Справа № 454/1283/21 Головуючий у 1 інстанції: Струс Т.В.
Провадження № 33/811/809/21 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі: судді апеляційного суду Гончарук Л.Я., розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 13 травня 2021 року,

встановив:

цією постановою, визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-4 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 80 (вісімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 (одна тисяча триста шістдесят) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. судового збору.

Згідно постанови, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 107447 від 06.04.2021 року, ОСОБА_1 в період часу з вересня 2020 року по березень 2021 року перебуваючи на посаді директора Соснівського ліцею №2 здійснювала булінг (цькування) учасників освітнього процесу, що полягали у психологічному насильстві, а саме відносно учнів 7, 10 класів, що виражалось у вживанні до них образливих слів та висловів.

На вказану постанову судді особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову судді скасувати, провадження у справі №454/1283/21 про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 173-4 КУпАП щодо неї закрити за відсутністю у її діях складу такого правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що не погоджується з постановою суду першої інстанції вважає її необгрунтованою, при винесенні якої неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права.

Звертає увагу, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №107447, в порушення норм статті 256 КУпАП, не вказано прізвища, адреси свідків і потерпілих (які в подальшому виступали в судовому засіданні), а суть адміністративного правопорушення не викладено конкретно за змістом, з урахуванням суб`єктивних та об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, а саме не зазначено чи могла бути та чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю зазначених у протоколі дітей. Однак, зазначена інформація, судом першої інстанції не оцінена жодним чином.

Також, в оскаржуваній постанові суду вказано, що у судовому засіданні технічним носієм із аудіо записом, встановлено, що на такому міститься запис її розмови де вона звертається до учнів ліцею використовуючи у своїй розмові слова, які принижують учнів, розмовляє зневажливим тоном, чим чинить на них психологічний тиск. Однак, вказаний аудіозапис не може бути належним доказом її вини, оскільки невідомо де, коли і хто взагалі здійснював вказані записи і хто є учасником вказаних записів, як нею і було вказано в клопотанні. Крім того, судом першої інстанції не було надано оцінки поданих нею доказам.

Апелянт вважає, що надані у судовому засіданні свідчення дітей та їх батьків, можуть лише свідчити про наявність, з їх сторони, претензій до неї як до директора школи, а не про наявність в її діях булінгу.

Підкреслює, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-4 КУпАП, отже оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про розгляд справи призначений на 14.00 год. 16.06.2021 р. була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 412, жодних заяв чи клопотань до суду апеляційної інстанції, до завершення судового розгляду, не надходило.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, за вказаних обставин неявка особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 зазначила, що вона зверталась з заявою в поліцію, вважає рішення суду першої інстанції законним, оскільки ОСОБА_1 систематично принижувала її дитину, чинила психологічний тиск, називала її, зокрема «міс секонхенд», трансвеститом. Дитина була подавлена, ставала замкнутою, не виходила гуляти.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом першої інстанції було дотримано в повному обсязі.

При цьому, висновки судді, що викладаються у постанові, в силу вимог ст.283 КУпАП ґрунтуються на обставинах, встановлених при розгляді справи, та підтверджуються у своїй сукупності та взаємозв`язку незаперечними та достатніми доказами.

Так, суддя місцевого суду визнав доведеним факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-4 КУпАП.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-4 КУпАП характеризується: діяннями учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу; наслідками у вигляді заподіяння чи можливості заподіяння шкоди психічному або фізичному здоров`ю потерпілого; причинному зв`язку між діяннями та наслідками.

Суб`єктивна сторона цього адміністративного правопорушення характеризується умислом. Мотивом даного правопорушення може бути, як особиста неприязнь до потерпілого так і бажання самоутвердитися у суспільстві чи у будь-якій суспільній групі. Метою цього адміністративного правопорушення є завдання чи можливість завдання потерпілому фізичної чи психологічної шкоди.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини, які захищають фізичне та психологічне здоров`я потерпілого, його фізичну недоторканість, честь, гідність, сексуальну свободу.

За результатами апеляційного розгляду встановлено, що у ході розгляду справи у суді першої інстанції зазначені обставини, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-4 КУпАП були доведені поза розумним сумнівом.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтується на даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, заяві, письмових пояснення, технічним носієм із аудіозаписом, які містяться в матеріалах справи про вчинення адміністративного правопорушення, а також поясненнях наданих у судовому засіданні учасниками справи.

Наведені докази у своїй сукупності є взаємопов`язаними, узгоджуються між собою, відповідають вимогам належності та допустимості.

Досліджені докази не містять розбіжностей або суперечностей, які б могли вплинути на правильність висновку судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП .

Жодних доказів, які б спростовували висновки судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, апеляційному суду надано не було.

Покликання апелянта про те, що досліджений у судовому засіданні технічний носій із аудіозаписом, не може бути доказом її вини, суд оцінює критично, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З врахуванням вказаної норми закону, долучений до матеріалів справи технічний носій із аудіо записом, оскільки такий був долучений, особою, уповноваженою на складання протоколів про адміністративні правопорушення, в даному випадку ст. інспектором ЮП Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області Панасюк І.С., підстав вважати неналежним доказом у суду немає.

Доводи апеляційної скарги в частині невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення положенням ст. 256 КУпАП не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Будь-яких істотних порушень, які могли перешкодити суду правильно встановити обставини правопорушення, ухвалити законне і обґрунтоване рішення, при складанні протоколу не допущено.

Відтак, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

З урахуванням викладеного приходжу до висновку, що постанова судді місцевого суду є законною і обґрунтованою, підстав для її зміни або скасування в ході апеляційного розгляду справи не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 13 травня 2021 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я. Гончарук