ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/39/21Головуючий у І інстанції Смоляр О.А.
Справа № 707/2314/20 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАПДоповідач в апеляційній інстанції Ятченко М.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2021 р. м. Черкаси

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду Ятченко М.О., за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Починка О.І., розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Починка Олександра Ігоровича на постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 13 листопада 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

працюючого в «Alden»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн. на користь держави, -

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 10.10.2020 р. о 10 год. 45 хв., в с. Думанці по вул.Шевченка, керував автомобілем марки «Opel Omegа» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її такою, що не відповідає нормам матеріального права, представник ОСОБА_1 - адвокат Починок О.І. подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 13.11.2020 щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з недоведеністю його вини, а провадження відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити.

Одночасно, представник ОСОБА_1 адвокат Починок О.І. подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з поважних причин.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку адвокат Починок О.І. зазначив, що в день розгляду справи, судом першої інстанції не було надано ОСОБА_1 копію оскаржуваної постанови, її він отримав лише 07.12.2020 р., тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

По суті апеляційних вимог вказує, що зазначене формулювання, працівниками поліції в протоколі про адміністративне правопорушення, про те, що ознаками, які можуть свідчити про наявність у ОСОБА_1 наркотичного сп`яніння є «не реагування зіниць очей на світло», суперечить положенням п.4 р. І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. №1452/735, де законодавцем чітко зазначено, що спочатку в особи мають бути звужені чи дуже розширені зіниці і лише тоді можна зробити висновок, що такі зіниці не реагують на світло. Крім того, вказаний протокол, не містить інформації щодо методу та приладу, яким працівники поліції встановили ознаки наркотичного сп`яніння, що може свідчити лише про суб`єктивну думку відповідного працівника поліції.

Також, вважає, що покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були залучені працівниками поліції при складанні протоколу є упередженими, оскільки ОСОБА_2 був знайомим з одним із працівників поліції і приїхав на виклик працівників поліції.

Зазначив, що ним 09.12.2020 р. до Черкаського районного відділу поліції Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області було направлено адвокатський запит з проханням надати відеозапис, яким фактично фіксувалося вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказує, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, місце вчинення адміністративного правопорушення, вказано вул.Шевченка, с.Думанці, Черкаського району Черкаської області, однак ця інформація не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 був зупинений на трасі за 7-8 кілометрів до населеного пункту Думанці, і саме значна віддаленість місця зупинки ОСОБА_1 від с.Думанці зумовила виклик працівниками поліції упереджених свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Наголошує, що в порушення п.8 р. ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 р. №1376, ОСОБА_1 працівниками поліції був вручений пустий оригінал примірника протоколу. ОСОБА_1 не відмовлявся проходити обстеження на алкогольне/наркотичне сп`яніння, та пропонував працівникам поліції пройти відповідний тест на місці, додатково вказував, що не може залишити на трасі за 7-8 кілометрів до с.Думанці, Черкаського району Черкаської області свій транспортний засіб, оскільки в ньому зберігалося коштовне обладнання для налаштування та підключення абонентів до мережі інтернет, на загальну суму 70-80 тисяч гривень.

Апелянт вважає, що всі дії працівників поліції не мали на меті встановлення істини по справі а були направлені виключно на поліпшення статистики по боротьбі з адміністративними правопорушниками.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Починка О.І., які підтримали апеляційну скаргу з мотивів які в ній наведені, вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Починка О.І. підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Враховуючи, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав згідно розписки 07.12.2020 р. (а.с.10), а апеляційну скаргу його представник ОСОБА_4 подав 15.12.2020 р. (а.с.21-26), вважаю справедливим визнати названі скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду поважними, а також вбачаю необхідним його поновити.

По суті апеляційної скарги вважаю наступне.

Відповідно до положень ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст.ст.252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Між тим, на думку суду апеляційної інстанції, ці вимоги судом першої інстанції не дотримані.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до ч.1 ст.130 КУПАП дійсно передбачена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Проте слід підкреслити, що відповідальність за вказаною нормою закону настає лише у випадку дотримання встановленого законом порядку проведення огляду.

Так, відповідно до вимог ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Тобто, згідно наведеного порядку, проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння відбувається на місці зупинки водія і лише у разі його відмови від проходження такого огляду або у випадку незгоди з отриманими результатами цей огляд може бути проведений у закладі охорони здоров`я.

Відповідно до п. п. 2, 4, 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Однак, матеріали справи не містять доказів про те, що працівниками поліції були дотримані вимоги ст.266 КУпАП та огляд водія ОСОБА_1 проведено з дотриманням вимог чинного законодавства.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №399199 від 10.10.2020 р., що складений працівниками поліції відносно ОСОБА_1 не зазначено ознаки, за якими працівники поліції встановили, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння. Основною ознакою за якою працівники поліції прийшли до висновку, перебування ОСОБА_1 в наркотичному сп`янінні це, «зіниці очей не реагують на світло», про що й зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, відомості про наявність інших ознак перебування особи в стані наркотичного сп`яніння в протоколі відсутні.

Крім того, апеляційний суд вважає, ознаку наркотичного сп`яніння встановлену ОСОБА_1 працівниками поліції - «зіниці очей не реагують на світло», сумнівною, оскільки зупинка транспортного засобу відбулася о 10 год. 45 хв. дня в світлий час доби, тому є сумніви щодо того факту, яким чином можливо було виявити вказану ознаку.

Матеріали справи також не містять доказів про те, що ОСОБА_1 відмовлявся від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

Одним і з вагомих доказів у розгляді та встановлення вини адмінправопорушника у справах даної категорії, є відеофіксація події, яка проводиться, зокрема, за допомогою нагрудної відеокамери, якою забезпечуються працівники поліції, для забезпечення публічної безпеки і порядку при виконанні своїх службових обов`язків. Однак, диск з фіксуванням події за участю ОСОБА_1 , в якості доказу не був приєднаний працівниками поліції при направленні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 до суду.

На запит представника ОСОБА_1 адвоката Починка О.І., щодо надання відеофіксації події, яка відбулася 10.10.2020 за участю ОСОБА_1 , начальник Черкаського РВП Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області Василевич Р., листом за №11034/47/01-2020 від 14.12.2020 р. повідомив, що під час складання адміністративних матеріалів серії ДПР18 №399199 за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , працівники групи реагування патрульної поліції Черкаського РВП Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області не здійснювали відеофіксацію у зв`язку з відсутністю технічної можливості, оскільки бодікамера, на момент вчинення адміністративного правопорушення була в розрядженому стані.

Отже, вагомий доказ, відеофіксація події за участю ОСОБА_1 , з перегляду якої суд, міг встановити істину у справі та прийняти законне і обґрунтоване рішення відсутній.

Крім того, судом першої інстанції не було вжито заходів для безпосереднього допиту свідків, що виключає посилання суду на їх письмові пояснення і є недопустимими доказами, оскільки це суперечить конституційному правовому принципу безпосередності їх дослідження судом.

Суд зобов`язаний перевірити статус свідків, оскільки не всі особи мають право бути ними в силу можливої зацікавленості.

Перелік документів на підтвердження вини ОСОБА_1 в постанові суду без розкриття їх доказового змісту не можуть підтверджувати вину останнього та ставить під сумнів доведеність його вини.

Апеляційний суд вважає, що оскаржувана постанова суду є немотивована, а доводи ОСОБА_1 щодо його невинуватості судом не спростовані.

Таким чином, вважаю, що доводи апеляційної скарги про порушення закону при розгляді адміністративного провадження стосовно ОСОБА_1 в суді першої інстанції, знайшли своє підтвердження у суді апеляційної інстанції, а відтак свідчать про незаконність винесеної постанови місцевого суду, яка за таких обставин, не може залишатись в законній силі і підлягає до скасування, а провадження про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає до закриття на підставі п.7 ст.247 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 38, 247, 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Поновити представнику ОСОБА_1 адвокату Починку Олександру Ігоровичу, строк на апеляційне оскарження постанови Черкаського районного суду Черкаської області від 13 листопада 2020 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Починка Олександра Ігоровича - задовольнити.

Постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 13 листопада 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, та стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн. на користь держави скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя М. О. Ятченко