Справа № 741/1133/20 Головуючий у 1 інстанції Киреєв О. В.
Провадження № 33/4823/36/21
Категорія - ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

за участі захисника-адвоката Ващенко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу захисника-адвоката Ващенко М.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Носівського районного суду Чернігівської області від 30 листопада 2020 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Також, ухвалено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 420 грн. 40 коп.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 18 вересня 2020 року близько 10 год. 05 хв. в м. Носівка, Чернігівської області по вул. Центральна, керував автомобілем «ВАЗ -21070», д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення пунктів 10.2, 10.9 ПДР України рухався заднім ходом не переконавшись у безпеці руху, унаслідок чого скоїв зіткнення із автомобілем « MERSCEDES BENZ VITO 108 D», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався позаду. У результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження.

Не погоджуючись з даною постановою суду захисник-адвокат Ващенко М.О. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та закрити провадження по справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Рішення суду першої інстанції вважає незаконним та необґрунтованим, та таким, що прийняте з порушенням вимог чинного законодавства.

Так, звертає увагу на те, що судом було грубо порушено право на захист особи, яка притягується до адміністративної відповідальності виходячи з того, що будучи хворою, станом на 30 листопада 2020 року та офіційно повідомивши про це суд шляхом подання клопотання про перенесення розгляду справи, однак судом воно було проігнороване, та розгляд справи відбувся як без участі сторони захисту, так і без свідків, які викликалися в судове засідання для дачі пояснень.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження вказаної постанови, оскільки про розгляд справи вони дізналися лише 18 грудня 2020 року, коли отримали поштове повідомлення.

При цьому, ставить питання про закриття провадження по справі відносно ОСОБА_1 оскільки відповідно до ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду (судді), адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніше ніж через три місяці після його виявлення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника адвоката Ващенко М.О., яка підтримала вимоги викладені в поданій апеляційній скарзі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову судді по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи доводи сторони захисту про поновлення строку на апеляційне оскарження є обґрунтованими і, на думку суду, є поважними причинами, оскільки отримання ним копії судового рішення 18 грудня 2020 року підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст. 124 КУпАП відповідальність за вказаною статтею настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п.10.2 ПДР, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги-велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Згідно п.10.9 ПДР України під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Висновок суду першої інстанції про доведеність події адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та вини ОСОБА_1 у його вчиненні за обставин, наведених у постанові, підтверджується наявними в матеріалах справи, оціненими та наведеними у постанові суду доказами.

Такий висновок підтверджується:

- даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №382437, згідно якого ставиться в провину те, що ОСОБА_1 18 вересня 2020 року близько 10 год. 05 хв. в м. Носівка, Чернігівської області по вул. Центральна, керував автомобілем «ВАЗ -21070», д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення пунктів 10.2, 10.9 ПДР України рухався заднім ходом не переконавшись у безпеці руху, унаслідок чого скоїв зіткнення із автомобілем « MERSCEDES BENZ VITO 108 D», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався позаду. У результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження, внаслідок чого були порушені п.п. 10.2, 10.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП (а.с. 1);

- схемою місця ДТП, відповідно до якої встановлено розташування транспортних засобів по відношенню один до одного на проїжджій частині (а.с. 2);

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 , відповідно до яких він, керуючи автомобілем « MERSCEDES BENZ VITO 108 D», д.н.з. НОМЕР_2 , здійснив зупинку для висадки пасажирів, та помітив як автомобіль марки «ВАЗ -21070», д.н.з. НОМЕР_1 почав рухатися заднім ходом прямо в напрямку його автомобіля, намагався уникнути зіткнення з останній, але йому це не вдалося (а.с. 3).

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , згідно яких він, керуючи автомобілем «ВАЗ -21070», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом здійснив зіткнення з автомобілем марки « MERSCEDES BENZ VITO 108 D», д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 4).

Виходячи з наявних в матеріалах справи доказів, які були належним чином зібрані та оформлені, апеляційний суд приходить до висновку про те, що місцевим судом вірно було встановлено наявність вини ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 18 вересня 2020 року о 10 год. 05 хв. в м. Носівка, Чернігівської області на вул. Центральна, оскільки останній, здійснюючи рух заднім ходом автомобіля, не дотримався вимог п.п. 10.2, 10.9 ПДР України, що і стало причинною настання даного ДТП.

В рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка полодіє чи керує автомобілем, підлягає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

На переконання суду апеляційної інстанції при розгляді даної справи суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення у межах апеляційної скарги не встановлено таких порушень, що унеможливили прийняття законного та обґрунтованого рішення. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Висловлюючи прохання про скасування постанови суду, захисник-адвокат Ващенко М.О. в поданій апеляційній скарзі акцентувала увагу суду на тому, що розгляд справи в суді першої інстанції проводився з порушенням вимог ст. 268 КУпАП в зв`язку з чим вважає, що були порушені права на захист особи, інтереси якої вона представляє.

Так, відповідно ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, як захисника-адвоката Ващенко М.О. так і її підзахисного ОСОБА_1 належним чином було повідомлено про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, однак, захисник-адвокат Ващенко М.О. в судове засідання не з`явилася, надавши клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з хворобою. При цьому особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , в судове засідання до суду першої інстанції у вказаний час та дату не з`явився, при цьому не надав пояснень причини своєї неявки.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд прийшов до висновку, що місцевим було прийнято правильне та цілком обґрунтоване рішення щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 без його участі та участі його захисника, оскільки у разі неможливості явки до суду адвоката, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, в разі бажання приймати участь в судовому засіданні та надати особисті пояснення, мала можливість прибути до суду та їх викласти, чи подати необхідні клопотання.

При цьому, апеляційний суд вважає, що процедура судового розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в повній мірі узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема з рішенням у справі «Смірнов проти України» від 08 листопада 2005 року, відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Права, які на думку апелянта були порушені під час розгляду справи в суді першої інстанції, були повністю поновлені під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Крім того, не знайшли свого обґрунтованого підтвердження апеляційні доводи сторони захисту з приводу закінчення на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш, як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення було 18 вересня 2020 року, а стягнення судом першої інстанції було накладено 30 листопада 2020 року, тобто в строк, передбачений ст. 38 КУпАП.

Під час перегляду справи в апеляційному суді перевіряються правильність з`ясування судом першої інстанції фактичних обставин справи, обґрунтованість висновків про винуватість чи відсутність вини особи у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Якщо суд апеляційної інстанції при перевірці вищенаведених даних прийде до висновку що місцевим судом були дотримані вимоги ст.ст.279,280 КУпАП, а докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, та правильно кваліфікував вчинене правопорушення, то строк накладення адміністративного стягнення слід рахувати з часу накладення адміністративного стягнення судом першої інстанції, тобто, за загальноприйнятими правилами.

Такими чином, суд апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку, за доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненому ним адміністративному правопорушенні, відсутні підстави для закриття провадження за закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції ст. 124 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови судді не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити захиснику-адвокату Ващенко М.О. строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Ващенко М.О. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Носівського районного суду Чернігівської області від 30 листопада 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач