Провадження № 33/824/1080/2021 Суддя в 2-й інстанції Ігнатюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

14 червня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., з участю: представника Київської митниці Держмитслужби Панькіна Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою представника Київської митниці Держмитслужби на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15 травня 2020 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15 травня 2020 року провадження у справі про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст.483 МК України закрите у зв`язку із відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про порушення митних правил, ОСОБА_1 , 31.05.2019 року, у зоні діяльності Житомирської митниці ДФС, заявив до митного оформлення за митною декларацією експортований із Литовської Республіки транспортний засіб марки «Renault Megane», кузов № НОМЕР_1 , вартість якого, відповідно до купчої б/н від 28.05.2019 року становила 1 900 Євро. Натомість, відповідно до копії митної декларації країни відправлення від 28.05.2019 року та рахунку-фактури від 28.05.2019 виставленого продавцем, вартість вказаного транспортного засобу становила - 3 000 Євро. Таким чином, імпортований ОСОБА_1 із Литовської Республіки вказаний транспортний засіб вартістю - 3 000 Євро, переміщено через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення, документів, які містять неправдиві відомості щодо митної вартості транспортного засобу.

Суддя місцевого суду прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України з огляду на те, що висунуте обвинувачення ґрунтувалося виключно на документах, надісланих листом ДФС України від 18.03.2020 року, які фактично є копіями та роздруківками не завіреними належним чином, що унеможливлювало їх використання у якості належних доказів.

У апеляційній скарзі представник Київської митниці Держмитслужби вказав на необґрунтованість висновків судді місцевого суду про відсутність у діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України. Вважав, що поза увагою суду залишились наявні у матеріалах справи переклади документів наданих митними органами Литовської республіки у яких чітко зазначена вартість переміщуваного ОСОБА_1 транспортного засобу у розмірі 3 000 Євро. Просив постанову судді скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у порушенні митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та накласти на нього стягнення відповідно до санкції статті ч. 1 ст. 483 МК України.

Вислухавши пояснення представника Київської митниці Держмитслужби, який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити; вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

За змістом ст.ст. 486, 487, 489, 495 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчиненні, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень ч.1 ст.495 МК України, процесуальними джерелами доказів у справі про порушення митних правил є:

1) протокол про порушення митних правил, протоколи процесуальних дій, додатки до зазначених протоколів;

2) пояснення свідків;

3) пояснення особи, яка притягується до відповідальності;

4) висновком експерта;

5) інші документи (належним чином завірені їх копії або витяги з них) та інформація, у тому числі та, що перебуває в електронному вигляді, а також товари - безпосередні предмети порушення митних правил, товари із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортні засоби, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Зміст положень ч.2 ст.495 МК України у взаємозв`язку із положеннями ст.489 МК України свідчить про те, що докази у справі про порушення митних правил повинні відповідати критерію належності, тобто повинні бути такими, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмету доказування.

Як убачається із матеріалів справи, митним органом ОСОБА_1 у вину було поставлено вчинення дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товару, документів, що містили неправдиві відомості щодо митної вартості транспортного засобу. Зокрема, на доведення пред`явленого обвинувачення митний орган посилався на лист ДФС України від 18.03.2020 № 20-01/20-02/7.8/534, яким до митниці надіслані копії митної декларації типу EX A від 28.05.2019 № 19LTLC0100EK0D13B0 та рахунку-фактури № 13477 від 28.05.2019 виставленого продавцем UAB «VIJORITA» на ім`я ОСОБА_1 , в яких зазначена вартість транспортного засобу RENAULT MEGANE, кузов № НОМЕР_1 - 3 000 Євро. Однак, зібрані матеріали справи свідчать про те, що ці висновки митним органом зроблені на підставі неналежних доказів, тобто доказів, які не підтверджували існування обставин, що підлягають доказуванню у даній справі.

Так, долучені до протоколу про порушення митних правил копії митної декларації (а.с. 7) та рахунок-фактура (а.с. 8), самі по собі не можуть вважатися належним доказом вини ОСОБА_1 у порушенні митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України. Так, суд зважає на те, що вказані документи складені іноземною мовою, не містять перекладу на українську мову та не завірені належним чином. Зокрема, рахунок-фактура (а.с. 8) є незавіреною ксерокопію, а здійснений її переклад за допомогою "Google" перекладача не може вважатися належним перекладом, який би надавав цьому документу процесуального джерела доказу у розумінні ч.1 ст.495 МК України. Щодо копії митної декларації (а.с. 7), то вона взагалі не містить перекладу на українську мову.

Посилання апелянта на те, що у матеріалах справи міститься переклад представлених документів не ґрунтується на вимогах закону. Так, відповідно до положень ст. 254, ч.2 ст.492, ч.1 ст.497, ст.503, ч.3 ст.519, ст.520 МК України, перекладач є особою, яка бере участь у провадженні у справах про порушення митних правил, участь якого забезпечується як зі сторони захисту, так і зі сторони обвинувачення. Відповідно до положень ч.1 ст.503 МК України, перекладачем може бути особа, яка володіє мовою, знання якої необхідне для здійснення перекладу під час провадження у справі про порушення митних правил. Наведене свідчить про те, що перекладачем може бути особа, кваліфікація якої підтверджується відповідним документом, тобто дипломом про освіту. Та обставина, що переклад ксерокопії рахунку-фактури здійснений за допомогою "Google" перекладача, не може вважатися перекладом, здійсненим перекладачем у розумінні приведених положень МК України.

Наведене, унеможливило дослідження вказаних документів судом у ході судового розгляду з метою встановлення обставин, які входили до предмету доказування. За своїм змістом долучені митним органом документи є неналежними доказами.

Будь-яких інших доказів, які б беззаперечно вказували на те, що дії ОСОБА_1 спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товару, документів, що містили неправдиві відомості щодо митної вартості транспортного засобу, митними органами не зібрано, у зв`язку із чим суд визнає переконливими висновки судді суду першої інстанції про відсутність у діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст.483 МК України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15 травня 2020 року про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 . Підстав для зміни чи скасування цієї постанови суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, ст. 487, 527 МК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Київської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15 травня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ігнатюк О.В.