Справа № 750/8110/20 Головуючий у 1 інстанції Кузюра М. М.
Провадження № 33/4823/10/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2021 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд у складі судді судової палати у кримінальних справах Баглая І.П., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 листопада 2020 року.

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп..

Місцевим судом ОСОБА_1 визнано винуватим у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху, яке виразилося у керуванні ним, із явними ознаками алкогольного сп`яніння, автомашиною Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_1 , 13 вересня 2020 року, о 15 год. 38 хв., по вул. 1 Травня, 164, у м. Чернігові, і відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову місцевого суду скасувати, а провадження у справі закрити. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки про існування оскаржуваної постанови він дізнався лише 20.11.2020, коли випадково перебуваючи в поштовому відділенні отримав виклик до Управління патрульної поліції, в якому містилася дана інформація. Зазначає, в протоколі про адміністративне правопорушення неправильно вказано домашню адресу, що позбавило його можливості бути вчасно проінформованим про дату та час судового засідання та використати надані законом права щодо можливості доказування своєї невинуватості та безпосередньої участі під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Звертає увагу, що поліцейськими, які безпідставно зупинили автомашину на якій він рухався, було грубо порушено норми закону, оскільки він не перебував в стані сп`яніння та не виявляв жодних ознак, які б давали працівникам патрульної поліції запідозрити його у перебуванні в такому стані під час керування автомашиною. Крім того, звертає увагу і на те, що огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу "Драгер" не проводився поліцейським відносно нього взагалі. На його прохання пройти тест на стан сп`яніння на місці зупинки, працівник поліції відповів категоричною відмовою та жодним чином не пояснив причину відмови. Натомість, коли працівники поліції дізналися про те, що він дуже поспішає, то в категоричній формі почали змушувати їхати до лікарні для проходження медичного огляду на стан сп`яніння. Він наполягав на тому, щоб пройти такий огляд на стан сп`яніння на місці зупинки. Але йому знову відмовили. В подальшому працівники поліції без пояснень склали якісь документи, не оголошуючи їх змісту, та покликали якихось осіб, які поставили свої підписи. Чи підписував він ці документи, не пам`ятає, адже був дуже схвильований і шокований діями працівників патрульної поліції. Потім його відпустили знову нічого не пояснюючи. Вважає, суд першої інстанції неправомірно та необгрунтовано розглянув справу без його участі та свідків, зазначених в протоколі, тим самим ставши на сторону працівника правоохоронного органу, який склав протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не був присутнім при розгляді справи місцевим судом, своєчасно дізнатися про постанову та оскаржити її не міг з об`єктивних підстав, строк на апеляційне оскарження слід поновити.

Із матеріалів справи, пояснень ОСОБА_1 і доводів апеляційної скарги вбачається, що вона не підлягає задоволенню.

Відсутність ОСОБА_1 в місцевому суді не позбавила його можливості надати докази своєї невинуватості апеляційному суду, але він цього не зробив.

Викладені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі твердження голослівні, нічим не підтверджені і спростовуються переглянутим апеляційним судом відео, зробленим при складанні протоколу, що слід розцінювати як намагання уникнути відповідальності.

Натомість вина ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого правопорушення підтверджується наявними доказами, яким місцевий суд надав належну оцінку.

У відповідності до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Факт скоєння інкримінованого правопорушення ОСОБА_1 підтверджується доказами які узгоджується між собою: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 142350 від 13.09.2020, складеному у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.09.2020, згідно з яким, у результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; поведінка, що не відповідає обстановці; різка зміна шкірного покриву обличчя; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 13.09.2020; рапортом від 13.09.2020; відеозаписом до протоколу серії ДПР 18 № 142350 від 13.09.2020.

На відеозаписі, переглянутому апеляційним судом, видно, що поліцейський неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти освідування на приладі «Драгер» або у лікаря нарколога, але він весь час відмовлявся.

У свою ж чергу ОСОБА_1 пропонував поліцейським все порішати по нормальному.

Крім того, сам ОСОБА_1 у судовому засіданні апеляційного суду, не заперечував, що відмовився пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Отже порушень законодавства, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваної постанови, у справі не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 283, 285 ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяІ. П. Баглай