Київський апеляційний суд
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Домарєв О.В. Доповідач: Гладій С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2021 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Гладій С.В., за участі особи, яку притягнутого до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та в його інтересах адвоката Бочарової В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу останньої на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 26 листопада 2020 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як зазначено в судовому рішенні, 12 жовтня 2020 року приблизно о 01 год. 10 хв. біля буд. № 162 по Харківському шосе в м. Києві, ОСОБА_1 керував автомобілем «SEAT», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння шкіри обличчя, тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду у встановленому порядку на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, вважаючи його таким, що постановлено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, адвокат Бочарова В.М. просить постанову Дарницького районного суду м. Києва від 26 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Адвокат звертає увагу на порушення прав ОСОБА_1 , передбачених ст. 268 КУпАП, який не був повідомлений про час, день та місце розгляду справи місцевим судом, не приймав участі в судовому засіданні та не мав можливості висловити пояснення з приводу складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Апелянт зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відсутнє посилання на технічний засіб за допомогою якого здійснювався відеозапис, що є порушенням вимог ч. 3 ст. 283 КУпАП; судом не були допитані свідки досліджуваних подій; пояснення свідків викладені на бланках, а не виконані останніми власноручно; свідки не були присутніми при складанні протоколу, а лише розписались в протоколі; працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом при наявності ознак перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння; в матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 для проходження огляду для виявлення стану сп`яніння у медичному закладі. Крім того, сторона захисту зазначає, що ОСОБА_1 не вживав будь-які алкогольні напої, факт безапеляційного звинувачення щодо перебування в стані алкогольного сп`яніння останнього схвилював, а тому він скористався правом на відмову від проходження такого огляду, оскільки був впевнений у своєму стані.

Одночасно, в апеляційній скарзі висловлена вимога щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 26 листопада 2020 року, який пропущений з поважних причин, оскільки участі ОСОБА_1 в судовому засіданні не приймав, судові повістки не отримував, а про прийняте судове рішення сторона захисту дізналась лише 17 грудня 2020 року при ознайомленні з матеріалами справи в місцевому суді.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та в його інтересах Бочарової В.М. на підтримку доводів клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги про скасування постанови та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, дослідивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення та переглянувши відеозапис, перевіривши доводи апеляційної скарги та клопотання, слід дійти до наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи.

Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Між тим, хоча матеріали провадження і містять супровідний лист від 26 листопада 2020 року (а.с. 8) про направлення копії оскаржуваного рішення за місцем мешкання ОСОБА_1 , проте будь яких об`єктивних даних про отримання останнім рішення суду першої інстанції - матеріали провадження не містять, як і відсутній реєстр направлення такої кореспонденції ОСОБА_1 .

З урахуванням того, що ОСОБА_1 та його захисник не приймали участі в судовому засіданні, з постановою від 26 листопада 2020 року адвокат Бочарова В.М. ознайомилась в приміщенні суду лише 17 грудня 2020 року, що підтверджується розпискою наявною в матеріалах справи (а.с. 9), а апеляційна скарга подана 18 грудня 2020 року шляхом поштового відправлення (а.с. 16-31), то можна погодитися з проханням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови від 26 листопада 2020 року, ухваленої щодо ОСОБА_1 .

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, як указано в ст. 294 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, всупереч п. 2.5 Правил дорожнього руху України - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Як судом першої, так і апеляційної інстанції були досліджені докази у провадженні, відповідно до яких вбачається наступне.

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 032703 від 12 жовтня 2020 року, в означений день, о 01 год. 10 хв. в м. Києві, Харківське шосе, 162, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Сіат», д.н.з. НОМЕР_1 , в темну пору доби без ближнього світла фар, з ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння шкіри обличчя, тремтіння пальців рук. Запах алкоголю з порожнини рота). Огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку водій пройти відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).

Відповідно до цього ж протоколу, ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, разом з тим останній відмовився від підпису в даному протоколі (а.с. 1).

Протокол про адміністративне правопорушення був складений уповноваженою на те особою - поліцейським роти № 1 батальйону № 4 полку № 2 УПП в м. Києві старшим сержантом поліції Бахмут М.І., дії якого ні ОСОБА_1 , ні його захисником - оскаржені не були, як і не містить таких даних зміст апеляційної скарги.

Обставини вчиненого правопорушення, що викладені в протоколі, засвідчили свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , що узгоджується з поясненнями останніх від 12 жовтня 2020 року (а.с. 2). При цьому слід зазначити, що сам ОСОБА_1 ні працівникам поліції, ні в присутності свідків не виказував те, що він не керував транспортним засобом, а тому доводи в апеляційній скарзі в цій частині - є безпідставними та такими, що на увагу не заслуговують.

Доводи апеляційної скарги про те, що слід поставити під сумнів пояснення вказаних свідків з огляду на те, що дані пояснення викладені на заздалегідь заготовленому бланку і містять шаблонний характер - на увагу не заслуговують, оскільки зміст вказаних пояснень, хоча і викладений на частково заповнених друкарським способом бланках, повністю відповідає доказам, що містяться в матеріалах справи, зокрема, даних відеозапису.

Згідно переглянутого відеозапису досліджуваних подій вбачається, що водій ОСОБА_1 в присутності двох свідків, на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікаря-нарколога або за допомогою технічного пристрою «Драгер» - відмовився від проходження такого огляду, що і слугувало причиною для складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення за порушення останнім п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

З яких обставин суд першої інстанції повинен був опитати вказаних свідків, з апеляційної скарги не вбачається, як і не наведено змістовної аргументації з цього приводу в апеляційній скарзі.

Досліджуваний відеозапис в повному обсязі спростовує доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі в частині недотримання працівниками поліції процедури огляду водія, в т. ч. і приписів ст. 266 КУпАП, та направлення його для освідування до медичного закладу.

Що стосується відсутності в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу до медичного закладу охорони здоров`я, то і цей довід апеляційної скарги - є неспроможним, з урахуванням того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду в присутності двох свідків, анкетні дані яких були встановлені працівниками поліції, без зауважень та застережень з боку самого ОСОБА_1 .

При цьому, доводи ОСОБА_1 та в його інтересах захисника Бочарової В.М. про те, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння - не ставлять під сумнів висновки суду, оскількивизначення таких ознак, за їх наявності, відноситься до компетенції працівників поліції, що, відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України,породжує у водія обов`язок на вимогу працівника поліції, пройти огляд для визначення стану сп`яніння.

Що стосується посилання захисника на той факт, що при розгляді справи судом першої інстанції, ОСОБА_1 не було забезпечено можливості надати пояснення щодо відсутності його вини та обставин складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, то право на надання пояснень ОСОБА_1 було в повній мірі реалізовано в суді апеляційної інстанції, проте вагомих доводів щодо незаконності складання протоколу про адміністративне правопорушення останній не надав.

За наведеним, в сукупності, суд першої інстанції прийшов до ґрунтовного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Відсутність посилання на технічний засіб за допомогою якого здійснювався відеозапис в протоколі про адміністративне правопорушення - не є тим порушенням, яке б могло вплинути на прийняте рішення судом першої інстанції.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника.

З урахуванням викладеного, порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду справи - не встановлено.

За наведеним, апеляційна скарга адвоката Бочарової В.М. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 26 листопада 2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10.200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Бочарової Вікторії Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду С.В.Гладій