Справа №461/4415/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2021 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за захисника Колошкіна І.А., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

згідно протоколу 23.05.2021 о 09 год. 59 хв. в м. Львові по пр. Свободи, 8 водій ОСОБА_1 керував автомобілем INFINITI G35 д.н.з. НОМЕР_1 , будучи не пристебнутим ременем безпеки та в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу Драгер АRНК-0127, результат огляду 1,17 проміле. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Захисник в судовому засіданні факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення заперечив, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, вказуючи на порушення вимог ст.266 КУпАП, допущені інспектором при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння. З цього приводу подали письмові пояснення, у яких зазначив, що 23.05.2021 ОСОБА_1 керував автомобілем і був зупинений працівниками поліції нібито за те, що не був пристебнутий ременем безпеки. ОСОБА_1 цей факт заперечив, а працівники поліції на цьому факті не настоювали. Постанова про притягнення до відповідальності ОСОБА_2 за таке порушення працівниками поліції взагалі не виносилась. Працівники поліції заявили, що на їх думку, ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 пояснив, що алкогольні напої не вживав у добровільно погодився пройти обстеження за допомогою алкотесту. Коли алкотестер показав результат 1.17 проміле, то ОСОБА_1 висловив свою незгоду з результатом тесту і заявив, що хоче пройти обстеження у медичному закладі, оскільки не вживав спиртного 23.05.2021. Працівники поліції заявили, що не бачать потреби їхати для медичного обстеження у лікарський заклад. Протокол про адміністративне правопорушення складався не у присутності ОСОБА_1 . Крім того, у жодному документі працівники поліції не зазначили про незгоду ОСОБА_1 з результатом тесту, як і не вказали чи він погоджувався, на їх думку, з результатом тесту. За відсутності таких записів слід вважати, що свідчення ОСОБА_1 відповідають фактичним обставинам справи. Також, з протоколу вбачається, що такий складено за відсутності свідків (понятих). Протокол також не містить даних, що ОСОБА_1 погоджувався або не погоджувався з даними алкотестера, а замість цього зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від дачі пояснень, хоча такого не було взагалі. Зазначені у протоколі дані не відповідають дійсності. Просила суд закрити провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з п. 4 розділу І Інструкції, є : наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (п. 12 розділу ІІ Інструкції). Відповідно до п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п. 6 Розділу ІІ Наказу № 1452/735 від 09 листопада 2015 року «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, про відсутність в діях громадянки ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на наступне.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №159590 від 23.05.2021 року, огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер АRНК-0127, результат огляду 1.17 проміле.

У графі протоколу свідки зазначено нагрудний відеореєстратор №1001, 1221.

Натомість копії відеозапису яким зафіксовано хід адміністративного провадження до справи не долучено.

Свідки під час проходження огляду на стан сп`яніння відсутні.

Сторона захисту в процесі судового розгляду пояснила, що після проведення тесту ОСОБА_1 не погодився із його результатом та просив працівників поліції проїхати до медичного закладу для проведення огляду, однак працівник поліції вказане прохання проігнорував.

Докази скерування ОСОБА_1 до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння відсутні. В той час, у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 від пояснень до протоколу відмовився.

За встановлених обставин суд вважає, що під час проведення огляду ОСОБА_1 на предмет перебування у стані алкогольного сп`яніння, працівниками поліції було грубо порушено вимоги п.7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВСУ МОЗУ від 09.11.2015 № 1452/735, де передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, працівниками поліції не було дотримано вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, що вказується на недопустимість отриманих результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 в процесу розгляду справи не здобуто. Пояснення ОСОБА_1 в процесі розгляду справи не спростовані, а письмові докази по справі не підтверджують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Сам по собі протокол за наявності вищенаведених порушень, допущених інспектором не встановлює порушення ОСОБА_1 п.2.9а ПДР України.

Відсутність даних про забезпечення права особи пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я свідчить про допущені працівниками поліції порушення, які в свою чергу вказують на недопустимість результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд вважає, що оскільки огляд був проведений поліцейськими з порушенням встановленої законом процедури, результати такого огляду є недійсними та не можуть бути підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При оцінці доказів суд керується принципом "поза розумним сумнівом», а саме, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

В постанові Верховного Суду по справі №813/2451/17 від 27.02.2018 р. зазначено, що сам факт будь-якого правопорушення має бути підтверджено лише допустимими доказами.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 р. №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського суду з прав людини, який вказав, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Наведене свідчить, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не знайшов свого підтвердження в ході розгляду справи.

Враховуючи положення ст. 251 КУпАП та беручи до уваги загальний правовий принцип, закріплений у ст. 62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, оцінивши наявні у даній адміністративній справі докази в їх сукупності, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Стрельбицький В.В.