КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/2382/2021
Справа 759/2680/21 Головуючий в суді І інстанції Ул?яновська О.В.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 червня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Шимка Андрія Олександровича, розглянувши справу за апеляційною скаргою Шимка Андрія Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 02 березня 2021 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 02 березня 2021 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у сумі 454 грн. на користь держави.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 12 січня 2021 року о 00 годині 45 хвилин в м. Києві по пр. Ак. Палладіна, 35 керував автомобілем марки BMW, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан сп`яніння водій відмовився у присутності двох свідків.

У апеляційній скарзі, що подана захисником ОСОБА_1 адвокатом Шимком А.О. указано на незаконність постанови судді, винесеної з порушенням основних засад судочинства, норм матеріального та процесуального права, без всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, та на необхідність її скасування.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилався на ст. 7, 245, 251, 256, 280 КУпАП, рішення Європейського суду з прав людини «Коробов проти України» від 21 липня 2011 року, рішення Конституційного суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, вказував, що судом під час ухвалення оскаржуваного рішення грубо порушено право особи, що притягається до адміністративної відповідальності, на доступ до правосуддя, передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що призвело до винесення судом помилкового рішення; проігноровано вимогу закону щодо всебічного, повного, об`єктивного, безпосереднього дослідження доказів, їх достовірності, а також щодо аналізу взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Зазначав, що ОСОБА_1 не отримував жодних повісток, відтак судом першої інстанції не було забезпечено своєчасного сповіщення ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи, чим порушено вимоги ст. 277-2 КУпАП та не дотримано права апелянта, що надані йому ст. 268 КУпАП.

Вважав, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 193567 від 12 лютого 2021 року не відповідає вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом № 1376 від 06 листопада 2015 року МВС України, оскільки містить виправлення у даті його складення, даті вчинення правопорушення, а також даті розгляду справи в суді.

Вказував, що додані до протоколу письмові пояснення свідків також не можуть братися до уваги як доказ, оскільки згідно бланку пояснень свідки були залучені працівниками поліції для засвідчення відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння о 00:55, а сама відмова ОСОБА_1 в присутності двох свідків, згідно протоколу, сталася о 00:45.

Вважав, що наявний в матеріалах справи відеозапис також не може братися до уваги як докази вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки відеозйомка не ведеться безперервно до її завершення, а є переривчастою.

Зазначав, що інші належні докази інкримінованої ОСОБА_1 вини у матеріалах справи відсутні, керуючись принципом невинуватості та принципом обов`язкової перевірки доказів суд мав зазначити, що матеріали адміністративної справи містять суттєві недоліки, за яких неможливо встановити дійсні обставини справи, чого зроблено не було.

Посилався на те, що ОСОБА_1 , будучи відповідальним громадянином, з метою спростування доводів працівників поліції про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння, самостійно пройшов огляд на стан сп`яніння у лікаря-нарколога в КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія», однак згідно висновку № 006741 ознак сп`яніння у нього виявлено не було.

На підставі вищевикладеного просив скасувати постанову Святошинського районного суду міста Києва від 02 березня 2021 року і провадження у справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До апеляційної скарги додано клопотання про поновлення строків на подання апеляційної скарги, в якій Шимко А.О. вказував, що жодних судових рішень Бурміцький О.Б. не отримував і про прийняте по справі рішення дізнався через свого захисника, який 14 квітня 2021 року ознайомився у приміщенні Святошинського районного суду з матеріалами справи та отримав копію оскаржуваної постанови. Просив поновити строк на оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 02 березня 2021 року, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи клопотання захисника Шимка А.О. про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи встановлено, що строк на оскарження постанови Шимко А.О. як представник ОСОБА_1 пропустив з поважних причин, оскільки копію постанови суду від 02 березня 2021 року отримав лише 14 квітня 2021 року, що підтверджується його розпискою, наявною в матеріалах справи (а. с. 13, 19).

За наведених обставин апеляційний суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та вважає за доцільне поновити цей строк.

До апеляційної скарги захисником Шимком А.О. в якості нових доказів надано висновок КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» № 006741 від 15 січня 2021 року, згідно якої у ОСОБА_1 , оглянутого 12 січня 2021 року о 02 год. 20 хв., ознак сп`яніння не виявлено (а. с. 24).

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З метою всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи апеляційний суд приймає надані Шимком А.О. докази і надає їм оцінку.

В судовому засіданні 14 червня 2021 року ОСОБА_1 та його захисник Шимко А.О. апеляційну скаргу підтримали, підтвердили обставини, викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити. Після оголошення в судовому засіданні перерви ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений особисто, про поважність неявки до суду доказів подано не було.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Шимка А.О., які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, що судом в порушення вимог ст. 268 КУпАП було розглянуто справу у відсутності ОСОБА_1 і всупереч положень ч. 1 ст. 277-2 КУпАП не повідомлено його належним чином про дату і місце розгляду справи, апеляційний суд виходить із наступного.

Дійсно, відповідно до ст. 268, ч. 1 ст. 277-2 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що адміністративна справа була розглянута судом за відсутністю ОСОБА_1 , при цьому в матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення зазначеної особи про день та час судового розгляду.

За таких обставин, суд першої інстанції припустився порушення права ОСОБА_1 , наданих йому ст. 268 КУпАП, позбавивши можливості надати пояснення та здійснити інші дії на свій захист, передбачені вказаною статтею. Також матеріали справи не містять належних даних про направлення особі, притягнутої до адміністративної відповідальності, копії постанови суду першої інстанції.

Разом з тим, процесуальні права ОСОБА_1 , передбачені вказаною статтею, в повній мірі були поновлені під час апеляційного розгляду.

Так, ОСОБА_1 , користуючись своїми процесуальними правами, в особі свого захисника Шимка А.О. подав апеляційну скаргу на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 02 березня 2021 року, в якій детально виклав доводи щодо її незаконності та необґрунтованості. З метою реалізації права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя апеляційний суд поновив йому строк на апеляційне оскарження постанови і поновив його в правах. Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 користувався своїми процесуальним правами, зокрема, користувався послугами захисника, а тому він не був позбавлений права на захист та доступ до правосуддя.

Таким чином, вказані обставини відповідно до норм КУпАП не є підставою для скасування постанови судді Святошинського районного суду міста Києва від 02 березня 2021 року.

Висновки судді місцевого суду про доведеність факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 193567 від 12 січня 2021 року в частині події адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала;

письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у присутності яких була вчинена відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_1 12 січня 2021 року від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння;

відеозаписом події, зробленим за допомогою нагрудної камери поліцейського.

Дослідивши вказані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, наявності підстав для притягнення його до відповідальності та на законних підставах наклав на нього стягнення, належним чином мотивувавши своє рішення.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів, які би вказували на незаконність ухваленого судом рішення.

За змістом ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у поліцейського виникають після встановлення факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак наркотичного сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції про проходження огляду на стан сп`яніння та відмови особи від проходження такого огляду, яка повинна бути висловлена у формі, яка не передбачає двозначного трактування цієї відмови чи викликати сумніви у її дійсності. Лише після висловлення такої відмови адміністративне правопорушення вважається вчиненим і породжує у поліцейського обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Дотримання поліцейським зазначеної процесуальної процедури судом першої інстанції перевірено.

Судом першої та апеляційної інстанції досліджений відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, який в повній мірі відображає хронологію подій за участю ОСОБА_1 .

Переглянутий відеозапис події, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, дає підстави стверджувати про те, що ОСОБА_1 дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, ця відмова є зрозумілою і категоричною, що не передбачає двозначного трактування; присутність свідків при цій відмові поліцейським була забезпечена.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол підписаний особою, яка його склала, двома свідками та безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Будь-яких зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 в протоколі також не вказав, а в поясненнях до протоколу зазначив, що поспішає до вагітної дружини, тому відмовляється їхати в лікарню; наркотичних засобів не вживав.

Доводи апеляційної скарги щодо суперечності хронології оформлених у ході фіксації правопорушення доказів, зокрема що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення часом вчинення адміністративного правопорушення було зазначено 00 година 45 хвилин, сам протокол був складений о 00 годині 55 хвилин., а пояснення свідки надали о 00 годині 55 хвилин, не може впливати на правильність висновків судді щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. На підтвердження цього висновку суд зважає на те, що досліджений у ході апеляційного розгляду відеозапис з місця події, на якому зафіксована обстановка на місці події та хронологія фіксації адміністративного правопорушення у цілому відповідає події, зафіксованій у протоколі про адміністративне правопорушення. Незначна за часом розбіжність у поясненнях свідків щодо часу їх залучення працівниками поліції, яка становить близько десяти хвилин, пояснюється тим, що письмові пояснення свідки оформлювали після сприйняття відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. У цілому, хронологія оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення є послідовною, логічною та відповідає логіці фіксації правопорушення, у зв`язку із чим доводи апеляційної скарги у цій частині є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про виправлення в протоколі щодо дати його складення, вчинення правопорушення та розгляду справи у суді (виправлено з 2020 року на 2021 рік), апеляційним судом також сприймаються критично, оскільки вказане не впливає на факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, виправлення не змінює, не приховує та не викривлює зафіксованих обставин, дозволяє установити початкові дані та не дає підстав вважати протокол недопустимим доказом, є явною опискою.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про порушення працівником поліції вимог щодо здійснення відеофіксації, апеляційний суд враховує, що застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів регулюється Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою наказом МВС України № 1026 від 18 грудня 2018 року. Пунктом 5 розділу ІІ цієї Інструкції передбачено, що відеозйомка ведеться безперервно.

Однак відсутність на долученому до матеріалів справи диску всього спілкування між ОСОБА_1 та поліцейським від початку зупинки автомобіля і до закінчення оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення не свідчить про те, що відеозйомка не велася безперервно, і це в будь-якому разі не може бути підставою для визнання відеозапису недопустимим доказом.

Таким чином, з наявної у справі сукупності доказів вбачається, що ОСОБА_1 як особа, яка керувала транспортним засобом та у якої працівниками поліції були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, відмовився на вимогу поліцейського пройти у встановленому законом порядку огляд з метою встановлення стану сп`яніння, і вказані обставини свідчать про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, за що й передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оцінюючи доказ, що наданий до апеляційної скарги, апеляційний суд враховує, що відповідно до розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом № 1452/735 МВС і МОЗ від 09 листопада 2015 року, огляд водіїв на стан наркотичного сп`яніння здійснюються у відповідних закладах охорони здоров`я протягом двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення та в присутності поліцейського.

Разом з тим, з наданого висновку КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» вбачається, що огляд медичним закладом було проведено без присутності поліцейського, тому такий висновок не є дійсним у відповідності до ч. 5 ст. 266 КУпАП; окрім того, наявність такого висновку не впливає на доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за викладених у протоколі обставин, оскільки протокол про адміністративне правопорушення стосовно нього складено за порушення вимог п. 2.5 ПДР України, тобто, відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а не за порушення п. 2.9 а ПДР України - керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

Інших доказів на спростування вини ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 та його захисником не надано.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.

При цьому апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд враховує, що суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, вдався до явної описки та помилково зазначив, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, хоча за змістом протоколу про адмінправопорушення ДПР18 № 193567 від 12 січня 2021 року у ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, виявлені ознаки наркотичного, а не алкогольного сп`яніння.

Наведене не вказує на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є очевидною опискою, яка може бути виправлена судом першої інстанції, і не є підставою для скасування законної і обґрунтованої постанови суду.

Відтак, дотримавшись вимог ст. ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

Апеляційний суд приймає до уваги, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів щодо міри відповідальності, призначеної судом першої інстанції, та щодо обставин, які могли бути не враховані судом при накладенні стягнення.

Враховуючи вищевикладене, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що в судовому засіданні не було повно та всебічно досліджено всіх матеріалів даної адміністративної справи, порушено норми матеріального та процесуального права і розглянуто справу без всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин.

Постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 02 березня 2021 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Поновити Шимку Андрію Олександровичу строк на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду міста Києва від 02 березня 2021 року.

Апеляційну скаргу Шимка Андрія Олександровича залишити без задоволення.

Постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 02 березня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.