Справа № 343/57/21
Провадження № 33/4808/286/21
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Андрусів І. М.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Дуткевича М.В.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами особи, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Дуткевича М.В. на постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, непрацюючого, громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 454 грн.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 07 січня 2021 року о 20.17 год в с. Княжолука по вул. Шевченка, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова слів, хитка ходьба. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням суду особа, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник Дуткевич М.В. подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати постанову суду та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апелянт ОСОБА_1 звертає увагу на те, що матеріали адміністративної справи щодо нього були сфальсифіковані працівниками поліції. Постанова суду є необґрунтованою та ухвалена з недотриманням вимог КУпАП. Звертає увагу на те, що свідків не було на місці події, однак вони зазначені в акті огляду та у протоколі про адміністративне правопорушення, а їх адреси проживання є неповними, що є беззаперечним доказом фальсифікації матеріалів справи, на що суд не звернув уваги.

ОСОБА_1 вказує на те, що на час завершення розгляду справи він захворів на COVID-19 та зобов`язаний був перебувати у повній ізоляції. Крім того, Івано-Франківська область перебувала в червоній зоні з припиненням руху приміського громадського транспорту і за таких обставин він не міг прибути в судове засідання, оскільки проживає за 8 км від Долини. Незважаючи на ці об`єктивні обставини, суд розглянув справу за його відсутності і тим самим відмовив йому у доступі до правосуддя.

Апелянт ОСОБА_1 зазначає, що судом не було вжито заходів для виклику та допиту свідків, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушенні та акті огляду водія, а тому посилання суду на письмові пояснення свідків не можна вважати допустимим доказом у справі.

Протокол про адміністративне правопорушення було складено у його присутності, а інші документи наявні в матеріалах справи у його присутності не складались.

Апелянт звернув увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено на Надіївського, а його прізвище є Надівський, на що суд також не звернув уваги при прийнятті рішення у справі.

Захисник адвокат Дуткевич М.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , в поданій ним апеляційній скарзі вказує на те, що матеріали справи щодо ОСОБА_1 працівниками поліції сфальсифіковані, а постанова суду ухвалена без дотримання вимог закону та без повного дослідження обставин справи.

Захисник Дуткевич М.В. вказує на те, що з 28.02.2021 року по 15.03.2021 року він через захворювання на COVID-19 не міг приймати участь в судових засіданнях, про що до матеріалів справи було долучено довідку. Окрім того, сам ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в НКП «Долинська ЦРЛ» в період з 1.03 по 23.03.2021 року з діагнозом стійкі залишкові явища перенесеної черепно-мозкової травми, який під час перебування на лікуванні захворів на COVID-19, що підтверджується довідкою дослідження від 29.03.2021 року, що унеможливило його прибуття в судове засідання суду.

Захисник Дуткевич М.В. звертає увагу на те, що незважаючи на бажання ОСОБА_1 бути присутнім в судовому засіданні та надати пояснення щодо обставин вчиненого ним правопорушення, суд розглянув справу за його відсутності, незважаючи на те, що ним було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи, мотивуючи тяжким захворюванням правопорушника та відсутністю транспортного сполучення між населеними пунктами. Вважає безпідставними висновки суду в мотивувальній частині постанови щодо зловживання ОСОБА_1 процесуальними правами.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Дуткевич М.В. зазначає, що, зі слів правопорушника, свідків, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду водія, на місці події не було. Відеозаписи долучені до матеріалів справи не є безперервними з часу зупинки транспортного засобу до часу складення протоколу про адміністративне правопорушення. Свідок ОСОБА_2 , вказаний в протоколі, є колишній слідчий Долинського ВП, який недавно звільнився з поліції.

Вказує на те, що суд послався на показання в суді ОСОБА_3 тільки в тій частині , що він забрав автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , але не виклав у постанові того, що на місці події були присутні тільки сам правопорушник та працівники поліції.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні дані про виклик свідків до суду для дачі пояснень щодо фактичних обставин справи. адреси свідків, яка зазначена при складанні протоколу, є неповною.

Апелянт наголошує на тому, що працівниками поліції ОСОБА_1 не були роз`яснені його права та обов`язки.

Постанову суду вважає незаконною та винесеною з порушенням.

За наведених обставин апелянти ОСОБА_1 та його захисник адвокат Дуткевич М.В. просять постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Дуткевич М.В. підтримали вимоги апеляційних скарг в повному обсязі, просили скасувати постанову суду та закрити провадження на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях правопорушника складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення в межах доводів апеляційних скарг, вважаю, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що судова практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа "Гурепка проти України")

При цьому, позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.»

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Зокрема, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право на участь у судовому засіданні, право на захист своїх інтересів за допомогою професійного захисника, право на надання доказів та пояснень щодо висунутого обвинувачення, оскарження судових рішень.

В своїх апеляційних скаргах ОСОБА_1 та його захисник адвокат Дуткевич М.В. посилаються на те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу без участі ОСОБА_1 , чим порушив його право на захист, надання доказів у справі для з`ясування фактичних обставин справи.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи наведене, перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить із сукупності обставин, які свідчать про наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності об`єктивної реальної можливості бути присутнім у суді під час розгляду справи та організувати ефективний захист своїх інтересів, які свідчать про прийняття судом першої інстанції необхідних заходів щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про розгляд справи та враховує характер процесуальної поведінки вищевказаної особи протягом розгляду справи у суді.

Апеляційний суд вважає, що саме такий підхід зможе забезпечити рівновагу між інтересами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та необхідністю підтримання ефективності системи судочинства.

З мотивувальної частини постанови судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05.04.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 в судове засідання 05.04.2021 не з`явився, однак 16.02.2021 був присутній в судовому засіданні, заявив клопотання про дослідження доказів з допиту свідка та дане клопотання судом було задоволено.Суд виходив із сукупності обставин, які свідчали про наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності об`єктивно реальної можливостібути присутнім у суді під час розгляду справи та організувати ефективний захист своїх інтересів, які свідчать про прийняття судом необхідних заходів щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про розгляд справи та враховує характер процесуальної поведінки вищевказаної особи протягом розгляду справи у суді, та розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 ..

При прийнятті рішення у справі, судом було враховано, що правопорушення ОСОБА_1 вчинено 07.01.2021 року. 28.01.2021 року до матеріалів справи долучено ордер серії ІФ №087428 про надання правової допомоги ОСОБА_1 адвокатом Дуткевичем М.В. 03.02.2021 адвокат Дуткевич М.В. подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що його довірителеві ОСОБА_1 зробили хірургічну операцію і на даний час, з його слів, він перебуває на лікуванні. 25.02.2021 адвокат Дуткевич М.В. подав заяву, в якій просить відкласти розгляд справи у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 захворів на коронавірус і перебуває на стаціонарному лікуванні. 22.03.2021 через електронну пошту суду адвокат Дуткевич М.В. подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що Надівський перебуває на стаціонарному лікуванні у Долинській ЦРЛ і не може прийняти участі у розгляді справи. 30.03.2021 ОСОБА_4 була подана заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що у ОСОБА_1 згідно результатів швидкого тесту на антитіла COVID-19 виявлено позитивний результат на коронавірус. 05.04.2021 вчерговий раз адвокат Дуткевич М.В. подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з захворюваністю ОСОБА_1 на ковід - 19.

Враховуючи сукупність вищевказаних обставин, суд дійшов висновку про те, що процесуальна поведінка ОСОБА_1 та його захисника свідчить про зловживання правом на відкладення розгляду справи та намагання уникнути відповідальності за вчинене ним правопорушення.

Вказані дії, суд першої інстанції розцінив як зловживання процесуальними правами, оскільки хоча вони і виглядають як дії, спрямовані на повне та всебічне дослідження обставин справи або захист порушеного права, однак по суті були спрямовані на деструктивність судового розгляду.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 268 КУпАП, суд дійшов висновку, що розгляд даної справи можна завершити за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних у справі доказів, які досліджені з участю його захисника.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 та його захисника адвоката Дуткевича М.В., апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП надійшли до розгляду до Долинського районного суду Івано-Франківської області 15.01.2021 року, розгляд яких було призначено на 09 год. 30 хв. 16.02.2021 року, розгляд якої не відбувся по причині заяви захисника Дуткевича М.В., який просив відкласти розгляд справи у зв`язку із перебуванням ОСОБА_1 на лікуванні (а.с.18).

У відповідності до журналу судового засідання від 16.02.2021 року (а.с.20) ОСОБА_1 був присутнім в судовому засіданні.

Наступне судове засідання у справі було призначено на 13 год. 00 хв. 25.02.2021 року, про повідомлення розгляду справи ОСОБА_1 та його захисник адвокат Дуткевич М.В. були судом повідомлені під їх власноручний підпис, про що свідчить розписка (а.с.21).

В день розгляду справи захисник адвокат Дуткевич М.В. подав заяву, в якій просив відкласти розгляд справи у зв`язку із перебуванням ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні на коронавірус, додавши результат дослідження КНП Долинської ЦРЛ (а.с.22-23)

Повторно розгляд справи було призначено на 11.03.2021 року, про що ОСОБА_1 та його захисника Дуткевича М.В. було повідомлено. Однак, розгляд справи не було проведено по причині не можливості здійснення фіксування судового засідання у відповідності до вимог законодавства, про що свідчить довідка суду (а.с.26).

Розгляд справи було перепризначено на 22.03.2021 року. В день розгляду справи захисник Дуткевич М.В. подав суду заяву про відкладення розгляду справи по причині перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні у Долинській ЦРЛ та запровадженням в Івано-Франківській області червоної зони та не можливості прибуття в судове засідання (а.с.27-28). Також судом долучено довідку про неможливість здійснення фіксування судового засідання у відповідності до вимог закону (а.с.29).

Наступний розгляд справи судом було призначено на 30.03.2021 року. судом було надіслано запит до КНП «Долинської багатопрофільної лікарні» щодо надання інформації перебування на стаціонарному лікуванні ОСОБА_1 у даному медичному закладі (а.с.31).

На адресу суду у відповідності до запиту генеральним директором КНП «Долинської багатопрофільної лікарні» надіслана інформація про те, що ОСОБА_1 за медичною допомогою у КНП «Долинська багатопрофільна лікарня» не звертався та на амбулаторному і стаціонарному лікуванні не перебував (а.с.32).

30.03.2021 року адвокат Дуткевич М.В. надіслав на адресу суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із хворобою ОСОБА_1 на коронавірус та додано ним до заяви виписку з медичної картки стаціонарного хворого №1030 (а.с.33-35).

Наступне судове засідання у справі судом було призначено на 05.04.2021 року, про що захисника ОСОБА_5 було повідомлено під розписку (а.с.37).

В день розгляду справи захисник Дуткевич М.В. подав суду заяву, в якій в черговий раз просив відкласти розгляд справи у зв`язку із захворюванням ОСОБА_1 на коронавірус (а.с.40).

В судове засідання 05.04.2021 року ОСОБА_1 не з`явився, не подав заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягалась до відповідальності.

Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 був достовірно проінформований про те, що в провадженні суду знаходиться справа про притягнення його до відповідальності на ч.1 ст.130 КУпАП. Розгляд справи відбувся за участі захисника ОСОБА_1 адвоката Дуткевича М.В.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 звертає увагу на те, що з поважних причин не зміг з`явитися в судове засідання суду першої інстанції, яке було призначене на 05.04.2021 року, оскільки у зв`язку із тим, що перебував на лікуванні на коронавірус.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Кабінет Міністрів України постановою «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 р. № 211, відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 р. установив з 12 березня 2020 р. на всій території України карантин.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що вищевказана обставина дійсно додатково створює перешкоди щодо реалізації права на участь у судовому засіданні та безумовно повинна враховуватись при розгляді справ.

Разом з тим, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції, розглянувши справу без його участі порушив його право на захист та не надав йому можливості належним чином організувати захист своїх інтересів та надання додаткових доказів у справі, не відповідають дійсності.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що встановлення діючим законом скороченого строку щодо можливості накладення адміністративного стягнення провокує осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності на зловживання своїм правом на відкладення розгляду справи та навмисне затягування розгляду справ з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

В той же час, наявність вищевказаної норми закону свідчить про те, що законодавець вважає що вказаний строк достатній для того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності змогла належним чином реалізувати своє право на участь у судовому засіданні та організувати ефективний захист своїх інтересів у суді.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, необхідно розуміти таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані обставини та процесуальна поведінка особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 протягом розгляду справи в суді першої інстанції дозволили суду прийти до обґрунтованого висновку про можливість розгляду справи без його участі.

За своїм значенням принцип диспозитивності не є абсолютним, тому він не може служити виправданням безпідставного здійснення процесуальних прав, не пов`язаних з метою реального захисту своїх інтересів у встановленому законом порядку.

Дії, спрямовані на зловживання процесуальними правами, хоч і виглядають як дії, спрямовані на повне та всебічне дослідження обставин справи або захист порушеного права, однак по суті спрямовані на деструктивність судового розгляду.

Апеляційний суд вважає, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності може заявляти клопотання перед судом про відкладення розгляду справи, якщо існують поважні причини, які не дозволяють їй приймати участь у судовому засіданні. Однак, наявність вказаних причин повинна бути належним чином підтверджена особою, яка заявляє відповідне клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що розгляд справи судом першої інстанції за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не порушував права ОСОБА_1 на організацію ефективного захисту його інтересів і не може бути правовою підставою для скасування судового рішення .

Розгляд справи відбувся за участі захисника Дуткевича М.В., який діяв в інтересах ОСОБА_1 . Суд першої інстанції неодноразово відкладав розгляд провадження з метою забезпечення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у судовому засіданні.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 в судовому засіданні суду першої інстанції не може бути правовою підставою для скасування судового рішення.

При вирішанні цього питання апеляційний суд також враховує, що в апеляційних скаргах ОСОБА_1 та його захисника адвоката Дуткевича М.В. на постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2021 року відсутні заперечення щодо правильності встановлених судом першої інстанції фактичних обставин та обґрунтованості висновку суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Зокрема, в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 не навів змістовних пояснень стосовно причин з яких він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу та в медичному закладі. Вважав, що працівники поліції зловживали своїми правами, переривали його, поводили себе безглуздо, застосовували до нього насильство та викручували йому руки. Вказував, що він дійсно випив трохи пива, але не перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки кількість вжитого ним алкоголю не перевищувала допустиму норму щодо керування транспортним засобом.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що розгляд справи судом першої інстанції за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не порушував права ОСОБА_1 на організацію ефективного захисту його інтересів і не може бути правовою підставою для скасування судового рішення та ухвалення іншого судового рішення аналогічного за своїм змістом.

ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. ( «Пономарьов проти України»)

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративних правопорушень, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 та призначив йому справедливе стягнення в розмірі, який встановлено санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення та у відповідності до ст.36 КУпАП.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративних правопорушень, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_6 та призначив йому справедливе стягнення в розмірі, який встановлено санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Дуткевич М.В. у повному обсязі підтримали вимоги апеляційних скарга вважає, що суд першої інстанції безпідставно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП, та вважають, що під час розгляду справи не здобуто належних та допустимих доказів, які свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.

Перевіряючи доводи захисника адвоката Дуткевича М.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 та особи, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 , щодо невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП , апеляційний суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд першої інстанції, проаналізувавши сукупність досліджених доказів, прийшов до обґрунтованого висновку, про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 500157 від 07.01.2021 року, водій ОСОБА_1 07 січня 2021 року о 20.17 год в с. Княжолука по вул. Шевченка, керував транспортним засобом ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова слів, хитка ходьба. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою начальником СРПП №2Долинського ВП капітаном поліції Шикар В.І., підписаний уповноваженою особою, що оформила протокол, свідками та особою, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1

ОСОБА_1 було роз`яснені його права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи в Долинському суді.

В протоколі зазначені дані свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_7 із їх власноручними підписами.

При цьому, в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 власноручно зазначив, що пояснення надасть в суді.

Працівниками поліції у ОСОБА_1 не було вилучено посвідчення водія та не видавався тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

Протокол про адміністративне правопорушення підписаний ОСОБА_1 , що свідчить про його ознайомлення зі змістом обвинувачення та отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення.

В графі протоколу зазначено, що автомобіль передано ОСОБА_3 та зазначено дані його посвідчення водія.

Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП.

Європейський суд неодноразово вказував на те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника та інші.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП звинувачується у відмові від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та порушенні вимог ст.2.5 Правил дорожнього руху України.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення та долучених до матеріалів справи відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений з тим, що відносно нього складено постанову про накладення адміністративного стягнення за керування транспортним засобом без посвідчення водія, яку він власноручно отримав, та що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, копію якого він отримав.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозапис належним та допустимим доказом, оскільки він отриманий у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи про те, що вказаний відеозапис не може бути визнаний належним та допустимим доказом за відсутності посилання щодо відомостей на технічний засіб за допомогою якого було здійснено відеозапис,

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказаний відеозапис було зроблено з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Зафіксовані відеозаписом обставини стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Зокрема, зі змісту відеозапису вбачається, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було переслідувано та зупинено декількома екіпажами службових автомобілів патрульної поліції.

Зі змісту відеозапису вбачається, що водія ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції під час керування ним транспортним засобом ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 07 січня 2021 року о 20.17 год в с. Княжолука по вул. Шевченка.

Зокрема, зі змісту відеозапису з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції вбачається, що водій ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом після вживання ним спиртних напоїв. На запитання поліцейського ОСОБА_1 ствердно відповів, що він вживав спиртні напої та керував транспортним засобом.

Відеозаписи містять дані того, що ОСОБА_1 як водій автомобіля повідомив про відсутність посвідчення водія, реєстраційних документів на автомобіль та страхового полісу на транспортний засіб, на що працівник поліції повідомив його про складання відносно нього відповідної постанови.

На відеозаписі зафіксовано, що на неодноразові пропозиції працівниками поліції водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу або у медичному закладі, ОСОБА_1 категорично відмовився.

Працівником поліції ОСОБА_1 були роз`яснені наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та повідомлено, що у разі відмови від проходження такого огляду стосовно водія буде складено протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

На відеозаписі зафіксовано повідомлення працівника поліції про те, що відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, прочитано зміст протоколу та запропоновано отримати копію протоколу, на що ОСОБА_1 не заперечував та виявив бажання на отримання відповідної копії протоколу.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував того, що вищевказані відеозаписи стосується обставин, які пов`язані із звинуваченням його у вчиненні правопорушення, не заперечував факт керування ним транспортним засобом та порушення ним ПДР України та те, що відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу та в медичному закладі.

Стверджував, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння поліцейський за допомогою спеціального технічно засобу Драгер на місці зупинки та відмовився проїхати в медичний заклад для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку з тим, що працівники поліції зловживали своїми правами Вказував, що не перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки кількість вжитого нам спиртного не перевищувала встановлену законом норму для керування транспортним засобом.

Підтвердив факт притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП до штрафу в сумі 425 грн..

До матеріалів справи також долучено відеозапис зі службового автомобіля працівників поліції, на якому зафіксовано зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Вказаний відеозапис є належним та допустимим доказом, оскільки зроблений за допомогою відеореєстратора, який було встановлено в поліцейській патрульній машині та стосується обставин вчиненого правопорушення, оскільки дозволяє встановити, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом під час його зупинки працівниками поліції.

Таким чином, вищевказані відеозаписи дозволяють встановити, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та неодноразово відмовився на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу або в медичному закладі.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав вищевказані відеозаписи належним та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини, які мають істотне значення.

Зі змісту матеріалів справи та відеозаписів з відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції наявних ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 .

У відповідності до рапорту начальника СРПП №2 Долинського ВП капітана поліції В.Шикор (а.с.6) про те, що під час несення служби 07.01.2021 року о 23 год. 55 хв. в с. Конюшки Рогатинського району було зупинено автомобіль ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 за те, що водій рухався несправним автомобілем. В ході спілкування із водієм, у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова слів, нестійка хода і почервоніння обличчя. Було запропоновано пройти огляд на факт вживання алкоголю на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер, на що останній відмовивсяу присутності двох свідків. А також водію було запропоновано проїхати до медичного закладу та пройти огляд на стан сп`яніння, на що водій також відмовився. Зазначено, що посвідчення водія у ОСОБА_1 не було вилучено, оскільки останній повідомив про те, що забув його дома. Транспортний засіб було передано у керування тверезому водію ОСОБА_3 . На ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП.

До матеріалів справи долучено копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №817590 від 07.01.2021 року (а.с.9), у відповідності до якої на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу за порушення вимог ст. 126 ч.1 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказаний рапорт працівника поліції за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника Долинського ВП ГУНП в Івано-Франківській області про законність своїх дій.

Разом з тим, дані вищевказаного рапорту працівника поліції повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи в частині послідовного дій працівників поліції, щодо оформлення ними протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Відповідно до вимог ст. 266 ч. ч. 2, 3 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Крім того, проведення огляду та оформлення результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, проводиться двома способами: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, які затверджені управлінням охорони здоров`я місцевих держаних адміністрацій, в інших закладах охорони здоров`я проведення вказаного огляду заборонено.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Таким чином, діючий закон дозволяє водію відмовитись від проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і така відмова не утворює складу адміністративного правопорушення.

Однак, у цьому випадку водій транспортного засобу зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в закладах охорони здоров`я.

В матеріалах справи наявні письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_7 у відповідності до яких вони були запрошені працівниками поліції в якості свідків, в їхній присутності ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду у встановленому Законом порядку за допомогою приладу Драгер для визначення стану алкогольного сп`яніння та проходження медичного огляду в медичному закладі, що засвідчили власноручними підписами у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.3-4).

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно послався на показання вищевказаних свідків, оскільки останні не допитувались у судовому засіданні.

Разом з тим, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_7 не є достатньо вагомими і не мають вирішального значення для вирішання питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки сукупність інших доказів разом із відеозаписами, якими зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення, дозволяють повно та об`єктивно встановити обставини, які мають істотне значення для розгляду справи по суті.

Апеляційний судом неодноразово приймались заходи щодо виклику в судове засіданні свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , однак останні не з`явились до суду з невідомих суду причин.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вказаного закону присутність двох свідків є обов`язковою тільки при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і не є обов`язковою у разі відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд звертає увагу, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`янінням у встановленому законом порядку.

Факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу поліцейським або в медичному закладі встановлюється судом на підставі доказів, які досліджені та оцінені судом за внутрішнім переконанням.

Зокрема, водій транспортного засобу може відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу та в медичному закладі як до проходження такого огляду так і під час його проведення.

Разом з тим, з долучених до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписів з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції. вбачається, що ОСОБА_1 , будучи водієм транспортного засобу, на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу Алкотест Драгер або в медичному закладі не погодився та відмовився від проходження такого огляду.

Апелянт ОСОБА_1 в поданій апеляції зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення було складено на Надіївського, а його прізвище є Надівський, на що суд не звернув уваги при прийнятті рішення у справі.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що дійсно в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №500157 помилково зазначено, що прізвище ОСОБА_8 , хоча всі інші матеріали справи складено відносно ОСОБА_1 і справа судом розглядалась відносно ОСОБА_1 .

Вказана описка носить суто технічний характер та є очевидною і не впливає правильність встановлених судом фактичних обставин та висновок суду про доведеність обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Апелянт захисник Дуткевич М.В. наголошує на тому, що працівниками поліції ОСОБА_1 не були роз`яснені його права та обов`язки.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №500157 від 07.01.2021 року ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки у відповідності до вимог закону, про що свідчить його власноручний підпис, останньому роз`яснено суть обвинувачення, ознайомлено зі змістом протоколу та вручено його копію, про що свідчать власноручні підписи ОСОБА_1 у відповідних графах протоколу. Дані обставини підтверджується і долученими до матеріалів справи відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, як є належними та допустимим доказом у справі та не містять даних щодо незгоди із діями працівників поліції ОСОБА_1 . Натомість, з відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 розумів суть його звинувачення, добровільно забажав отримати копію протоколу, визнав вживання ним спиртних напоїв та керування ним транспортним засобом.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 та його захисника адвоката Дуткевича М.В. про те, що працівники поліції сфальсифікували протокол про адміністративне правопорушення, вказавши в ньому дані, які не відповідають дійсності, щодо участі свідків.

Апеляційний суд приймає до уваги, що матеріали адміністративного провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Апеляційний суд враховуючи, що презумпція невинуватості є одним з основоположних конституційних принципів судочинства, вважає, що доводи апелянта про фальсифікацію протоколу про адміністративне правопорушення та застосування психологічного насильства працівниками поліції, можуть бути перевірені в межах відповідного кримінального провадження, оскільки свідчать про перевищення посадовими особами своїх повноважень та вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза всяким розумним сумнівом доводить вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу поліцейським та в медичному закладі , чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 та його захисника адвоката Дуткевича М.В. про те, що працівники поліції сфальсифікували протокол про адміністративне правопорушення та матеріали справи щодо ОСОБА_1 .

Апеляційний суд вважає що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Суд першої інстанції, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, призначив ОСОБА_1 справедливе стягнення, яке відповідає вимогам закону.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та його захисника адвоката Дуткевича М.В. залишити без задоволення.

Постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2021 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв