КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 33/824/2499/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 359/9087/20

02 липня 2021 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ Ратнікової В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 посвідчення водія НОМЕР_1 ,-

встановив:

05 листопада 2020 року поліцейським роти №2 взводу №2 БПП в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області ДПП рядовим поліції Хамбіровим Антоном Сергійовичем було складено протокол серія ДПР18 № 332806 про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 .

Вказаним протоколом встановлено, що 05 листопада 2021 року, о 20 годині 00 хвилин водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «FORD», д.н.з. НОМЕР_2 , в с. Гора вул. Бориспіль- 7 термінал Д з явними ознаками наркотичного сп`яніння а саме: не природня блідість, тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2021 року визнано винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп., який слід стягнути на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2021 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

У поданій апеляційній скарзі порушує питання про поновлення строків на апеляційне оскарження судового рішення, посилаючись на те, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин.

Вирішуючи клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2021 року, суд виходить із наступного.

За положенням ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно частини 2 ст. 294 КУпАПпостанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу- ст. 289 КУпАП.

У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 зазначив, що він не був присутнім при розгляді справи в суді першої інстанції, зі змістом оскаржуваної постанови ознайомився з Єдиного державного реєстру судових рішень 02.04.2021 року.

З матеріалів справи вбачається, що докази отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови в матеріалах справи відсутні. З наданої до апеляційного суду довідки ДУ "Волинський ОЛЦ МОЗ України" про результати аналізу № 045823 від 07.04.2021 року момекулярно генетичного дослідження проби на наявність РНК вірусу SARS-CoV-2, аналіз ОСОБА_1 -позитивний. Апеляційна скарга була подана поштою 21.04.2021 року. З огляду на зазначене, на думку суду, причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови слід визнати поважними та поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не було здійснено об`єктивного розгляду справи.

Зазначає, що суд першої інстанції, в порушення вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП, не маючи даних про належне повідомлення його про дату та час розгляду справи, розглянув справу у його відсутність, чим порушив його процесуальні права та обмежив в доступі до правосуддя.

Звертає увагу, що існує розбіжність в часі складання протоколу, оскільки протокол про адміністративне правопорушення серія ДПР 18 № 332806 складено 05.11.2020 року о 00 годин 10 хвилин, проте таке твердження інспектора патрульної поліції не відповідає дійсності, так як протокол було складено 05.11.2020 року о 00 год. 34 хв., що підтверджується відеозаписом із нагрудної камери працівника поліції.

Зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення навпроти надрукованого запису про роз`яснення прав та обов`язків відсутній його підпис.

Звертає увагу суду, що на долучених до матеріалів справи відеозаписах також не зафіксовано роз`яснення йому працівниками поліції його прав та обов`язків.

Вказує на те, що із долученого до матеріалів справи компактдиску, на якому міститься відеозапис з нагрудної камери працівників патрульної поліції, вбачається, що під час оформлення адміністративного матеріалу відносно нього, працівниками поліції порушено вимоги Інструкції № 1026, оскільки неодноразово переривалась відео зйомка процедури оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.

Відносно пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначає, що вказаних свідків не було допитано в судовому засіданні та не попереджено про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень, а тому їх показання не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, покази свідка,дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з системного аналізу вказаних норм права вбачається, що проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділами ІІ та ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року за №1452/735.

Згідно з п.п.8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Оскільки працівником поліції під час спілкування з водієм ОСОБА_1 у останнього виявлено наявність ознак, які можуть свідчити про його перебування у стані наркотичного сп`яніння, то ОСОБА_1 працівником поліції була висунута вимога пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, на що останній відмовився в присутності двох свідків.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння підтверджується відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції та поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

З матеріалів відеозапису, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення та оглянутого в судовом засіданні апеляційного суду вбачається, що інспектором Управління патрульної поліції у м.Києві, у присутності двох свідків, ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, від проходження вказаного огляду ОСОБА_1 відмовився, йому було роз`яснено наслідки вказаної відмови та запропоновано надати письмові пояснення у протоколі.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що, надаючи пояснення, ОСОБА_1 зазначив, що відмовляється від тесту у зв`язку з тим, що поспішає та хвилюється, через це має ознаки сп`яніння.

Судом апеляційної інстанції було задоволено клопотання ОСОБА_1 та його захисника адвоката Харчука Олександра Петровича про виклик в судове засідання в якості свідків працівників поліції, які оформляли протокол про адміністративне правопорушення рядового поліції ОСОБА_4 та інспектора Видиборець Наталію Григорівну та свідка ОСОБА_5 , який відповідно до наявної у справі розписки забирав автомобіль " Форд Фокус" НОМЕР_3 з місця події.

Свідки рядовий поліції ОСОБА_4 та інспектор поліції ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились.

Допитаний в судовом засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що десь приблизно пів року назад йому зателефонвав ОСОБА_1 і повідомив, що його під час керування автомобілем зупинили працівники поліції за керування автомобілем у стані сп`яніння і він відмовився від проходження експертизи, а тому відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 зателефонував йому тому, що користується автомобілем Форд Фокус, номер НОМЕР_4 , який належить його дружині. З ОСОБА_1 знайомі десь рік, познайомились в ресторані, де він працював офіціантом. На даний час автомобіль знаходиться у ОСОБА_1 , мабуть він працює на ньом і зараз. На місце події за участю ОСОБА_1 він не виїзжав, розписку про те, що забирає автомобіль Форд Фокус, яка знаходиться в матеріалах справи, не писав. Його посвідчення водія було у ОСОБА_1 , а тому мабуть це ОСОБА_1 вказав його данні у зазначеній розписці.

Сукупністю наявних у справі доказів підтверджуються обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та встановлені під час розгляду справи судом першої інстанції, вони знайшли своє об`єктивне підтвердження та свідчать про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, в порушення вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП, не маючи даних про належне повідомлення його про дату та час розгляду справи, розглянув справу у його відсутність, чим порушив його процесуальні права та обмежив в доступі до правосуддя, не грунтуютьтся на встановлених обставинах справи, так як в матеріалах справи на а.с. 34,35 знаходяться судові повістки Бориспільського міськрайонного суду Київської області, якими ОСОБА_1 викликався в судові засідання у даній адміністративні справі на 18 січня 2021 року на на 28 січня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , яка є дійсною адресою проживання ОСОБА_1 , про що він зазначив і в судовому засіданні апеляційного суду. Проте, судові повістки повернулись до суду із відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою. При розгляді справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 мав можливість надати суду відповідні доводи, докази та заперечення, а тому йому було забезпечено право на захист своїх прав та доступ до правосуддя.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можуть бути доказами у справі, так як вказаних свідків не було допитано в судовому засіданні та не попереджено про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень, з огляду на те, що вказані свідки в своїх письмових поясненнях підтвердили, що вони були запрошені працівниками патрульної поліції в якості свідків при оформленні адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 . У їх присутності вказаний водій категорично відмовився у встановленом законом порядку пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, що засвідчили особистими підписами .

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник викладених свідками пояснень не спростовували, клопотання про їх допит в судовому засіданнні не заявляли.

Доводи апеляційної скарги щодо розбіжності у часі складання протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР 18 № 332806 на 20 хвилин у порівнянні із відеозаписом із нагрудної камери працівника поліції, правильності висновків суду першої інстанції щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не спростовують. ОСОБА_1 не заперечує обставин викладених у протоколі та зафіксованих на відео запису за його участю.

ОСОБА_1 ознайомився з протоколом про адміністративне правопорушення ДПР 18 № 332806 відносно нього, виклав в протоколі свої пояснення, будь-яких зауважень щодо протоколу та викладених у ньому обставин чи щодо дій працівників поліції не зазначив.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.ст.278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2021 року .

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2021 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: В.М.Ратнікова