Справа №: 307/1788/21
Провадження № 3/307/894/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2021 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Сас Л.Р., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

встановила:

ОСОБА_1 25 травня 2021 року о 22 год. 55 хв. на вул. Українська в смт. Буштино Тячівського району Закарпатської області, керуючи транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 2106», номерний знак НОМЕР_1 , порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, а саме, на вимогу працівника поліції відмовився від проходження в установленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

ОСОБА_1 , будучи сповіщеним про місце і час розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання 24 червня 2021 року не з`явився, від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи і тому, відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, справу розглянуто під час його відсутності на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 251 та 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Із протоколу про адміністративне правопорушення відомо, що ОСОБА_1 25 травня 2021 року о 22 год. 55 хв. на вул. Українській в смт. Буштино Тячівського району Закарпатської області, керуючи транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 2106», номерний знак НОМЕР_1 , порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, а саме, на вимогу працівника поліції відмовився від проходження в установленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 1).

Із рапорту, складеного інспектором СРПП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області Цонинцем І., видно, що 25 травня 2021 року під час несення служби на маршруті смт. Буштино с. Угля було складено протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , а також здійснено відеозапис вчинення вказаного правопорушення ( а. с. 2).

Із дослідженого відеозапису видно, що ОСОБА_1 визнав, що вживав алкоголь у кількості двох бокалів пива, керував транспортним засобом, так як відвозив додому друзів, які перебували в стані алкогольного сп`яніння, проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння відмовився, від підписання вказаного протоколу також відмовився.

Отже, винуватість ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння доведена зібраними та дослідженими у встановленому законом порядку доказами.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено накладання штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Із роз`яснень, які містяться в п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд не вправі призначати покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не має права керувати транспортними засобами.

Із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі від 25 травня 2021 року видно, що ОСОБА_1 25 травня 2021 року по вул. Українській у смт. Буштино керував транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 2106», номерний знак НОМЕР_1 , без посвідчення водія, яке не отримав у відповідних органах ( а. с. 3).

Оскільки ОСОБА_1 у встановленому законом порядку посвідчення водія не отримував, то до нього не може бути застосоване стягнення в частині позбавлення його права керування транспортними засобами, оскільки такого права він не набув.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення розмір судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454,00 грн.

Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП,

постановила:

Накласти на ОСОБА_1 штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 454,00 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не буде подано, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Л.Р.Сас