Справа № 203/3773/20
Провадження № 3/0203/75/2021
ПОСТАНОВА

18 червня 2021 р. суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Підберезний Г.А., розглянувши матеріали, що надійшли з Дніпровської митниці про порушення митних правил у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, дтректора ТОВ «Лоліс», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України -

В С Т А Н О В И В:

21.10.2020 до суду надійшла адміністративна справа стосовно ОСОБА_1 з поданням, згідно якого 16.03.2020 відповідно до контракту від 13.03.2020 № L-WHT130320/02, укладеного між продавцем ТОВ «ЛОЛІС» та покупцем компанією NOVOBELTROX S.R.O. Дніпровською митницею Держмитслужби здійснено митне оформлення в режимі експорт пшениці 2 класу м`якої, не насінневої, українського походження, врожаю 2019 року, за періодичною митною декларацією типу ЕК10РР № UA110210/2020/000761.

До митного оформлення товар заявлено Запорізькою торгово-промисловою палатою (код ЄДРПОУ 2944840), що діяла на підставі Договору доручення від 20.12.2019 № Т-610/19, який укладено між Запорізькою торгово-промисловою палатою та ТОВ «Агрія Експедитор», що діяло на підставі Договору доручення про надання послуг з декларування товарів від 03.12.2019 № 03-12/001-А, який укладено між ТОВ «Агрія Експедитор» та ТОВ «ЛОЛІС»

Під час митного оформленні зазначеної вище пшениці декларантом були подані наступні документи:

-контракт від 13.03.2020 № L-WHT130320/02;

-коносамент від 13.04.2020 № 4;

-коносамент від 15.04.2020 № 5;

-коносамент від 19.04.2020 № 5;

-коносамент від 19.04.2020 № 1;

-договір поставки № 030320/01СХ від 03.03.2020 укладений між ТОВ «АГРАРІЙ VIP» та ТОВ "ЛОЛІС";

-рахунок-проформа № 1 від 13.03.2020;

-специфікація №3 від 04.03.2020;

-рахунок-фактура від 13.04.2020 № 1;

-рахунок-фактура від 16.04.2020 № 2;

-рахунок-фактура від 22.04.2020 № 3;

-рахунок-фактура від 22.04.2020 № 4;

Зазначені вище товари 13.04.2020, 16.04.2020, 20.04.2020 були вивезені за межі митної території України через пункт пропуску «Бердянський морський торговельний порт, а 14.04.2020, 18.04.2020, 22.04.2020 та 23.04.2020 до Дніпровської митниці Держмитслужби були подані додаткові митні декларації

типу ЕК10ДР № UA110210/2020/001192; № UA110210/2020/001259; № UA110210/2020/001318; № UA110210/2020/001338.

Листом від 13.07.2020 № 5172/9/14-29-04-01-06 ГУ ДПС у Миколаївській області повідомлено, що за результатами аналізу даних Єдиного реєстру податкових накладних та податкової звітності з ПДВ ТОВ «ЛОЛІС» придбання пшениці не відбувалось, взаємовідносини ТОВ «ЛОЛІС» з ТОВ «АГРАРІЙ VIP» відсутні.

Виявлені митницею обставини свідчать про подання ТОВ «ЛОЛІС» митному органу, як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо країни походження, а саме: зовнішньоекономічного контракту від 13.03.2020 № L-WHT130320/02, рахунку-проформи № 1 від 13.03.2020, договору поставки № 030320/01СХ від 03.03.2020, специфікації № 3 від 04.03.2020 до договору поставки № 030320/01СХ від 03.03.2020, рахунку-фактури від 13.04.2020 № 1, рахунку-фактури від 16.04.2020 № 2, рахунку-фактури від 22.04.2020 № 3, рахунку-фактури від 22.04.2020 № 4.

Посадова особа ТОВ «ЛОЛІС» ОСОБА_1 на виклики у митницю не з`явився, пояснень з приводу вчиненого ним правопорушення не надав.

Так, на думку Дніпровської митниці, ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України пшениці м`якої, не насінневої, походженням з України, вагою 636 387 кг, загальною вартістю 2 704 644,75 грн. з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо країни походження.

Представник митниці в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винним та накласти стягнення у вигляді штрафу у розмірі 100 % вартості товару з конфіскацією товару.

Представник ОСОБА_1 Базарна І.О. в судовому засіданні з вищевказаним правопорушенням не погодився та наполягав на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 Митного кодексу України.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі про порушення митних правил, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до наступного висновку.

За змістом ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно зі ст. 489 МК України та ст. 280 КУпАП, при розгляді справи підлягають з`ясуванню такі обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують її відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 1 ст. 483 МК України передбачено відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Зі змісту правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, випливає, що:

- об`єктом правопорушення за ч. 1 ст. 483 МК України, пов`язаного з порушенням митних правил, є охоронюваний МК України та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

- об`єктивною стороною передбаченого ч. 1 ст.483МК України правопорушення є: переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

- суб`єктом наведеного правопорушення є громадяни - декларанти, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

- суб`єктивна сторона за ч. 1 ст.483МК України передбачає прямий умисел, тобто, винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів, предметів і речовин через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України чи вивезти з України з конкретною метою порушення встановленого порядку.

Таким чином, правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України, може бути вчинено лише умисно, коли особа знає, що документи, які вона надає митному органу, як підставу для переміщення товару - є підробленими, чи, одержані незаконним шляхом або містять неправдиві дані, але бажає таким чином незаконно перемістити товар.

Правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України, характеризується вчиненням одноразової дії у певний час, а саме під час подання органу доходів і зборів документів на митне оформлення товару, як підстави для переміщення таких товарів.

За змістом ст. 264 МК України, митна декларація приймається та реєструється органом доходів та зборів. Подання митної декларації повинно супроводжуватися наданням митному органу комерційних супровідних та інших необхідних документів, перелік яких визначений у ст. 335 цього Кодексу. Митна декларація приймається митним органом, якщо встановлено, що в ній містяться всі необхідні відомості, і до неї додано всі необхідні документи. Дата і час прийняття митної декларації фіксуються посадовою особою митного органу, що її прийняла шляхом її реєстрації. З моменту прийняття митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант, або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Підставою ж для складання протоколу про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 лист ГУ ДПС у Миколаївський області від 13.07.2020 № 5172/9/14-29-04-01-06 яким повідомлено, що за результатами аналізу даних Єдиного реєстру податкових накладних та податкової звітності з ПДВ ТОВ «Лоліс» придбання пшениці не відбувалось, взаємовідносини ТОВ «Лоліс» з ТОВ «Аграрій VIP» відсутні.

У зв`язку з зазначеним, митний орган дійшов висновку, що ОСОБА_1 , будучи представником ТОВ «Лоліс», вчинив дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України пшениці м`якої, не насінневої, походженням з України, вагою 636 387 кг, загальною вартістю 2 704 644,75 грн. з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо країни походження.

Однак, такі твердження про порушення ОСОБА_1 митних правил є необґрунтованими та такими, що не відповідають диспозиції норми МК України, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.318МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або перевізник подає митному органу документи та відомості, необхідні для митного контролю, передбачені ст. 335 МК України.

Відповідно до ч. 1 ст.257Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому і носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або , уповноваженої ним особи.

Згідно з положеннями ч. 8 ст.264МК України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей,наведених у цій декларації.

-Оскільки підставою для митного оформлення на підставі митної декларації типу ЕК10РР №UA110210/2020/000761 стали взаємовідносини між ТОВ «Лоліс» та компанією- покупцем NOVOBELTROX S.R.O.. щодо поставки товару, то в складі документів необхідних для митного оформлення товарів подавалися саме документи (контракт, договір поставки, специфікація, додаткова угода, рахунок проформа;рахунки-фактури, коносамент), що стосувалися господарських операцій між вказаними суб`єктами.

Слід зазначити, що в установленому законом порядку, ані виставлений ТOB «Лоліс» на адресу компанії-покупця NOVOBELTROX S.R.O. жоден документ не визнаний підробленими чи недійсними або одержаними незаконним шляхом, або містять неправдиві відомості.

В матеріалах справи відсутня інформація про те, що в установленому законом порядку проводилась податкова перевірка як ТОВ «Лоліс», так і його контрагентів, предметом якої було б дослідження господарської операції з придбання товару, який і експортується ТОВ «Лоліс» за митною декларацією типу ЕК10РР № UA110210/2020/000761, за результатами якої б було встановлено відсутність господарських операцій між ТОВ «Лоліс» та ТОВ «Аграрій VIP».

Правила визначення країни походження товару зазначено в Розділі II Митного кодексу України.

Так, країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці (п. 2 ст. 36 МК України).

-Випадки, коли подання сертифікату про походження товарів є обов`язковим, зазначені у статті 44 Митного кодексу.

В інших випадках можливо підтвердження країни походження шляхом письмової заяви про країну походження товару, зробленої у зв`язку з вивезенням товару виробником, продавцем (постачальником)або іншою компетентною особою на комерційному рахунку чи будь-якому іншому документі, який стосується товару.

На виконання положень Митного кодексу України при митному оформленні товару ТОВ «Лоліс» було надано всі необхідні документи (зокрема, контракт та рахунок-проформа), які підтверджують країну походження товару. При цьому у ОСОБА_1 не було підстав для сумнівів у достовірності та дійсності зазначених документів.

Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» №8від 03.06.2005року документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності. Не можна розглядати як порушення митних правил дії особи, яка, переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп / 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідна позиція Конституційного Суду України узгоджується з правовим позиціям Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Зокрема, у рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» Європейський Суд зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкове не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що, якщо за вчинення адміністративного правопорушення, передбачена, крім іншого, така санкція, як конфіскація майна, таке інкриміноване діяння має характер кримінального, що, в свою чергу, говорить про необхідність забезпечення і дотримання процедурних гарантій, визначених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Практика Європейського Суду з прав людини вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

За таких обставин суд вважає, що митним органом не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які б своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчили про те, що посадова особа ТОВ «Лоліс» ОСОБА_1 умисно вчинив дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України товару шляхом подання митному орану як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо країни походження.

Наведене підтверджує відсутність складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, тому є підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП України.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст.9-11,221, 247, 252,283,284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст.483,527,528,529 МК України, суддя -

-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративну справу у відношенні ОСОБА_1 , про порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України закрити у зв`язку із відсутністю події та складу правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Г.А. Підберезни й