КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 367/3264/20 Головуючий у 1 інстанції - Линник В.Я.
Апеляційне провадження № 33/824/2537/2021 Доповідач - Мараєва Н.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2021 р. суддя Київського апеляційного суду Мараєва Н.Є., розглянувши

у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду

матеріали справи про адміністративне правопорушення

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 26.01.2021 р.

стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина України,

проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 ,

зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_2 ,

працюючого ФОП « ОСОБА_1 », депутат Ірпінської міської ради

за ч.1 ст.172 -5 КУпАП

В с т а н о в и л а :

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 26.01.2021 р. ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення,передбаченого ч.1 ст.172-5 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-5 КУпАП - закрито.

Як вбачається із вказаної постанови, ОСОБА_1 , будучи депутатом Ірпінської міської ради Київської області, та будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, не відмовився від пропозиції одержати подарунок, письмово не повідомив про таку пропозицію спеціально уповноваженних суб`єктів у сфері протидії корупції та одноразово 27.02.2020 р. прийняв від ОСОБА_3 , який не є йому близькою особою, подарунок, а саме нерухоме майно - 35/100 частин нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю 72 275,00 грн. Зазначені обставини підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, письмовими поясненнями ОСОБА_3 , протоколом пленарного засідання від 04.11.2015 р., письмовими поясненнями ОСОБА_1 , договором дарування 70/100 частини нежитлового приміщення від 27.02.2020 р., висновком про вартість майна, витягом із єдиної бази даних звітів про оцінку.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 свою вину у вказаному вище правопорушенні не визнав, вказав, що із ОСОБА_3 в нього була спільна діяльність. У їхньому володінні було нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 ; що для його розподілу вони вчинили нотаріальну дію, а саме укласти договір дарування від 27.02.2020 р.; повідомив, що він не знав, що не має права отримувати подарунки, вказав, що на момент розгляду справи подарунок був повернутий.

В апеляційній скарзі на вказану постанову ОСОБА_1 просить цю постанову скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-5 КУпАП щодо нього на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях події таскладу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність та необґрунтованість даної постанови, зокрема, що суд неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, ОСОБА_1 , будучи депутатом Ірпінської міської ради Київської області, та суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, прийняв у подарунок нерухоме майно - 35/100 частин нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю 72 275,00 грн., що перевищує дозволений Законом України «Про запобігання корупції» розмір вартості подарунку.

Постановлюючи постанову, суд виходив з того, що вказаними вище діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-5 КУпАП.

Суд першої інстанції правильно вважав, що посилання ОСОБА_1 на те, що він повернув подарунок, а тому відсутні підстави притягнення його до відповідальності не можуть бути взяті до уваги, оскільки, такі обставини не звільняють його від відповідальності; що підстави, з яких було укладено договір дарування від 27.02.2020 р., не мають значення для обмежень, передбачених ч.2 ст.23 Закону України «Про запобігання корупції», тому суд не прийняв до уваги пояснення ОСОБА_1 , що в такий спосіб відбувся поділ спільного майна. До того ж, із зазначеного договору вбачається, що вказане нерухоме майно належало одноособово ОСОБА_3 .

Такі висновки суду відповідають вимогам закону, обставинам справи, підтверджуються матеріалами справи.

В судовому засіданні першої та апеляційної інстанції прокурор вважала, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення за ч.1 ст.172-5 КУпАП, тому просила визнати його винним у скоєнні такого правопорушення.

Так, згідно ч.1 ст.172-5 КУпАП до адміністративної відповідальність притягуються особи, за порушення встановлених законом обмежень щодо одержання подарунків.

Згідно ч.2 ст.23 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, можуть приймати подарунки, які відповідають загальновизнаним уявленням про гостинність, крім випадків, передбачених частиною першою цієї статті, якщо вартість таких подарунків не перевищує один прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на день прийняття подарунка, одноразово, а сукупна вартість таких подарунків, отриманих від однієї особи (групи осіб) протягом року, не перевищує двох прожиткових мінімумів, встановлених для працездатної особи на 1 січня того року, в якому прийнято подарунки.

Згідно ст.252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Диспозиція ч.1 ст. 172-5 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення встановлених законом обмежень щодо одержання подарунків. Поняття «подарунок» визначено у ст.1 ч.1 Закону України «Про запобігання корупції», відповідно до якої, що подарунок - це грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, які надають /одержують безоплатно або за ціною, нижчою мінімальної ринкової.

Об`єктом ст.172-5 КУпАП є порушення передбачених ст.23 Закону України «Про запобігання корупції» заходів щодо запобігання корупції. Як визначено у преамбулі Закону України «Про запобігання корупції», цей Закон визначає правові таорганізаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів.

Таким чином, передбачені ст.23 Закону України «Про запобігання корупції» обмеження щодо одержання подарунку є одним з превентивних антикорупційних механізмів, який забороняє відповідним суб`єктам укладати визначені договори дарування незалежно від реальної мети їх укладання. Сам факт укладання договору дарування є достатнім для констатації порушення встановлених обмежень.

З об`єктивної сторони правопорушення характеризується діянням, яке знаходить своє відображення у порушенні особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування вимог закону щодо заборони або обмежень щодо одержання дарунка (пожертви).

Суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені в п.п.1, 2 частини 3 ЗУ «Про запобігання корупції».

Відповідно до ч.4 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Судом також встановлено, що правопорушення за ч.1 ст.172-5 КУпАП ОСОБА_1 вчинено 27.02.2020 р. та фактично виявлено Управлінням стратегічних розслідувань в Київській області 29.04.2020 р., в день направлення до Ірпінського міського голови листа від 29.04.20 №2596/55109/03-2020.

Тому, суд правильно дійшов висновку, що виходячи з вище наведеного, строк накладання адміністративного стягнення закінчився 29.10.2020 р., та у зв`язку із цим, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю через закінчення строків накладання адміністративного стягнення за вказане вище правопорушення.

Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази суд вважає, що доводи сторони апелянта щодо його невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених як в районному суді, так і в суді апеляційної інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а тому розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності.

Переконливих доводів на спростування висновків суду, викладених у постанові, і які були б підставою для її скасування та закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, як про те ставиться питання в апеляції, стороною апелянта не наведено і при розгляді апеляційної скарги - не встановлено.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-5 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з«ясування обставин справи.

Що стосується накладення адміністративного стягнення, то суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо закриття адміністративного провадження на підставі ч.4 ст.38 КУпАП виходячи із наступного.

Відповідно до ч.4 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Судом також встановлено, що правопорушення за ч.1 ст.172-5 КУпАП ОСОБА_1 вчинено 27.02.2020 р. та фактично виявлено Управлінням стратегічних розслідувань в Київській області 29.04.2020 р., в день направлення до Ірпінського міського голови листа від 29.04.20 №2596/55109/03-2020.

Тому, суд правильно дійшов висновку, що виходячи з вище наведеного, строк накладання адміністративного стягнення закінчився 29.10.2020 р., та у зв`язку із цим, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю через закінчення строків накладання адміністративного стягнення за вказане вище правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

Судом повно з`ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстав для скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП , суд апеляційної інстанції, -

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Ірпінського міського суду Київської області від 26.01.2021 р., у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-5 КУпАП щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає

Суддя : Мараєва Н.Є.