КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/387/2021
Головуючий в суді першої інстанції: Первушина О.С.
Доповідач: Трясун Ю.Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2021 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу захисника Юрченка Юрія Борисовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 08 вересня 2020 року про визнання винуватим ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, -

за участю особи, щодо якої закрите провадження ОСОБА_1 ,
захисника Юрченка Ю.Б.,
потерпілої ОСОБА_2 ,
представника потерпілої Аністратенка О.І.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 08 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 16 липня 2019 року приблизно о 14 год. 30 хв., керуючи транспортним засобом «Audi A6», державний номерний знак НОМЕР_1 , поблизу будинку № 10/1 по вул. Маршала Конєва, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності свого маневру, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався позаду, що спричинило механічні пошкодження обох транспортних засобів, чим порушив вимоги п.п. 2.3 б, 10.9 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Юрченко Ю.Б. просить скасувати постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 08 вересня 2020 року та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Апелянт вважає, що судове рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права.

Захисник звертає увагу на те, що виїзд транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 був незначним у порівнянні з шириною смуги та з урахуванням технічних характеристик транспортного засобу «Volkswagen», а саме його ширини.

При цьому, як зазначає апелянт, виїзд ОСОБА_1 був таким, що не створював небезпеки іншим учасникам дорожнього руху.

Так, захисник вказує, що ширина смуги відповідно до схеми місця ДТП становить 3,6 м., виїзд ОСОБА_1 здійснив на 0,6 м., відтак у автомобіля «Volkswagen» ширина якого становить 1,8 м., було достатньо вільного місця для безперешкодного руху.

Крім того, як зазначає апелянт, здійснивши виїзд на незначну відстань у відповідну смугу ОСОБА_1 бачив автомобіль «Volkswagen», який рухався по траєкторії зліва направо і до останнього був переконаний, що водій автомобіля «Volkswagen» ОСОБА_2 проїде повз нього, оскільки для неї не було жодних перешкод у русі.

На думку захисника, саме дії водія ОСОБА_2 внаслідок не дотримання нею безпечного інтервалу, неуважності та відволікання від керування транспортним засобом спричинили зіткнення із автомобілем ОСОБА_1 .

Також апелянт звертає увагу на зазначені в схемі місця ДТП пошкодження транспортних засобів та вважає, що такі пошкодження не узгоджуються із версією події водія ОСОБА_2 , відповідно до якої вона не змінювала напрямку руху, оскільки у такому разі автомобіль «Volkswagen» отримав би пошкодження, які б були зосереджені переважно на початку правого крила та правій боковій частині бампера.

Крім того, як зазначає захисник, на підтвердження версії ОСОБА_1 , а саме того, що автомобіль «Volkswagen» рухався не прямо, а змінюючи напрямок зліва на право, свідчить також місце зіткнення транспортних засобів, а саме біля правої межі смуги (роздільної).

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Юрченка Ю.Б., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, потерпілу ОСОБА_2 та її представника Аністратенка О.І., які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до встановлених судом першої інстанції фактичних обставин, дорожньо-транспортна пригода сталася на ділянці дороги з розміткою для руху транспортних засобів в одному напрямку в двох смугах та однією смугою, відокремленою від інших суцільною лінією. Відповідно до схеми місця ДТП, відокремлена смуга не позначена як смуга для руху громадського транспорту чи паркування автомобілів, однак в матеріалах справи наявні фотографії, на яких зображено, що на цій смузі припарковані автомобілі.

Саме з цієї смуги, здійснюючи рух заднім ходом, виїжджав автомобіль «AudiA6» під куруванням ОСОБА_1 , в той час як по смузі, на яку він виїжджав, рухався автомобіль «Volkswagen», яким керувала потерпіла ОСОБА_2 .

За доводами апеляційної скарги та відповідно до пояснень ОСОБА_1 , зіткнення транспортних засобів сталося в той момент, коли його автомобіль перебував у нерухомому стані, а автомобіль «Volkswagen» змінив напрямок руху в його бік.

Наведені доводи були предметом ретельної перевірки судом першої інстанції.

Дослідивши всі докази, наявні в матеріалах справи, а також надані суду як стороною захисту так і потерпілою і її представником докази, суд дійшов обґрунтованого висновку, що саме невідповідність дій ОСОБА_1 пунктам 2.3 б, 10.9 ПДР України перебуває у причинному зв`язку із зіткненням та пошкодженням транспортних засобів.

Оцінюючи пояснення ОСОБА_1 , які він надав безпосередньо після ДТП, а також його пояснення в суді першої інстанції, під час апеляційного перегляду справи, а також доводи щодо механізму виникнення ДТП, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд зазначає, що вони містять розбіжності.

Так у первинних поясненнях 16 липня 2019 року ОСОБА_1 вказує: «стояв припаркований, завів машину, включив задню передачу, не починаючи рух повернувся подивитися на дорогу та побачив як автомобіль «Volkswagen», рухаючись в моєму напрямку почав міняти траєкторію вправо». Після чого відбулося зіткнення автомобілів.

В той же час, відповідно до його пояснень, викладених у постанові суду, він розпочав рух заднім ходом, виїжджаючи з паркувального місця, побачивши автомобіль «Volkswagen» зупинився, чекаючи коли він проїде, однак цей автомобіль почав зміщуватись вправо і здійснив зіткнення з його автомобілем.

В апеляційній скарзі також зазначено, що виїзд транспортного засобу був незначним у порівнянні з шириною смуги та з урахуванням ширини автомобіля «Volkswagen».

Виїзд автомобіля «Audi A6» за смугу, де він був припаркований зафіксовано як на фотографіях, наявних у матеріалах справи, так і на схемі місця ДТП. Беручи до уваги те, що відстань від правого краю дороги до місця зіткнення транспортних засобів становить 5,4 м, а ширина смуги, на якій відбулося зіткнення 3,6 м, автомобіль «Audi A6» в момент зіткнення транспортних засобів перебував на відстані 1,2 м від правого краю смуги руху, по якій рухався автомобіль «Volkswagen» на 1,2 м.

З огляду на це доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 виїхав на незначну відстань є непереконливими.

Відповідно до матеріалів справи, під час розгляду провадження судом першої інстанції стороною захисту на підтвердження невинуватості ОСОБА_1 був наданий висновок експерта № 2019 - 0410 за результатами проведення автотехнічної експертизи, який обґрунтовано не був прийнятий судом першої інстанції як допустимий доказ, оскільки він є дослідженням спеціаліста в галузі авто техніки. Крім того він зроблений фактично за вихідними даними водія ОСОБА_1 .

Відповідно до наведеного дослідження, експертом зроблені розрахунки з урахуванням того, що автомобіль «Volkswagen» безпосередньо перед пригодою рухався зі швидкістю приблизно 50 км/год, однак жодний документ, наданий експерту, не містить даних про рух автомобіля саме з такою швидкістю.

Крім того у п. 8 розділу «Вихідні дані та обставини справи» експерт зазначає, що небезпека для руху для водія «Volkswagen» виникла в момент виїзду на її смугу автомобіля «AudiA6» при цьому час, який минув з моменту виїзду на її смугу автомобіля «Audi A6» до моменту зіткнення складав 5,0 сек. Проте таких вихідних даних матеріали справи не містять. Більше того, ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_4 в своїх письмових поясненнях, які були надані на дослідження експерту, зазначали, що до зіткнення автомобіль «AudiA6» рух заднім ходом ще не розпочав. В той же час, відповідно до письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_5 , автомобіль «Audi A6» до моменту зіткнення з автомобілем «Volkswagen» рухався заднім ходом. Однак експертом в його дослідженні не відображено, які пояснення він взяв до уваги як технічно спроможні.

Беручи до уваги наведені неточності та протиріччя експертного дослідження апеляційним судом у відповідності до приписів ст. 273 КУпАП був призначений експерт ОСОБА_6 , який дав висновок, повністю підтвердивши проведене ним експертне дослідження № 2019 - 0410. З огляду на те, що експертом не надана аргументована відповідь на запитання стосовно наведених неточностей і протиріч, а доповнення до висновку, надані ним в суді апеляційної інстанції містить відповідь на запитання, яке не ставилося перед експертом перед проведенням дослідження, апеляційний суд не приймає висновок експерта ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції як достовірний доказ.

Стороною захисту під час апеляційного розгляду було заявлено клопотання про проведення судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи. Хоча в письмовому клопотанні захисник посилається на норми КУпАП, зокрема ст. 273 Кодексу, однак в усних поясненнях ним було заявлено, що суд повинен застосувати аналогію закону, та призначити експертизу, керуючись ст. 242 КПК України.

В задоволенні клопотання було відмовлено. Беручи до уваги, що положеннями ст. 273 КУпАП чітко визначено, що експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якої перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях, підстав застосовувати норми кримінального процесуального закону для призначення експертизи немає. Так як і відсутні підстави для призначення експерта, який володіє знаннями в області транспортної трасології та автотехніки, оскільки, по-перше клопотання про проведення такої експертизи в суді першої інстанції на заявлялось, а по-друге при вирішенні даної справи відсутня потреба в спеціальних знаннях.

Суд як орган, у провадженні якого перебуває справа повинен дати оцінку тим доказам, які наявні в матеріалах справи, що і було зроблено судом першої інстанції. Суд вірно зазначив у постанові, що автомобіль «Volkswagen», який рухався в межах своєї смуги мав переважне право на першочерговий рух відносно автомобіля «AudiA6».

В той же час відповідно до п. 10.9 ПДР України, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Однак цих вимог Правил водій ОСОБА_1 не виконав, навіть незважаючи на те, що в його автомобілі був пасажир, допомогою якого він міг скористатися для безпечного виїзду заднім ходом з місця паркування.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції у відповідності до приписів ст. 245 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясовані всі обставини справи, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність причинного зв`язку між порушенням ОСОБА_1 п. 10.9 ПДР України і пошкодженням транспортних засобів, що передбачає відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Юрченка Ю.Б. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 08 вересня 2020 року про визнання винуватим ОСОБА_1 , винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закриття провадження у справі, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун