Справа № 508/264/21
№ 3/508/185/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.06.2021 суддя Миколаївського районного суду Одеської області Банташ Д.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення,які надійшли від Березівського РВП ВПД №1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер паспорту НОМЕР_1 виданий 5139, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого,

в порушенні ч.1 ст. 44-3 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 336623 від 01.04.2021 року, 01.04.2021 року о 15 год. 30 хв. ОСОБА_1 перебував на вулиці Тилигульській в с.А-Іванівка Миколаївського району Одеської області без документів, що засвідчують його особу, чим своїми діями порушив вимоги п. 3 п.п.2 постанови КМ України від 09.12.2020 №1236 та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенства права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Крім того, суд враховує, що передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Тому, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Суддя, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Приписи ч.1 ст.44-3 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма носить бланкетний характер, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно з ст. 29 цього Закону України карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 р. №1236 зі змінами внесеними постановою КМУ №104 від 17.02.2021 року чинної на день складення протоколу про адміністративне правопорушення, постановлено: установити з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 30 квітня 2021 р.

Зокрема підпункт 2 пункту 3 перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні.

Об`єктивно вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, доводиться: протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №336623 від 01.04.2021 року (а.с.1); письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (а.с.3,4).

Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому такі є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

На підставі наведеного, приходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно із ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому, в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Враховуючи обставини справи та вищевикладене, беручи до уваги особу правопорушника, відсутність будь-яких наслідків від вчиненого, обставини вчинення порушення, вважаю, що вчинене правопорушення слід визнати малозначним та на підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись щодо нього усним зауваженням.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Оскільки усне зауваження не є видом адміністративного стягнення відповідно до ст. 24 КУпАП, тому стосовно ОСОБА_1 судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 22, ч.1 44-3, 283, 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, та звільнити його від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, обмежитись усним зауваженням.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Д.С. Банташ