Провадження № 3/522/8729/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2021 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Циб І.В., розглянувши у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адміністративні матеріали, що надійшли з Південного територіального управління Військової служби правопорядку, про притягнення до адміністративної відповідальності солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який має середню спеціальну освіту, неодруженого, який працює водієм відділення топографічних карт військової частини НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
17.06.2021 року о 08 год. 30 хв. під час перевірки наявності особового складу військової частини НОМЕР_1 було виявлено відсутність солдата ОСОБА_1 , на території військової частини НОМЕР_1 .
Близько 08 год. 00 хв. 18.06.2021 року солдат ОСОБА_1 , прибув до військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та надав довідку лікаря ВМКЦ ПР, що він потребує звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою терміном на 5 діб з 18.06.2021 року до 22.06.2021 року. По факту свого не виходу на військову службу 17.06.2021 року пояснив, що не вийшов на службу через погане самопочуття, але за медичною допомогою звернувся лише 18.06.2021 року. Час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи із проходженням військової служби.
З огляду на вищезазначене в діях солдата ОСОБА_1 , вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.
Солдат ОСОБА_1 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , на посаді водія відділення топографічних карт військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014 року, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію»» №1126-VII від 17.03.2014 року, відповідно до п. п. 1, 17, 20 ч. 1 ст. ст. 106, 112 Конституції України та ст. ст. 4, 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21.10.1993 року на території України оголошено про проведення часткової мобілізації.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року №1932-ХІІ зі змінами, визначено, що особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
У відповідності до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку мобілізацію», особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності військовослужбовців та деяких інших осіб» №1952-VII від 16.03.2017 року (набрав законної сили 16.04.2017 року) внесені зміни до глави 13-Б КУпАП щодо вчинення військовослужбовцями військових адміністративних правопорушень в умовах особливого періоду.
У відповідності до вимог ст. ст. 11, 16, 37, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року №548-XIV та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року №551-XIV, солдат ОСОБА_1 , під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Крім того, згідно п. п. 1, 2, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Також, відповідно до вимог ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків солдат ОСОБА_1 , повинен доповідати своєму безпосередньому начальникові.
Проте, всупереч наведеним статутним обов`язкам, діючи умисно, всупереч інтересам служби, солдат ОСОБА_1 , був відсутній на території військової частини НОМЕР_1 17.06.2021 року, без поважних причин, в умовах особливого періоду.
Оскільки прапорщики (мічмани), солдати (матроси), сержанти (старшини), курсанти і слухачі, які проходять службу за контрактом, а також особи офіцерського складу, як правило, розпоряджаються вільним від служби часом за власним розсудом, початковим моментом самовільного залишення ними частини (місця служби) є день, у який вони повинні були прибути на службу, але не прибули. Водночас у разі самовільного залишення ними частини (місця служби) у службовий час таким початковим моментом буде цей фактичний момент.
Таким чином, за викладених вище обставин, солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи її у військовій частині НОМЕР_1 , діючи умисно, протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, був відсутній на території військової частини НОМЕР_1 17.06.2021 року, в умовах особливого періоду, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.
В судове засідання з`явився ОСОБА_1 , свою провину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, визнав, вказав, що він будучи військовослужбовцем 17.06.2021 року не прибув до військової частини НОМЕР_1 на службу у зв`язку із поганим самопочуттям, просив застосувати стягнення у вигляді штрафу.
Суд вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи встановив таке.
Згідно рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», уведеного в дію Указом Президента України від 14 квітня 2020 року №405/2014, у Донецькій та Луганській областях проводиться антитерористична операція.
В силу положень Закону України «Про боротьбу з тероризмом» Збройні Сили України та інші військові формування приймають участь в антитерористичній операції визначеним складом сил і засобів.
У відповідності до абз. 8 ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Президент України приймає рішення про демобілізацію із внесенням відповідного Указу на затвердження Верховною Радою України.
Демобілізація комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.
За викладених обставинах особливий період як часовий проміжок, що охоплює мобілізацію, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій, не завершився.
Таким чином, за викладених вище обставинах, солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи її у військовій частині НОМЕР_1 , діючи умисно, протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, був відсутній на території військової частини НОМЕР_1 17.06.2021 року, в умовах особливого періоду, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Суд зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом №ОД/V/112 від 24.06.2021 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП; поясненнями ОСОБА_1 від 24.06.2021 року; рапортом начальника відділення топографічних карт майора Соплін П. від 17.06.2021 року; довідкою №895/21/ОЧ про самовільне залишення військової частини військовослужбовцем Збройних Сил України, обліковано у період з 00 год. 00 хв. 17.06.2021 року до 00 год. 00 хв. 18.06.2021 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 34 КУпАП обставиною, що пом`якшує відповідальність правопорушника є його щире каяття.
Обтяжуючих відповідальність обставин, передбачених ст. 35 КУпАП, не встановлено.
Враховуючи наведене, суд доходить висновку про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, а саме відсутність на військовій службі без поважних причин, вчинені в умовах особливого періоду.
Санкція ч. 4 ст. 172-11 КУпАП передбачає покарання за вчинення адміністративного правопорушення у виді накладення штрафу від ста сорока п`яти до двохсот вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від семи до десяти діб.
Таким чином, розглянувши матеріали справи, судом встановлено, що солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи її у військовій частині НОМЕР_1 , вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника та ступінь вини, який свою вину визнав та щиро розкаявся, однак не вперше притягується до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення, а також відсутність обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Крім того, відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.
На підставі викладеного та керуючись ч. 4 ст. 172-11, ч. 2 ст. 283, 284 КУпАП, Закон України «Про судовий збір», суд,

ПОСТАНОВИВ:
Визнати винним військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який має середню спеціальну освіту, неодруженого, який працює водієм відділення топографічних карт військової частини НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 2465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень 00 (нуль) копійок.
На підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнити від сплати судового збору військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який має середню спеціальну освіту, неодруженого, який працює водієм відділення топографічних карт військової частини НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, в разі не сплати у встановлений строк штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути пред`явлено до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення, а в разі оскарження протягом трьох місяців з дня розгляду апеляційної скарги.

Суддя Приморського районного суду
м. Одеси І.В. Циб