КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/212/2021 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Вінтоняк Р.Я.
Головуючий в апеляційній інстанції: Маліновський О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Маліновський О.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

та його захисника-адвоката Бровченка І.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м.Києва від 14 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Деснянського районного суду м.Києва від 14 липня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, за вчинення якого накладенона нього адміністративне стягнення у виді штрафу шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 /чотириста двадцять/ грн. 40 коп.

Як зазначено у постанові, 14.05.2020 року о 22 год. 10 хв. ОСОБА_1 в м. Києві по пр. Броварському, 3-А, керував автомобілем «Mercedes-Benz 300D» номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків із застосуванням приладу «Драгер» Alcotest-6820 ARHK-0540, тест №2571, результат 1.44%0.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що дана постанова винесена з порушенням норм процесуального адміністративного закону та неправильним застосуванням норм матеріального адміністративного права, при цьому судця місцевого суду неповно та однобічно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначає, що в постанові суду першої інстанції зазначено, що відповідно до відеозапису нагрудної камери інспектора поліції йому були надані для ознайомлення та підпису складені письмові матеріали, в тому числі, акт огляду, в якому він нібито поставив свій підпис, проте як зазначає ОСОБА_1 вищезазначене не відповідає дійсності та змісту відеозапису , з якого вбачається, що ОСОБА_1 було надано на підпис лише протокол про адміністративне правопорушення, в якому він підписався за те, що отримав тимчасовий дозвіл на керування, ознайомлений з місцем розгляду справи та в графі «підпис особи, що притягується до адміністративної відповідальності», та вказує на те, що зі змісту протоколу, а саме графи «До протоколу додається» слідує, що акт огляду не додавався, що в черговий раз свідчить, що в його присутності він не складався та не вручався.

Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння, однак як вказує ОСОБА_1 в апеляційній скарзі такого Акту огляду в його присутності складено не було, а той який знаходиться в матеріалах справи не містить його підпису, а має підпис якоїсь невстановленої особи, що видно навіть неозброєним оком співставивши підписи, які наявні в протоколі з підписом, що проставлений в акті.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вказує на те, що відповідно до пунктів 3, 4, 5 Розділу IIІнструкції, поліцейськими при огляді на стан сп`яніння використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та згідно інструкції до приладу «Драгер», яка наявна в матеріалах справи, перед кожним використанням та після заміни мундштука має бути зроблений пробний замір повітря на наявність парів алкоголю в повітря та стерильності самого мундштука, проте як зазначає ОСОБА_1 після заміни мундштука, що зафіксовано на відеозаписі (22.07:30) працівником поліції перед проведенням огляду, в порушенні інструкції з використання приладу, не було проведено пробного забору повітря. Таким чином, на думку ОСОБА_1 на мундштук після його заміни з рук поліцейського могли попасти дезінфікуючі засоби, які використаються працівниками поліції в період карантину, а його пари вплинути на результати, оскільки дезінфікуючі засоби виготовляються на спиртовій основі.

Крім того, ОСОБА_1 посилається на те, що відповідно до правил, визначених п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 року №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення,крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати і часу, проте ОСОБА_1 , вказує на те, що із долученого до матеріалів справи відеозапису на диску, знятого з бодікамери поліцейського, відеозйомка обстановки та обставин подій даного правопорушення з момента початку виконання службових обов`язків поліцейськими безперевно до її завершення не велася, що фактично виключає належність та допустимість даного відеозапису в якості доказу в цій адміністративній справі, оскільки саме обставини його незгоди з результатами огляду не були зафіксовані на відеозаписі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Бровченка І.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, з наступних підстав.

При розгляді справи судом першої інстанції у відповідності зі ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП були повно, всебічно та об`єктивно встановлені фактичні обставини та зібрані у справі докази в їх сукупності, дана їм належна оцінка, керуючись законом суд прийшов до законного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №537249, який підписано правопорушником, свідками і поліцейським (а.с.2), результатами тесту за допомогою приладу «DRAGER» та актом огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння з використанням приладу «DRAGER, який підписаний свідками огляду, правопорушником та поліцейським (а.с.3-4).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про необхідність скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження по справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП України у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення є безпідставними, не підтверджені належними доказами та спростовуються матеріалами справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 537249 та акту огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 погодився з результатами огляду його на стан сп`янінні приладом «DRAGER», який показав позитивний результат - 1.44 %о, не надавши при цьому жодних заперечень та засвідчив даний протокол та акт огляду своїм підписом, що підтверджується матеріалами справи (а.с.2,4).

Згідно ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції працівником поліції або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд у закладі охорони здоров`я та складання висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, як на підставу для скасування рішення, про те, що працівники поліції відмовили в надані направлення його на огляд в медичному закладі є необґрунтованим та спростовується матеріалами справи, оскільки згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №537249 від 14.05.2020 року та відеозапису з нагрудної камери інспектора патрульної поліції, ОСОБА_1 добровільно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою технічного приладу «DRAGER» на місці зупинки транспортного засобу, при цьому жодних зауважень та заперечень, щодо результатів огляду за допомогою приладу «DRAGER» або вимог про здійснення його доставки до лікаря-нарколога від ОСОБА_1 не надходило, а тому підстави для направлення ОСОБА_1 відповідно до ст.266 КУпАП, до медичного закладу були відсутні, про що вже обґрунтовано зазначив суддя першої інстанції в оскаржуваній постанові.

Доводи ОСОБА_1 стосовно того, що матеріали справи не містять повного відеозапису події, а з наявного не можливо встановити всіх дійсних обставин справи, а саме доказів на підтвердження незгоди ОСОБА_1 з результатами огляду, є необґрунтованими та не є підставою для скасування постанови судді, оскільки наявність доказів, що знаходяться в матеріалах справи достатньо для прийняття рішення.

Крім того, посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що його не відсторонили від керування транспортним засобом, спростовується матеріалами справи, зокрема розпискою ОСОБА_1 , який добровільно зобов`язався залишити транспортний засіб за місцем його зупинки (а.с.4).

Посилання ОСОБА_1 на те що в його присутності не складався акт огляду, який на його думку підписаний невідомою особою не відповідає фактичним обставинам справи та спростовується наявним в акті огляду підписами свідків та поліцейського.

При цьому ОСОБА_1 не звертався до відповідних органів чи посадових осіб про порушення його прав при оформленні матеріалів адміністративної справи та притягнення винуватих осіб до відповідальності.

Зміст протоколу про вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає вимогам ст. 256 КУпАП щодо особи, фактичних обставин справи, нормативного акту, що передбачає відповідальність, свідків, роз`яснення прав, пояснень особи та інших даних.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та були в повній мірі досліджені судом першої інстанції при винесенні постанови.

Суд першої інстанції, врахувавши положення ст.33,34 КУпАП, наклав на ОСОБА_1 стягнення, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування у справі апеляційним переглядом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м.Києва від 14 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.А. Маліновський