ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/218/21 Справа № 705/4866/20 Категорія: ч.3 ст.41 КУпАПГоловуючий у І інстанції Корман О. В. Доповідач в апеляційній інстанції Ятченко М. О.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2021 р. м. Черкаси

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду Ятченко М.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 грудня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фізичну особу-підприємця, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн; стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 420,40 грн.,

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 26.11.2020 року здійснюючи підприємницьку діяльність в продуктовому кіоску за адресою АДРЕСА_2 , використовувала найману працю неоформленого працівника ОСОБА_2 , без укладення трудової угоди з найманим працівником, чим порушила ч.1 ст.21 та ч.1 ст.24 КЗпП.

Дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24.12.2020 року, скасувати її, провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Розгляд справи просила проводити без її участі.

Вказує, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, оскільки вона не була належним чином повідомлена про розгляд справи та, відповідно не була присутньою під час її розгляду. Про існування даної постанови дізналася 15.04.2021 року після отримання постанов про відкриття виконавчих проваджень. Тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

По суті апеляційних вимог вказує, що постанова суду першої інстанції є незаконною, оскільки суд розглянув справу поверхнево, без дослідження доказів у справі та без участі обвинуваченої, не повідомивши про розгляд справи чим порушив право останньої надавати пояснення, докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою. Недотримання судом вимог ст.268 КУпАП спричинило порушення права скаржниці на захист своїх інтересів, що на її думку, є безумовною підставою для скасування постанови місцевого суду.

Крім того, скаржниця вказала, що суд, приймаючи рішення не звернув увагу на неналежне оформлення матеріалів адміністративної справи органом, який склав протокол, відсутність її пояснень по суті у справі, а також ОСОБА_2 . При цьому також порушено порядок складання протоколу визначений «Порядком оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення», затвердженого наказом Уповноваженого ВР з прав людини № 3/02-15 від 16.02.2015 в якому фактично передбачені обставини складання протоколу, які регламентовані ст.ст. 254, 256 КУпАП України та які інспектором не виконані, а суддя цього не врахував і не перевірив зазначених обставин.

Вказує, що встановлені обставини беззаперечно вказують на неможливість прийняття як належного та допустимого доказу складеного відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки працівниками Управління Держпраці у Черкаській області перевірка проводилася в односторонньому порядку, без належного з`ясування усіх обставин, які на їх думку вказували про допущені скаржницею порушення вимог законодавства про працю.

Так, до матеріалів справи Управлінням Держпраці у Черкаській області не було долучено Припис № ЧК/724/362/АВ-П та Попередження № 724/362/АВ/П/ПП від 26.11.2020, складені Інспектором праці Проценком Р.О., якими ОСОБА_1 попереджено за «порушення трудового законодавства» з наданням строку на усунення «порушень трудового законодавства» до 10.12.2020, а тому суд не міг врахувати їх при розгляді справи та надати правову оцінку.

Таким чином, пославшись виключно на протокол про адміністративне правопорушення № 724/362/П/ПТ від 26.11.2020, без його належного аналізу, а також на інші матеріали справи без проведення їх оцінки, суд першої інстанції не забезпечив вимог закону щодо всебічності, повноти і об`єктивності та з`ясування обставин справи, оскільки не обґрунтував належним чином своїх висновків щодо доведеності вини обвинуваченої у вчинені інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

У зв`язку з вищевказаним, апелянт вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП.

В судове засідання, призначене апеляційним судом на 11.06.2021 р. о 12 год. 30 хв. ОСОБА_1 не з`явилася. 03.06.2021 р. до апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій вона повідомила, що у зв`язку з віддаленістю розташування Черкаського апеляційного суду від місця її проживання в м.Умані, а також у зв`язку із введенням в Україні карантинних обмежень із-за пандемії коронавірусу прибути до суду вона не має можливості, та просила суд розглядати її апеляційну скаргу без її участі.

Представник Управління Держпраці у Черкаській області в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 був повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив.

Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або у суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Вважаю, що у відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП перешкод для розгляду справи немає, а тому апеляційний розгляд можливо проводити у відсутності ОСОБА_1 та представника Управління Держпраці у Черкаській області.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду у межах апеляційної скарги, заслухавши учасників судового розгляду, вважаю наступне.

У відповідності до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення у суді першої інстанції не були дотримані вимоги закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи, яка вплинула на правильність прийняття рішення, а викладені у постанові судді висновки щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП, є необґрунтованими і не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст.280 КУпАП регламентовано, що суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно до вимог ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17. 07. 1997; Конвенція набула чинності для України 11. 09. 1997.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Відповідно до положень КУпАП склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Вина є одним із елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Склад адміністративного правопорушення за ч.3 ст.41 КУпАП утворює, окрім іншого, і фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту). Суб`єктивна сторона правопорушення за ч. 3 ст. 41 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

За змістом вказаних вище нормативно-правових актів провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, з дотриманням прав та свобод осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності.

Дослідивши зібрані по справі докази, оцінивши доводи апеляційної скарги, складені відповідними посадовими особами процесуальні документи та прийняті рішення, апеляційний суд вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, протокол за скоєння якого складено щодо ОСОБА_1 , наведених вище вимог закону не врахували як посадові особи, що проводили перевірку з обставин дотримання вимог трудового законодавства, так і суд першої інстанції при прийнятті судового рішення, у тому числі, судом неповно досліджені обставини справи, не враховані положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практика Європейського суду з прав людини; не дано оцінку всім зібраних у справі доказам, складеним процесуальним документам, що призвело до прийняття необґрунтованого судового рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП адміністративного правопорушення, яке з огляду на вказані вище норми права не можна визнати законним та обґрунтованим й у зв`язку із чим, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.41 КУпАП відповідальність настає за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Таким чином, фабула правопорушення визнаного судом доведеним не містить суттєвих даних про обставини скоєння правопорушення, що на думку апеляційного суду є істотним порушенням вимог Закону та тягне за собою безумовне скасування постанови суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 , і справу призначав до розгляду лише раз, а саме на 24.12.2020 р. на 16 год. 40 хв. При цьому, за відсутності будь-яких підтверджень щодо отримання нею судового повідомлення розглянув справу, не відкладаючи її розгляд на іншу дату, та не викликаючи ОСОБА_1 повторно в судове засідання.

Крім того, місцевий суд не викликав в судове засідання та безпосередньо не заслухав пояснення ОСОБА_2 в якості свідка.

Разом із тим, у постанові не зазначено часу вчинення правопорушення, що в свою чергу має важливе значення при вирішенні питання щодо строків накладення на особу адміністративного стягнення.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1 , викладених в апеляційній скарзі, вона є фізичною особою-підприємцем та здійснює свою підприємницьку діяльність в кіоску, що розташований в АДРЕСА_3 . 26.11.2020 р. вона знаходилась на своєму робочому місці, разом з нею в кіоску була її знайома ОСОБА_2 , яка допомагала їй в прибиранні приміщення кіоску, вони мили підлогу, перевіряли терміни строку товарів, перекладали товар, який розміщено на вітрині. Коли до кіоску завітали працівники Управління Держпраці у Черкаській області, то побачивши ОСОБА_2 вирішили, що вона працює в її кіоску, та на її заперечення не звертали уваги.

Апелянт зазначає, що пояснення про те що ОСОБА_2 перебувала у кіоску, оскільки підміняла її у зв`язку із хворобою, ні вона, ні ОСОБА_2 інспектору праці не надавались, при цьому зауважила, що ні від неї, ні від ОСОБА_2 письмові пояснення не бралися.

З урахуванням письмових пояснень ОСОБА_1 викладених в апеляційній скарзі та наявних в матеріалах справи доказів, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП не доведена.

Згідно з принципом індивідуалізації юридичної відповідальності, що закріплений у ч.2 ст. 61 Конституції України, при призначенні покарання суд має враховувати обставини справи (як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшують покарання) щодо всіх осіб незалежно від ступеня тяжкості вчиненого правопорушення. Конституційне право на судовий захист належить до невідчужуваних та непорушних. Кожен під час розгляду будь-якої справи, має право на правосуддя, яке відповідало б вимогам справедливості.

Сукупність наведених вище обставин та допущених відповідними посадовими особами порушень нормативно-правових актів доводить невідповідність прийнятої судом постанови вимогам закону, свідчить про односторонній та формальний підхід суду щодо об`єктивного, неупередженого та законного розгляду справи на підставі з`ясування всіх обставин, що мають значення для її правильного вирішення та неупередженої оцінки всіх доказів у справі в їх сукупності та взаємопов`язаності.

Апеляційний суд також вважає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких доказів, що безпосередньо, поза розумним сумнівом вказували б на наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП адміністративного правопорушення.

Тому, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП адміністративного правопорушення, про доведеність її вини в скоєнні даного правопорушення, є таким, що не ґрунтується на фактичних обставинах справи та наявних у матеріалах справи доказах.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема, позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30. 05. 2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20. 09. 2016), в яких ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу».

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вище викладених обставин, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП адміністративного правопорушення, а тому, доводи апеляційної скарги про відсутність складу даного адміністративного правопорушення визнаються обґрунтованими.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне оскаржувану постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 грудня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 грудня 2020 року скасувати, а провадження закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя М.О. Ятченко