ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/391/21 Номер провадження 33/814/387/21Головуючий у 1-й інстанції Клименко С. М. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

з участю секретаря Яковенко В.С.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Шевченка С.М.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, в режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Шевченка Станіслава Миколайовича на постанову судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14 квітня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14 квітня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 454 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 07 березня 2021 року близько 13 год. 59 хв. по вул. Гагаріна в селі Майбородівка Кременчуцького району Полтавської області керував автомобілем ВАЗ 21011, реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах з порожнини рота, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Шевченко С.М. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, зокрема, відсутні докази керування транспортним засобом ОСОБА_1 , що, в свою чергу, виключає відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та заслухавши пояснення адвоката та ОСОБА_1 , приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки судді суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами є протокол у справі про адміністративне правопорушення передбачене ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , в якому останній особисто зазначив, що відмовляється проходити огляд на стан сп`яніння при двох свідках, письмовими поясненнями залучених працівниками поліції свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , розпискою ОСОБА_5 щодо зобов`язання зберігати авто ВАЗ 2101, належне ОСОБА_1 та не давати йому право керування протягом 24 годин.

Зазначені докази містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення та не були спростовані притягнутим ОСОБА_1 .

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не спростовують висновків районного суду та не містять підстав, які виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Так, за нормативним визначенням ст. 130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями статті 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як вже зазначено вище адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП настає вразі якщо особа керувала транспортним засобом і вже надалі за наявності обґрунтованої підозри про перебування у стані алкогольного сп`яніння, відмовилась від проходження медичного огляду на стан такого сп`яніння.

В даному випадку, притягнутий до відповідальності ОСОБА_1 в ході розгляду апеляційної скарги підтвердив факт своєї відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, мотивуючи тим, шо він не перебував за кермом автомобілям, а був лише пасажиром та знаходився на пасажирському сидінні, тоді як транспортним засобом керував його кум, але при під`їзді поліцейського автомобіля він залишив належний йому автомобіль і зник.

Разом з цим, до викладених апелянтом пояснень необхідно віднестись критично, зважаючи на те, шо вони не підтверджені жодними доказами по справі та спростовуються як самим протоколом, так і фактом наявності у ОСОБА_1 посвідчення водія, що виключає його твердження про те, що він в належному йому автомобілів знаходився лише в якості пасажира.

Крім того, заслуговує на увагу те, що з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 , будучи ознайомленим із своїми правами, передбаченими ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, маючи повне право та можливість надати пояснення щодо обставин, які йому ставляться за вину і в тому числі щодо керування транспортним засобом, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків, жодних інших пояснень не надав, позаяк не ставив перед судом питання про допит в якості свідка особи, яка за його твердженнями перебувала на час події за кермом.

Враховуючи викладене, необхідно дійти думки, шо наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про недоведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Одночасно, підлягають відхилення твердження апелянта про те, що суд розглянув справу без участі правопорушника, який не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Так, на а.с. 13 мається повідомленням про вручення ОСОБА_1 поштового відправлення про судовий виклик на 26.03.2021 року. При цьому, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, ОСОБА_1 подав до суду заяву з проханням відкласти судове засідання у зв`язку з необхідністю отримати правничу допомогу адвоката. В цей же день, він був повідомлений правниками суду про наступне судове засідання, призначене на 09 год. 14.04.2021 року, про що він особисто склав розписку, приєднану до матеріалів справи.

Наведені обставини виключають твердження апелянта про те, що судом не було виконано вимог про своєчасне та належне повідомлення притягнутого про час та місце розгляду його справи.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з додержанням вимог статті 33 КУпАП, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст 293, .294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шевченка Станіслава Миколайовича залишити без задоволення.

Постанову судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна