ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/4201/21Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 33/817/366/21 Доповідач - Тиха І.М.
Категорія - ч.4 ст.140 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М.

за участю захисника ОСОБА_1 - адвоката Повстюк О., розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Повстюк О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 140 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в користь держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 гривні.

Згідно з даною постановою, 16 січня 2021 року о 15 год. 45 хв. в м. Тернопіль на вул. За Рудкою в районі будинку №33, ОСОБА_1 , будучи посадовою особою, начальником відділу водопровідно-каналізаційних мереж КП «Тернопільводоканал», порушила правила, норми та стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та не вжила заходів щодо належного утримання оглядового колодця, що призвело до створення аварійної обстановки та пошкодження транспортного засобу марки Toyota Rav 4 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , який наїхав на кришку оглядового колодця, що стало причиною ДТП. Вказаними діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.3.1.7, 3.1.9, 3.1.10 ДТСТУ3587-97 «Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди та вимоги п. 1.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі адвокат Повстюк О. просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2021 року та закрити провадження в справі у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що ОСОБА_1 не є суб"єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 140 КУпАП, оскільки такими можуть бути посадові особи, до компетенції, яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць проведення робіт.

Зазначає, що даний водопровідний колодязь не перебуває на балансі та обслуговуванні КП "Тернопільводоканал" та вказана обставина підтверджується схемою розмежування балансової належності водопровідних мереж, про що повідомлявся начальник УПП в Тернопільській області листом №3313/21 від 08.02.2021 року.

Вказує на те, що відповідно до п.15.2 "Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України" споживачі зобов`язані забезпечити охорону та цілісність систем централізованого питного водопостачання та водовідведення, зокрема колодязів, які перебувають у них на балансі.

Звертає увагу, що відповідно до ЗУ "Про дорожній рух" та Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів правил користування ними та охорони, затверджених постановою КМУ від 30 березня 1994 р. (далі Правила) водоканали не несуть відповідальності за утримання доріг та елементів дорожнього об`єкту. Така правова позиція викладена у постанові ВС у справі №639/2132/18 від 30 жовтня 2019 року.

Крім цього, адвокат Повстюк О. просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки справу було розглянуто без участі ОСОБА_1 , а копію постанови нею отримано не було. Копію постанови отримано представником 21.05.2021 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення апелянта, яка підтримала подану скаргу з викладених у ній мотивів, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст. 280 КупАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вищезазначених вимог судом першої інстанції дотримано не було.

Так, частиною 4 статті 140 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху; порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування; порушення нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць: провадження робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій тощо, а так само неусунення після закінчення робіт перешкод і неприведення автомобільної дороги, вулиці, залізничного переїзду в стан, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів та пішоходів, - що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктивною стороною правопорушення за даною статтею є недодержання правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг та інших дорожніх споруд.

Слід зазначити, що диспозиція ч.4 ст.140 КУпАП за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність.

Суб`єктами правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП, з огляду на диспозицію цієї правової норми, можуть бути як громадяни, так і посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд та вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху або відновлення безпечних умов для руху.

Статтею 14 КУпАП передбачено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з недодержанням установлених правил в сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Як слідує з протоколу про вчинення адміністративне правопорушення та постанови суду, ОСОБА_1 , яка є посадовою особою, начальником відділу водопровідно-каналізаційних мереж КП «Тернопільводоканал», порушила правила, норми та стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та не вжила заходів щодо належного утримання оглядового колодця, що призвело до створення аварійної обстановки та пошкодження транспортного засобу марки Toyota Rav 4 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , який наїхав на кришку оглядового колодця, що стало причиною ДТП.

Проте, вважаю, що такі висновки не ґрунтуються на дослідених судом доказах та не відповідають фактичним обставинам справи.

Згідно з абз. 6, 22, 23 ст. 9 Закону України "Про дорожній рух" до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить, зокрема, забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху, своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами, організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до абз. 2, 3, 10 ч.3 ст.12 Закону України "Про дорожній рух" посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані, зокрема, забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху; своєчасно виявляти перешкоди дорожньому руху та забезпечувати їх усунення, а у разі неможливості - невідкладно позначати дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; щомісяця проводити лінійний аналіз аварійності.

Згідно ч.ч. 1,3 ст. 24 Закону України "Про дорожній рух" власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, правила користування ними та їх охорони затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць населених пунктів, залізничних переїздів та технічних засобів організації дорожнього руху встановлює ДСТУ3587-97 "Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану", який є чинним від 01січня 1998 року. Ці вимоги ДСТУ 3587-97 є обов`язковими.

Автомобільні дороги, вулиці і дороги населених пунктів та залізничні переїзди повинні на період їх експлуатації підтримуватися у справному стані і забезпечувати безпеку руху транспортних засобів та пішоходів.

Відповідно до пункту 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року (далі - Правила), ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління "Укравтодору", а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

Власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів (пункт 11 розділу 2 Правил "Обов`язки і права власників дорожніх об`єктів або уповноважених ними органів, дорожньо-експлуатаційних організацій).

Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 30 жовтня 2019 року у справі №639/2132/18, на яку посилається особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, зробив висновок, що саме балансоутримувач дороги повинен здійснювати постійний контроль за станом усіх елементів дороги та розташованих на ній каналізаційних споруджень, так як кришка оглядового колодязя є елементом автомобільної дороги, який дозволяє безперервний, безпечний і зручний рух транспортних засобів і є елементом дорожнього об`єкта. Водночас ВС зазначив, що відповідно до Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів правил користування ними та охорони, затверджених постановою КМУ від 30 березня 1994 року за дороги, які перебувають у комунальній власності відповідають комунальні дорожньо-експлуатаційні організації, а не водоканали.

Так, з аналізу вищезазначених норм випливає, що суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП, спеціальний, а саме: посадова особа, відповідальна за утримання автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд.

Дослідивши посадову інструкцію начальника відділу водопровідно-каналізаційних мереж, судом встановлено, що в обов`язки останньої не входить утримання автомобільних доріг і вулиць, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху та відповідно додержання правил, норм і стандартів, передбачених ст.140 КУпАП, порушення яких інкримінується у протоколі про адмінправопорушення ОСОБА_1 .

При цьому, в матеріалах справи відсутні інші докази того, що обов`язки щодо забезпечення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, покладені саме на КП "Тернопільводоканал" в особі начальника відділу водопровідно-каналізаційних мереж ОСОБА_1 , що в свою чергу, суперечить передбаченим ст.14 КУпАП приписам, у відповідності до яких посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення.

Отже, начальник відділу водопровідно-каналізаційних мереж КП "Тернопільводоканал" ОСОБА_1 , яка притягується до адміністративної відповідальності, не є суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП, за порушення вказаних у протоколі вимог.

Відповідно дост. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченийКонституцієюта законами України.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтями 245, 246, 280 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані обставини суд встановлює на підставі доказів, в контексті ст. 251 КУпАП.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Відповідно до норм чинного КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише у межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, та суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Це узгоджується з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення", а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах "Малофєєва проти Росії" та "Карелін проти Росії", ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доказів того, що вказаний колодязь перебуває на балансі КП Тернопільводоканал в матеріалах справи також не міститься.

За урахуванням вищезазначених обставин, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП, а тому справа підлягає закриттю з підстав передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката Повстюк О. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити, постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 140 КУпАП скасувати, провадження в справі щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушенння.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя