ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Потоцький В.П., при секретарі Галичанській Т.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та діючого в його інтересах адвоката Павчука І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Павчука І.С. на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівців від 21 травня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 21 травня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в за адресою АДРЕСА_1 , непрацюючого, визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 (двадцять тисяч чотириста) грн.00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.

Згідно з постановою районного суду ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 08.03.2021 року о 21 год. 50 хв. в м. Чернівці по вул. Бульвар Героїв Крут біля будинку № 4 вживав алкоголь, а саме горілку, після дорожньо - транспортної пригоди з його участю, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив п.2.5, 2.10є ПДР України, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 130 КУпАП.

На вказану постанову адвокат Павчук І.С., діючий в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову районного суду від 21.05.2021 р. щодо ОСОБА_1 і провадження по справі відносно нього за ч.4 ст.130 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

ЄУНСС: 727/2427/21

Провадження: №33/822/293/21 Головуючий у І інстанції: Танасійчук Н.М.

Категорія: ч.4 ст. 130КУпАП Доповідач: Потоцький В.П. Посилається на те, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного судового рішення по суті.

Зокрема, вказував, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , складений з грубим порушенням вимог об`єктивності, оскільки містить два різних види правопорушення, а саме: факт вживання алкоголю після скоєння ДТП не встановлений належними доказами, а один із свідків зазначених в протоколі, який засвідчив факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння є рідним братом потерпілого, а тому, на думку апелянта, він є упередженим.

Зазначав і те, що показаннями свідка ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_5 , надані під час судового розгляду, підтверджено те, що під час вчинення ДТП та керування транспортним засобом, за кермом перебувала інша особа, тому проведення відносно ОСОБА_1 дій по виявленню ознак сп`яніння не підпадає під ознаки об`єктивної сторони ч.4 ст.130 КУпАП.

Також вважає, що письмові показання його довірителя під час складання протоколу, які були взяті судом першої інстанції за основу оскаржуваного рішення, не можуть бути доказом по справі, оскільки це суперечить висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, який викладений у справі № 537/2088/17 від 15.05.2019 р.

Звертав увагу суду і на те, що відеозапис подій, який міститься в матеріалах справи є неналежним доказом, оскільки відео є неповним та містить ознаки монтажу.

Зазначав, що на момент складання протоколу щодо ОСОБА_1 ч. 4 ст.130 КУпАП не існувало, а тому суть правопорушення, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає диспозиції, визначеній в ст. 130 КУпАП.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвоката Павчука І.С., які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити в повному обсязі, перевіривши їхні доводи та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.

У відповідності до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.10Є ПДР України встановлено, що водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Об`єктивна сторона ч.4 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Висновок судді місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Так, його вина у вчиненні цього адміністративного правопорушення повністю підтверджується сукупністю зібраних та перевірених суддею районного суду доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 027924 від 08.03.2021 року, який містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про події правопорушення та особу, яка його вчинила (а.с.1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.7-8), відеозаписом подій, який був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 13), а також поясненнями свідка ОСОБА_5 , наданих ним у суді першої інстанції.

За таких підстав, доводи апелянта про те, що у ході судового розгляду справи не здобуто жодного належного та допустимого доказу вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.130 КУпАП, є безпідставні.

Також, на думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції правильно оцінив показання ОСОБА_1 , надані ним у судовому засіданні, як такі, що спрямовані на уникнення ним відповідальності за скоєне.

Обґрунтовано місцевий суд не взяв до уваги і пояснення свідка ОСОБА_4 , який вказував на те, що саме він перебував за кермом автомобіля «Мерседес Спринтер» під час скоєння ДТП, оскільки його покази не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Згідно з п. 2.10 (є) ПДР України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що саме він перебував за кермом під час скоєння ДТП та вживав алкоголь (горілку) після того, як сталася дорожньо-транспортна пригода. Вказане підтверджується його письмовими поясненнями, поясненнями потерпілого та відеозаписом подій, які містяться в матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що письмові показання ОСОБА_1 не можуть братись до уваги, оскільки це суперечить висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, який викладений у справі № 537/2088/17 від 15.05.2019 р., є необґрунтованими та не заслуговують на увагу, оскільки вказана справа розглядається в порядку Кодексу України про адміністративні правопорушення, а зазначений висновок Верховного Суду стосується правовідносин, що склалися під час здійснення адміністративного судочинства відповідно до Кодексу адміністративного судочинства, а не Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не заслуговують на увагу і доводи апелянта з приводу того, що відеозапис подій містить неповне відео і має ознаки монтажу, оскільки будь-яких висновків експерта про те, що відео є змонтованим, матеріали справи не містять, а адвокат Павчук І.С. не є експертом чи фахівцем у відповідній галузі знань, в зв`язку з чим не може встановити відповідні обставини щодо монтажу чи підробки відеозапису. Апеляційний суд звертає увагу на те, що усі обставини, які мають значення для даної категорії справ, зафіксовані на доданому до матеріалів справи відеозаписі, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції вважає такий доказ достовірним, належним та допустимим.

Апеляційний суд вважає, що зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що ч. 4. ст. 130 КУпАП не існувало, а тому суть правопорушення, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає диспозиції, визначеній ст. 130 КУпАП, не заслуговують на увагу, враховуючи наступне.

У результаті неодноразового внесення змін до статті 130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, не скасована.

Згідно з підпунктом 4 пункту 1 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII (далі Закон-1) стаття 130 КУпАП була викладена в новій редакції.

Також підпунктом 171 пункту 2 розділу І Закону-1 Кримінальний кодекс України було доповнено статтею 286-1, якою встановлювалась кримінальна відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи психотропних речовин, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи психотропних речовин, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Однак, згідно з підпунктом 1 пункту 117 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 17 червня 2020 року № 720-IX (далі Закон-2) підпункт 4 пункту 1 розділу І Закону-1 виключений.

Також, згідно з підпунктом 2 пункту 117 Закону 2 підпункт 171 пункту 2 розділу І Закону-1 виключений.

Відповідно до розділу ІІ Закону-2 цей Закон набирає чинності з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року№ 2617-VIII, а саме з 01 липня 2020 року.

Тобто, Законом № 720-IX від 17 червня 2020 року по суті повернуто у попереднє положення диспозицію ст. 130 КУпАП, яка існувала на момент набрання чинності Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, отже, суд застосовує чинну редакцію частини 4 статті 130 КУпАП, тобто редакцію вказаної частини статті, яка є ідентичною, як на день вчинення правопорушення, так і на день розгляду справи.

Що стосується інших посилань в апеляційній скарзі адвоката Павчука І.С., то вони носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд доходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.

При цьому апеляційний суд керується висновком Європейського Суду з прав людини, зроблений ним у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 58 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції, районний суд всебічно, повно і об`єктивно з`ясував вказані обставини справи, та вирішив її в точній відповідності з законом.

Рішення районного суду по суті є правильним, порушень матеріального або процесуального права, які би давали апеляційному суду право скасувати його, не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 33, 34, 130, 294 КУпАП, Чернівецький апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Павчука І.С., діючого в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Чернівців від 21 травня 2021 року щодо ОСОБА_1 за ч.4 ст.130 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду В.П. Потоцький