ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/279/21 Справа № 705/1751/21 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Білик О. В. Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2021 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 травня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 493629 від 05.04.2021, ОСОБА_1 05.04.2021 о 09 год. 20 хв. в с.Максимівка по вул.Шевченка, керував скутером «Сузукі», без номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер» та у медичному закладі відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п.2.5. ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 травня 2021 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Не погодившись із оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 травня 2021 року, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення. Одночасно просив розгляд справи проводити без його участі.

Вважає оскаржувану постанову незаконною, та як судом першої інстанції не було достовірно з`ясовано фактичні обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Зазначає, що в день складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення він алкогольних напоїв не вживав. Тоді як скутер був припаркований на узбіччі. Тобто, працівниками поліції не було зафіксовано факт перебування його в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом.

Вказує, що в його присутності працівниками поліції не складалося жодних документів, що підтверджується відеозаписом, наявним у матеріалах справи. Також в той час не було ні понятих, ні свідків, тоді як ОСОБА_2 взагалі не відображена в протоколі про адміністративне правопорушення.

Одночасно зазначає, що працівниками поліції не було йому запропоновано проведення огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а також не запропоновано проведення такого огляду у закладі охорони здоров`я, натомість запропоновано «продувати Драгер та поїхати з ними в лікарню».

В судове засідання, призначене апеляційним судом на 25.06.2021 на 13:00 апелянт ОСОБА_1 не з`явився, при цьому про дату, час і місце судового засідання апеляційним судом повідомлялися у встановленому законом порядку та який просив суд апеляційної інстанції розгляд справи проводити без його участі.

Вважаю, що у відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП перешкод для розгляду справи немає, а тому апеляційний розгляд можливо проводити у відсутності ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст.254-256 КУпАП.

Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Незважаючи на позицію ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 493629 від 05.04.2021, складеного інспектором ВПД №2 роти Уманського РУП Миколюк В.П. про те, що ОСОБА_1 05.04.2021 о 09 год. 20 хв. у с.Максимівка по вул.Шевченка, керував скутером «Сузукі», без номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер» та у медичному закладі відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п.2.5. ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП;

- пояснень від 05.04.2021, отриманих від свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно яких, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі та на приладі «Драгер»;

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого, огляд проведений у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини та який відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обґрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, неспроможними є доводи апелянта ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції не було зафіксовано факт перебування його в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, так як зазначені доводи спростовуються вищезазначеними доказами, які наявні у матеріалах справи.

З врахуванням наявних у матеріалах справи доказів, неприйнятними є доводи апелянта про те, що в його присутності працівниками поліції не складалося жодних документів, не було ні понятих, ні свідків.

Що ж стосується пояснень свідка ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції вважає його належним доказом у даній справі, оскільки в ньому відображена вся необхідна інформація про особу свідка та в якому зазначено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , а тому дані доводи апелянта є безпідставними.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_1 також зазначав, що працівниками поліції не було йому запропоновано проведення огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а також не запропоновано проведення такого огляду у закладі охорони здоров`я, натомість запропоновано «продувати Драгер та поїхати з ними в лікарню». З даних доводів апелянта слідує, що вони спростовують самі себе, а тому не можуть бути задоволенні.

Одночасно вважаю за необхідне звернути увагу апелянта на те, що згідно п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої 09.11.2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції).

Дослідивши вказані докази і оцінивши їх з точки зору належності, допустимості та достовірності в їх сукупності, вважаю винуватість ОСОБА_1 доведена, а тому його доводи про те, що оскаржувана постанова незаконна, та як судом першої інстанції не було достовірно з`ясовано фактичні обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права є неспроможними.

Накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.ст.33,34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 травня 2021 року щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 травня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба