Справа № 324/667/21
Провадження № 3/324/304/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2021 року суддя Пологівського районного суду Запорізької області Каретник Ю.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.164 ч.1, ст.44-3 ч.1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

До Пологівського районного суду Запорізької області надійшов протокол серії ВАБ №025578 від 22 квітня 2021 року, складений ДОП СДОП ВП Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області капітаном поліції Москаленком П.В. відносно ОСОБА_1 за ст.164 ч.1 КУпАП, в якому зазначено, що 22 квітня 2021 року о 12-50 год. гр. ОСОБА_1 здійснив перевезення пасажира з вул.Єдності,6, м.Пологи до вул.Лесі Українки,205, м.Пологи, без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, чим порушив порядок провадження господарської діяльності.

Також до Пологівського районного суду Запорізької області надійшов протокол серії ВАБ №025579 від 22 квітня 2021 року, складений ДОП СДОП ВП Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області капітаном поліції Москаленком П.В. відносно ОСОБА_1 за ст.44-3 ч.1 КУпАП, в якому зазначено, що 22 квітня 2021 року о 12-50 год. гр. ОСОБА_1 здійснив перевезення пасажира від вул.Єдності м.Пологи до вул.Лесі Українки м.Пологи без засобів індивідуального захисту, а саме: захисної маски.

26 квітня 2021 постановою судді Пологівського районного суду Запорізької області Каретник Ю.М. обидві вказані справи були об`єднані в одне провадження.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину категорично заперечував, пояснив, що він раніше був зареєстрований як ФОП, проте приблизно років п`ять тому припинив свою підприємницьку діяльність і зараз він є пенсіонером. « ОСОБА_2 » з машини з того часу він не знімав, бо мав ліцензію на їх використання. Господарську діяльність він не веде і вказана у протоколі ситуація мала місце лише один раз. 22 квітня 2021 року він по шляху свого руху підвозив чоловіка, який обіцяв йому дати гроші на бензин, за перевезення грошей не брав. Проте, оскільки машину зупинили працівники поліції, коштів на бензин він так і не отримав. Що стосується захисної маски, оскільки він вважав, що перебуває у власному автомобілі, а не на робочому місці, тому і маску не вдягав.

У судовому засіданні ОСОБА_1 ознайомлений із ч.1 ст.164 та ст.44-3 ч.1 КУпАП, суддею йому роз`яснені його права, передбачені ст.ст. 268, 301 КУпАП, ст.63 Конституції України і ст.33 Закону України «Про виконавче провадження».

Дослідивши матеріали справи про адміністративне порушення, оцінивши докази по справі відповідно до ст.252 КУпАП, суд приходить до наступних висновків.

Згідно із ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.164 КУпАП настає за здійснення господарської діяльності без одержання ліцензії певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

При цьому, об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.

У свою чергу, згідно з ч.1 і ч.2 ст.3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Господарською діяльністю відповідно до п.1.32 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» є будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі, коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Відповідно до ст.42 ГК України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно із ч.1 і ч.2 ст.55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02 березня 2015 року №222-VIII за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи у період зупинення дії ліцензії повністю або частково, невиконання ліцензіатом розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов, порушення ліцензіатом строку повідомлення про всі зміни даних, зазначених у заяві та документах, а також за наявності контролю за діяльністю ліцензіата у значенні, наведеному у статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції», резидентами держав, що здійснюють збройну агресію проти України, у значенні, наведеному у статті 1 Закону України «Про оборону України», суб`єкти господарювання притягаються до адміністративної відповідальності, передбаченої Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного суду України від 25 квітня 2003 року №3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

У даному випадку в якості доказів винуватості ОСОБА_1 посадовою особою Пологівського РВП було надано до протокол про адміністративне правопорушення, в якому мова йде про один випадок перевезення пасажира, письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , відеозапис правопорушення.

Однак, матеріали справи не містять відомостей про те, що вчинені ОСОБА_1 дії є регулярними та систематичними, а навпаки свідчать про те, що ці його дії носять разовий характер, що виключає можливість зробити висновок про здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності в галузі надання послуг з перевезення пасажирів без оформлення ліцензії, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.164 КУпАП.

Таким чином, сукупність вказаних обставин свідчить про відсутність події і складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, так як обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають фактичним обставинам справи, тому на підставі наявних матеріалів справи суд позбавлений можливості дійти безсумнівного висновку щодо винуватості особи, щодо якої складено протокол, що виключає адміністративну відповідальність ОСОБА_1 за вказаною правовою кваліфікацією, оскільки відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Натомість, у даному випадку суддею встановлено, що провина ОСОБА_1 за ст.164 ч.1 КУпАП не доведена, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності також і за ч.1 ст.44-3 КУпАП, оскільки діяння, яке інкримінується йому у даному випадку, безпосередньо пов`язане зі здійсненням підприємницької діяльності щодо перевезення пасажирів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази, прихожу до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.164 ч.1 та ст.44-3 ч.1 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративні правопорушення відносно останнього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.44-3 ч.1, 164 ч.1, 247, 268, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.164 ч.1, ст.44-3 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особою, щодо якої винесено постанову, а також потерпілим до Запорізького апеляційного суду через Пологівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Каретник Ю. М.