ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 951/1042/20Головуючий у 1-й інстанції Гриновець О.Б.
Провадження № 33/817/370/21 Доповідач - Галіян Л.Є.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2021 р. м. Тернопіль

Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є. перевіривши матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 16 грудня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Козівського районного суду Тернопільської області від 16.02.2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, з накладенням на неї адміністративного стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцяти) годин.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн. на користь держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить строк на апеляційне оскарження поновити, а постанову Козівського районного суду Тернопільської обл. від 16 грудня 2021 року скасувати, закривши провадження у справі.

Просить визнати поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Козівського районного суду Тернопільської області від 16 грудня 2021 року, оскільки її постійне місце проживання знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де вона проходила військову службу до народження дочки.

Вважає постанову місцевого суду незаконною та такою, що істотно порушує її права.

Крім того стверджує, що про оскаржувану постанову її стало відомо лише тепер, а тому просить поновити їй строк на апеляційне оскарження.

Ознайомившись з апеляційною скаргою та матеріалами адміністративної справи, прихожу до висновку, що у поновленні строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути апелянту, виходячи з таких міркувань.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Таким чином, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення, а не отримання особою копії постанови.

Відповідно до вищенаведеної норми закону апеляційна скарга, подана після закінчення десятиденного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Законом передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.

Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Апеляційну скаргу особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , було подано 03 червня 2021 року, що вбачається із відмітки на конверті поштового відпралення, отже скарга подана з пропуском встановленого ст. 294 КУпАП строку.

Однією з причин пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт зазначав те, що вона не була належним чином повідомлена про місце і час розгляду справи місцевим судом.

Як вбачається із матеріалів справи, місцевим судом на адресу, зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №402819 від 24 листопада 2020 року, надсилалась копія оскаржуваної постанови, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення оскаржувану постанову отримала уповноважена особа наручно 08.01.2021 (а.с.18).

Крім цього, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №402819 від 24 листопада 2020 року міститься підпис ОСОБА_1 у графі про отримання другого примірника протоколу про адміністративне правопорушення щодо неї.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Сабадаш проти України: поновлення судом пропущеного строку на оскарження рішення без належного обґрунтування порушує принцип юридичної визначеності.

У рішенні ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що у разі, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумний інтервал часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі, як правова визначеність.

Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

В даному випадку, в матеріалах справи відсутні відомості, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду та які б перешкоджали апелянту звернутись з апеляційною скаргою в межах відведеного десятиденного строку.

Тому, зважаючи на обставини пропуску процесуального строку та мотиви, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, обґрунтовуючи поважність причин, вважаю, що визнати їх такими немає підстав.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Козівського районного суду Тернопільської обл. від 16 грудня 2020 року - відмовити.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повернути апелянту..

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя