П О С Т А Н О В А

Іменем України

16.06.2021 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Марків Ю.С., розглянувши адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, українку, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №103685 від 14.04.2021 року, 01.03.2021 року протягом часу до 26.03.2021 року гр. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 ухилилась від своїх передбачених ст.150 Сімейного кодексу України у зв`язку з чим надійшов лист з відділу "Служба у справах дітей" Франківської районної адміністрації, де зазначено, що гр. ОСОБА_1 зловживала алкогольними напоями, в квартирі аетисанітарія, неналежні умови проживання для неповнолітнього ОСОБА_2 , приводить додому компанії друзів, з якими випиває, зчиняються скандали, бійки, в присутності дитини, матері часто немає вдома, їжі вдома немає, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.184 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 категорично заперечила щодо зазначеного у протоколі. Пояснила, що таке не відповідає дійсності. Просила закрити провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення і додані до нього матеріали, приходжу до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний, зокрема з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

За приписами ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України,та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зміст стандарту доведення поза розумним сумнівом надано, зокрема, в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 688/788/15-к, згідно якої вказаний стандарт означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, у тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Положеннями ч. 2 ст.251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У рішеннях від 30.05.2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку,встановлених законом.

Відповідно до ст.252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у тому числі: незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №103685 від 14.04.2021 року, ОСОБА_1 інкримінується правопорушення, вчинене у період з 01.03.2021 року до 26.03.2021 року.

Судом встановлено, що інспектором СЮП ЛРУП ГУ НП у Львівській області було здійснено вихід за адресою, де проживає ОСОБА_1 14.04.2021 року, однак жодних доказів , що ОСОБА_1 вчинялось правопорушення у період з 01.03.2021 року по 26.03.2021 року до матеріалів адміністративної справи не додано.

За результатами здійненого виходу інспектором СЮП ЛРУП ГУ НП у Львівській області Захлюпаною А. складено рапорт, у відповідності до якого за адресою: АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_1 разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_3 .

Окрім цього, дослідивши акт обстеження умов проживання від 14.04.2021 року, з такого вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 задовільні умови проживання, у квартирі прибрано, квартира повністю омебльована, є уся необхідна побутова техніка, продукти харчування. Для виховання та розвитку дитини створено задовільні умови, є окреме спальне місце, стіл для навчання, комп`ютер, навчальна література, одяг по сезонах.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що будь-яких доказів, які б свідчили про ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей у матеріалах справи немає, свідчення, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №103685 від 14.04.2021 року та рапорті інспектора СЮП ОРУП ГУ НП у Львівській області від 14.04.2021 року суперечать твердженням, викладених у акті обстеження умов проживання від 14.04.2021 року.

З огляду на викладене, провадження у справі відносно ОСОБА_1 слід закрити в зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 38, 130, 247, 283-287 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Марків Ю.С.