Борівський районний суд Харківської області

справа: № 614/363/21
провадження: 3/614/100/21
категорія: 156

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2021 Борівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Гуляєвої Ганни Миколаївни

за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника правопорушника Фільчакової Ю.І.

розглянувши матеріали, які надійшли від СПД №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській обл. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.130 ч.1 КУпАП,

У С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 №163824, ОСОБА_1 порушила п.2.9 А ПДР України, а саме: 29.05.2021 о 02 год. 05 хв. в с.Підлиман, вул.Центральна керувала транспортним засобом ВАЗ д.н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки, що підтверджується тестом №67 від 29.05.2021, результати огляду 0,34% проміле. З результатами огляду ОСОБА_1 не згодна. Огляд на стан сп`яніння проводився у лікаря нарколога за адресою: смт.Борова, вул.Миру,34, що підтверджується висновком №6 від 29.05.2021.

ОСОБА_1 в суді вину не визнала, пояснила, що на час складання протоколу про адміністративне правопорушення вона перебувала вдома разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 та двома малолітніми дітьми. Крім того, на час вчинення, як на думку, співробітників поліції адміністративного правопорушення вона знаходилась на 8 тижні вагітності та не могла вживати алкогольні напої. Зауважила, що за кермом перебувала її сестра ОСОБА_3 . Просила закрити провадження по справі.

Захисник правопорушника у суді заявила клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Свідки ОСОБА_4 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні дали аналогічні показання про те, що дійсно за кермом була не ОСОБА_1 , була вже темна пора доби і фото на посвідченні водія було неякісне.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що на освідоцтві на стан алкогольного сп`яніння була ОСОБА_8 , яка представилася як ОСОБА_1 .

СвідокОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердив факт перебування 29.05.2021 ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що він був пасажиром транспортного засобу, яким 29.05.2021 керувала ОСОБА_8 , але працівники поліції склали протокол на ОСОБА_10 , оскільки ОСОБА_11 дала її документи. Після складання протоколу, він сів за кермо.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що 29.05.2021 вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, при зупинці працівниками поліції, вона надала посвідчення водія своєї сестри ОСОБА_12 .

Судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР №163824 від 29.05.2021, ОСОБА_1 порушила п.2.9 А ПДР України, а саме: 29.05.2021 о 02 год. 05 хв. в с.Підлиман, вул.Центральна керувала транспортним засобом ВАЗ д.н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки, що підтверджується тестом №67 від 29.05.2021, результати огляду 0,34% проміле. З результатами огляду ОСОБА_1 не згодна. Огляд на стан сп`яніння проводився у лікаря нарколога за адресою: смт.Борова, вул.Миру,34, що підтверджується висновком №6 від 29.05.2021(а.с.2).

Відповідно до копії посвідчення водія, ОСОБА_1 має право на керування транспортними засобами категорії В, С1 та С (а.с.3).

ОСОБА_13 належить транспортний засіб марки ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.4).

Згідно рапорту інспектора з РПП СПД №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській обл., 29.05.2021 о 02.00 год. в с.Підлиман по вул.Центральній було зупинено автомобіль ВАЗ 210934-20, держ.№ НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , у якої були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, їй було запропоновано пройти мед.огляд на визначення алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Alcotest (проба позитивна 0,34% проміле), але з результатами ОСОБА_1 була не згодна, тому вона погодилась пройти огляд в мед. установі, внаслідок чого результат показав - 0,3% проміле (а.с.5).

Відповідно до Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.05.2021, ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння 0,3 % сп`яніння (а.с.6).

Згідно письмового пояснення ОСОБА_1 , остання пояснила, що 29.05.2021 близько 02,00 год. вона керувала автомобілем ВАЗ 2109 в с. Підлиман по вул.Центральній та була зупинена працівниками поліції, при спілкуванні, вони запідозрили її у керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, їй запропонували пройти освідоцтво на стан сп`яніння на алкотестері, той показав 0,34% вмісту алкоголя, вона не погодилась з його результатом, і тому вони проїхали до медичної установи, дн вказаний результат підтвердився (а.с.7).

Відповідно до розписки від 29.05.2021, ОСОБА_9 отримав від працівників поліції автомобіль ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 , у зв`язку із складанням на ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.8).

Згідно показань технічного засобу Драгер, вміст алкоголю у крові ОСОБА_1 складає 0,34%, з вказаним результатом ОСОБА_1 не згодна, що підтверджується Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.9-10).

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, її захисника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наступних підстав.

Так, пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту,

а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП може бути виключно особа, яка керує транспортним засобом (водій).

Відповідно до п. 1.10 ПДД, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

В абз. 3 п.27 ППВСУ №14 від 23.12.2005 р. міститься чітке і вичерпне визначення поняття «керування транспортним засобом», яке є ключовим у вирішенні питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та викладено воно наступним чином:

«Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування». Крім того, п. 6 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», далі- «Інструкція», огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності

Дані обставини з`ясовуються ґрунтуючись на доказах, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до матеріалів справи, одними з таких доказів є відеозапис, який здійснено на планшет Samsung Galaxy Tab7. 0LTE, інвентаризаційний № 6 поліцейських РПП СПД № 1 Ізюмського РУП ГУНП у Харківській області, які безпосередньо перебували на місці вчинення правопорушення, щодо якого ведеться судовий розгляд.

РПП СПД № 1 Ізюмьского РУП ГУНП у Харківській області як доказ вини ОСОБА_1 надало 2 відео записи.

На жодному відео взагалі не видно факт керування транспортним засобом ОСОБА_10 у с. Підлиман, по вул. Центральній автомобілем ВАЗ 210934-20 з д.н. НОМЕР_1 ., перебування на місці вчинення адміністративного правопорушення чи під час проходження медичного огляду.

На жодному з цих відео не має фіксації процесу зупинки саме ОСОБА_1 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», також з їх змісту неможливо встановити номерний знак транспортного засобу та хто здійснював керування транспортним засобом під час здійснення правопорушення.

Тому, такий доказ, як зазначені відео, не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови, отже суд не повинен брати до уваги такі відеозаписи.

Зазначене відповідає правовій позиції викладеній в постановах ВС від 08.02.2018 у справі № 760/3696/16-а. та постанові від 18.07.2020 по справі № 216/5226/16-а. Таким чином, відсутні докази того, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом 29.05.2021 близько 03:00 год., а це є основною обставиною, яку уповноважені особи на складання протоколу мають довести, а суд має встановити для доведеності вини правопорушника у вчиненні проступку, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновку про обов`язковість наявності об`єктивної сторони у вигляді керування транспортним засобом у стані сп`яніння, наявності відеозапису зупинки транспортного засобу уповноваженими особами задля доведеності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення прийшов Харківський апеляційний суд, який своєю постановою від 07.04.20 р. вирішив провадження у справі № 635/1024/20 закрити через відсутність події та складу правопорушення, зазначивши наступне: «Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, передбачає необхідність обов`язкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення, зокрема щодо керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння…

Схожий висновок міститься в постанові про закриття провадження у справі №642/3445/17 Апеляційного суду Харківської області від 27.09.2017 р.:

«Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди зобов`язані застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Підтверджуючи правильність висновків судів апеляційної інстанції потрібно навести правову позицію ВС викладену в постанові Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі № 204/8036/16-а, де, зокрема суд зазначив: «…Задовольняючи позовні вимоги частково, суди попередніх інстанцій вказали, що вина водія у порушенні правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо. З відеозапису, який надано відповідачем до суду було встановлено, що працівники поліції підійшли до транспортного засобу, що вже здійснював стоянку, позивач в автомобілі знаходився сам на водійському сидінні. Однак він надав пояснення, що він перебував у даному транспортному засобі в якості пасажира та сів за кермо автомобіля лише після того як його родич припаркував вказаний автомобіль та він не є ані водієм, ані власником цього автомобіля, а лише чекає на водія - власника автомобіля. Вказані доводи не були прийняті до уваги відповідачем. Суди вказали, що у постанові про накладення адміністративного стягнення не зафіксовано на підставі яких документів працівником поліції було встановлено, що позивач є суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено технічні характеристики технічних засобів, на які здійснювалась відео фіксація адміністративного правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що до протоколу додається «відео запис», проте не зазначено «ідентифікаційні/серійні» номери таких камер попри те, що такі номери дають можливість ідентифікувати боді-камеру (індивідуально характеризую її) або інший пристрій для фіксації правопорушення і присвоюються в будь-якому випадку (відповідно до Інструкції).

Відповідно до ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення обов`язково має містити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався). Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 13.02.2020 р. у справі №524/9716/16-а, зазначивши наступне:

«У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 70 КАС України (у редакції, чинній на час ухвалення судами попередніх інстанцій рішень у цій справі) не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.»

Такі ж правові позиції викладені у постановах ВС від 15.11.2018 у справі №524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі №295/3099/17.

Отже, записи з планшету Samsung Galaxy Tab7. 0LTE одержані з порушенням порядку, встановленого законом, є недопустимими доказами по справі.

Відео з планшету Samsung Galaxy Tab7. 0LTE не є цілісним та надано працівниками поліції лише фрагментами, в порушення норм чинного законодавства.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про Національну поліцію», одним із превентивних заходів є застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі» такий пристрій, з метою «попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб. При цьому «інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

На відомчому рівні регулюють питання використання патрульними нагрудних відеореєстраторів наказ Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, яким затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» та наказ Департаменту патрульної поліції НПУ від 24.11.2015 № 14/1 «Про порядок зберігання, використання відеозапису з відеореєстраторів патрульних» .

Інструкцією, затвердженою Наказом № 100, передбачено: а) необхідність відеофіксації: «використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції» (п. 1.3 Розділу І Інструкції); б) випадки застосування такого превентивного заходу: «нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно:- при оформленні дорожньо-транспортної пригоди;- при перевірці документів;- при поверхневій перевірці;- при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї;- при наданні допомоги особам;- у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації (п. 3.3. Розділу ІІІ Інструкції).

При цьому у вказаній інструкції зазначено, що «після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно» (п. 3.5 Розділу ІІІ Інструкції).

Тобто, як вбачається з наведеного, планшет поліцейського повинен бути ввімкнений від самого початку контакту з особою до закінчення розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно цієї особи, тобто від моменту зупинення водія до складання протоколу про адміністративне правопорушення після проведення медичного огляду..

Отже, працівниками поліції порушено порядок використання патрульними технічних засобів фіксації, що є ще одним з доводів того, що такі записи не є допустимими доказами. Відповідно до ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Порушено порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2-4 Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (затв. Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008р.)(далі - Порядок), огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Разом з цим, відповідно до постанови ДПР18 № 163824 та матеріалів адміністративної справи взагалі відсутні свідки, які підтверджують факт огляду саме ОСОБА_1 на наявність алкогольного сп`яніння.

Згідно з п. 6 Порядку, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам

Відповідно до п. 7 Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, поліцейськими РПП СПД № 1 Ізюмського РУП ГУНП у Харківській області було порушено порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підсумовуючи вищезазначені твердження щодо долучених до справи доказів, зазначаємо наступне:

Ані відеозаписи співробітників поліції, ані долучені до протоколу матеріали справи не можуть підтвердити одного та єдиного факту, який необхідно довести поза розумним сумнівом задля встановлення наявності в діях саме ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП керування останньою транспортним засобом, особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення ч. ч. 1, 2 ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог ч. 1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ст.23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Застосувавши до цієї справи принципи кримінального провадження суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення не може ґрунтуватись на припущеннях, приймається у разі доведення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а усі сумніви, які виникають у ході провадження у справі тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності.

Виходячи з викладеного, оглянувши матеріали адміністративної справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки не доведено, що остання керувала транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Відтак з врахуванням положень п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, вважаю, провадження по даній справі слід закрити.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст.247,283,284,294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 - закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Борівський районний суд Харківської області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Борівського

районного суду ГУЛЯЄВА Г. М.