП, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з абз. 1 п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року №14, відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюється шляхом огляду правопорушника, який проводиться згідно з інструкцією про порядок направлення для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів (затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ, Міністерства охорони здоров`я та Міністерства юстиції України №114/38/15-36-18 від 24 лютого 1995 року).

Не погоджуючись із постановою судді, захисник Якубов Я.Е. подав на неї апеляційну скаргу з доповненнями, в якій посилаючись на невідповідність висновків судді обставинам справи, а також порушення норм матеріального і процесуального права, просить постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу закрити через відсутність складу адміністративного правопорушення в його діях.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт вказує, що поліцейським було порушено порядок огляду водія на стан сп`яніння, у зв`язку з чим не можна визнати, що зазначені у протоколі про адміністративні правопорушення обставини знайшли своє підтвердження. Так у протоколі, в порушення ст. 266 КУпАП, не зрозуміло сформульована суть порушення, оскільки не вказано який саме порядок проходження такого огляду було запропоновано водієві. Також апелянт вказує, що у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що свідчить про порушення встановленої законодавством процедури огляду у закладі охорони здоров`я. Крім того, апелянт зазначає, що матеріали справи не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем та передачі такого керування іншій уповноваженій особі, що викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів. Також апелянт вважає, що під час розгляду справи судом не з`ясовано обставини, зазначені у статтях 247 і 280 КУпАП, а також зміст постанови не відповідає ст. ст. 283, 284 КУпАП. Апелянт вказує, що оскаржувана постанова носить формальний та незаконний характер і не ґрунтується на вимогах законодавства України. Крім того, апелянт вказує, що судом не надано оцінку показанням самого ОСОБА_1 та свідкам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , допитаних в судовому засіданні.

Переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги захисника Якубова Я.Е., заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Якубова Я.Е., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи у їх сукупності. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Зокрема, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП підтверджується фактичними даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №131230від 08 серпня 2020 року (а.с.1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду у встановленому Законом порядку у лікаря-нарколога для визначення стану сп`яніння (а.с.3), довідкою інспектора відділу адміністративної практики управління патрульної поліції в м. Києві про те, що згідно обліково-реєстраційних баз даних УПП в м. Києві ДПП «АРМОР», ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння під впливом лікарських препаратів повторно протягом календарного року (.ас.4), відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.6).

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано визнано вищезазначені докази належними та допустимими, і доводи апеляційної скарги захисника цього не спростовують.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не надано оцінку показанням самого ОСОБА_1 та свідкам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , є неспроможними, оскільки не відповідають змісту постанови.

Апеляційним судом було переглянуто відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`янінняв медичному закладі в присутності двох свідків. Будь-яких порушень з боку працівників поліції зазначений відеозапис не містить.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у матеріалах справи направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що свідчить про порушення встановленої законодавством процедури огляду у закладі охорони здоров`я жодним чином не спростовують вини ОСОБА_1 у невиконанні ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Твердження апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення працівниками поліції складено з порушенням чинного законодавства нічим не підтверджуються. Всі матеріали справи зібрані працівниками патрульної поліції, які діяли в межах своїх повноважень, протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем є безпідставними, оскільки в матеріалах справи наявна розписка ОСОБА_1 із зобов`язанням не керувати транспортним засобом (а.с.2).

З урахуванням викладеного вважаю, що доводи апеляційної скарги захисника Якубова Я.Е. не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, а відтак підстав для її задоволення апеляційний суд не вбачає.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням викладеного, вважаю, що постанова судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Якубова Я.Е. залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Гриненко