Справа № 204/3473/21
Провадження № 3/204/2093/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2021 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Некрасов О.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, працюючої боулінг клуб «Zavedenie», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 481062 від 27 березня 2021 року, 27 березня 2021 року о 23 годині 50 хвилин ОСОБА_1 , будучи посадовою особою боулінг клубу ZAVEDENIE, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , не вжила відповідних заходів щодо закриття вказаного закладу, чим порушила вимоги закладу, чим порушила вимоги Постанови Кабінету Міністрів України № 1236, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про час та дату розгляду справи була повідомлена, причини неявки суду не повідомила.

Справа відносно ОСОБА_1 направлялась до Відділу поліції № 6 Дніпровського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області для належного оформлення, а саме постановою судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2021 року, однак недоліки, які були зазначені у постанові усунуті не були.

Відповідно до ст. 245 КУпАПзавданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 1 статті 44-3 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбаченихЗаконом України"Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Так, диспозиція статті 44-3 КУпАП є бланкетною, тобто такою, що для розкриття змісту відсилає до спеціальних нормативних актів.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 481062 від 27 березня 2021 року, ОСОБА_1 порушила вимоги Постанови Кабінету Міністрів від № 1236, однак відповідальною особою не було зазначено, який саме пункт вказаної постанови нею було порушено. Крім того, відповідальною посадовою особою не було зазначено дату прийняття постанови Кабінету Міністрів України.

Крім того, адміністративний матеріал стосовно ОСОБА_1 не містить відомостей та належних доказів щодо суб`єкта господарювання, якому належить розважальний заклад « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в якому будучи відповідальною особою, ОСОБА_1 не вжила заходів щодо закриття закладу, а також відсутні відомості щодо посадових осіб зазначеного суб`єкту господарювання.

Окрім цього, відповідальною посадовою особою до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено доказів перебування ОСОБА_1 в трудових відносинах з відповідним суб`єктом господарювання, а також не долучено доказів зайняття ОСОБА_1 відповідної посади з покладенням на неї певних обов`язків.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15 травня 2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Так у рішенні від 09 жовтня 2008 р. у справі «Абромін проти Росії» п.п. 34,35Європейський суд з прав людини (далі - Суд) зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79). Крім того, положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» [ВП], № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Також слід зазначити, що у відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Враховуючи зазначене, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у вчиненні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, керуючись положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України стосовно тлумачення сумнівів щодо доведеності вини на користь обвинуваченої особи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутнє порушення Постанови Кабінету Міністрів України № 1236, а тому відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, у зв`язку з чим відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 44-3, 245, 251, 255, 247 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом деся ти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя О.О. Некрасов