Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/122/21
провадження № 3/650/78/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2021 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області у складі: головуючого - Сікора О.О., за участю секретаря Коваленко Ю.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката-Петренко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від сектору поліцейської діяльності № 1 Бериславського районного відділу поліції ГУНП в Херсонській області щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

02.02.2021 року до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 583289, датований 22.01.2021 роком в якому зазначено про те, що ОСОБА_1 22.01.2021 року близько 18-50 год за адресою: АДРЕСА_2 а облаяв грубою брутальною лайкою гр. ОСОБА_2 та наніс йому декілька ударів кулаком по голові, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

На судовому засіданні ОСОБА_1 суду пояснив, що він дійсно вдарив ОСОБА_2 , який його ображав та теж намагався вдарити, тому він таким чином захищався.

На судовому засіданні ОСОБА_3 суду пояснив, що матеріали про адміністративне правопорушення складені з порушенням порядку, і не можуть бути доказами вини ОСОБА_1 , зокрема зазначені події в протоколі не відповідають складу правопорушення за ст. 173 КУпАП, як і не вказано, що місце правопорушення є громадським.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката, перевіривши матеріали адміністративної справи, суд дійшов таких висновків.

Диспозиція ст. 173 КУпАП встановлює відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, а отже на виконання вимог п.9 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення зобов`язана у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» викласти суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол.

Вказані вимоги поліцейським не дотримані, викладена в протоколі суть правопорушення не свідчить про наявність в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення за ст. 173 КУпАП, однак вказують на вчинення кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст .125 КК України.

Місцем вчинення правопорушення вказано АДРЕСА_2 , натомість громадське місце, визначено на законодавчому рівні як частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, території, яка доступна відкрита для населення, вільно чи за запрошенням, або за плату, постійно періодично або час від часу.

Крім того, в протоколі не вказано про те, що такими діями ОСОБА_1 порушив громадський порядок або спокій громадян, а отже суд робить висновок, що такого порушення допущено не було. Відсутність в протоколі посилання та вказану обов`язкову ознаку об`єктивної сторони дрібного хуліганства навіть не дає права суду це питання з`ясовувати, адже в такому випадку суду перебиратиме на себе функції службової особи покликаної збирати такі докази, а отже порушуватиме вимогу щодо неупередженості суду.

Також в матеріалах справи відсутні як докази документи у вигляді належно засвідчених, що унеможливлює їх сприйняття як докази.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У нещодавно прийнятому рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Висновки викладені Європейським судом справедливості у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є одним з джерел національного права, а отже є обов`язковими до виконання державною Україна.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, що при судовому розгляді справи не може бути виправлене, оскільки суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до ст. 247 п.1, ст. 284 ч.1 п.3 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, ст. 6, 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 247 п.1, ст. 284 ч.1 п.3, ст. 294 КпАП України, керуючись ст.ст. 247 ч.1, п.1, 251, 283, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, відносно ОСОБА_1 за протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 583289 складеного 22.01.2021 року - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги особою, щодо якої її винесено 26.02.2021 року.

Постанову може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено до Херсонського апеляційного суду через місцевий суд протягом 10 днів з дня винесення.

Суддя : О.О. Сікора