Справа№409/1224/21
Пров.№3/409/321/21

П О С Т А Н О В А
29 червня 2021 року смт.Білокуракине
Суддя Білокуракинського районного суду Луганської області Третяк О.Г., за участю захисника Чорнухи І.П., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції №1 Сватівського РВП ГУНП в Луганській області стосовно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, АДРЕСА_1 , має на утриманні неповнолітню дитину,
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -
Захисник ОСОБА_6 пояснив суду, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, взагалі не зрозуміла його суть, а саме: керував з явними ознаками алкогольного сп`яніння; відмовився від проходження медичного огляду на алкотестер у медичному закладі відмовився, у присутності двох свідків. Таким чином, стає незрозумілим, в чому саме обвинувачується водій: керуванні з явними ознаками алкогольного сп`яніння чи відмові, мовою тексту від проходження медичного огляду законному порядку відмовився та проходження в газоаналізатор Драгер. ОСОБА_1 проходити огляд на предмет чого відмовився, на стан сп`яніння, на стан наркотичного сп`яніння, на стан перелому кісток і т.д.. Невірне і нечітке формулювання суті правопорушення позбавляє водія права на захист, адже обвинувачення йому незрозуміле. Особа має право знати, в чому саме її звинувачують, щоб реалізувати право на захист. Таким чином, твердження викладені в протоколі про однозначну відмову ОСОБА_1 від проходження запропонованого огляду не узгоджується з матеріалами справи. Крім того, як вбачається з фабули звинувачення, а саме проходження медичного огляду законному порядку відмовився та проходження в газоаналізатор Драгер. ОСОБА_1 не пропонувалось на місці пройти тест на стан сп`яніння, т.я. вказано тільки медичний огляд , що проводиться виключно в медичних закладах. Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: суть адміністративного правопорушення. Але протокол цим вимогам не відповідає. Поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол - недопустимим доказом вини ОСОБА_1 .. Крім того, оскільки в протоколі не сформульовано, який саме огляд водій має пройти на вимогу поліцейського (на стан алкогольного сп`яніння чи наркотичного) та у який спосіб (на місці із застосуванням спеціальних засобів чи в найближчому закладі охорони здоров`я), правопорушник не має можливості надати однозначну відповідь (погоджується чи відмовляється). В протоколі вказаний прилад Алкотестер, такого приладу не існує. Таким чином не вказано, за допомогою якого приладу пропонувалося ОСОБА_1 пройти огляд, газоаналізатора, якщо так, то не вказана його марка, найменування. Також неправильно вказане місце скоєння правопорушення. До суду в якості доказу надано відєозапис. В графі протоколу: "до протоколу додається", вказано, що додаються пояснення, відео, але не вказано чиї пояснення, що за відео, яким технічним засобом фіксувалося це відео. Наданий до протоколу відеозапис не може бути належним доказом, так як він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність правопорушення. Крім того, невідомо яким технічним приладом проводилася відєофіксація, не зазначений час відеозйомки під час фіксації події на місці зупинки транспортного засобу. Відеофіксація складання протоколу, яка проводиться у ВП, вказує час 20 год. 50 хв, в той час як час складання протоколу є 23 год. 49 хв. На відео не видно який автомобіль знімався, його марка, номерний знак, модель, що унеможливує встановленість факт виявлення, яким саме авто керував ОСОБА_1 . З відео вбачається що транспортний засіб, на час під"їзду працівників поліції не рухався, на місці водія нікого не було. Інструкцією, затвердженою Наказом МВС України № 1452/735 від 11 листопада 2015 року, передбачено право поліцейського проводити огляд на стан сп"яніння, а не проводити «медичний огляд» водія. Те ж саме зазначено в п. 6 глави 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року. Аналогічно вказано в ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або шодо перебування під впливом лікарських препаратів, шо знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. Враховуючи наведене, необхідно розділяти два поняття, огляд на стан сп`яніння та медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Огляд на стан сп"яніння має право проводити поліцейський на місці зупинки транспортного засобу, а медичний огляд з цих же підстав повинен проводитися в медичному закладі відповідним спеціалістом.
Окрім того ст. 266 КУпАП, прямо передбачає що, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або шодо перебування під впливом лікарських препаратів, шо знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Оскільки поліцейські при складанні протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 КУпАП, вказують що "водій відмовився від проходження медичного огляду на алкотестері, то це є підставою для винесення судом рішення на користь особи яка притягується до відповідальності, та свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.
Крім того в протоколі не вказано який саме прилад, алкотестер намагалися застосувати поліцейські, не вказана його марка, повне найменування, пояснення свідків. Пояснення свідків, вказаних в протоколі не можуть бути належними та допустимими доказами виходячи з наступного: пояснення складені на письмових носіях, які були заздалегідь надруковані, в них заздалегідь викладено текст пояснення свідків; пояснення свідків не стверджують факт керування автомобілем саме ОСОБА_1 , в той час як у протоколі про адміністративне правопорушення, вони своїм підписом засвідчують факт керування транспортним засобом та відмову від проходження медичного огляду. Правдивість участі свідків, а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в оформленні відповідних документів, спростовується самим протоколом, так як час скоєння ОСОБА_1 правопорушення, вказаний у протоколі 23.20, а свідки були запрошені згідно часу, вказаному у їх поясненнях 23.50, тобто значно пізніше встановлення факту правопорушення. У матеріалах справи є направлення на огляд водія транспортного засобу, з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно даного направлення вбачається, що ОСОБА_1 , дійсно 29.05.2021 року о 23 годині 50 хвилин був направлений та доставлений до Старобільської ЦРЛ Старобільського району Луганської області. Даний факт стверджується підписом поліцейського СРПП капралом поліції Лукавенко А.А.,. на даному направленні. Якщо ОСОБА_1 дійсно був доставлений до медичного закладу, відповідно, повинні бути будь-які підтвердження цьому ( акт медичного огляду, пояснення медиків та інше). В матеріалах справі такі дані відсутні. Вважає, що дане направлення не може бути належним доказом по справі, так як викладене в направленні, та матеріали справи суперечливі. Як вбачається із наведених положень законодавства, не належним чином оформлений протокол про адмініетративне правопорушення створює перешкоди для повного і об"єктивного з"ясування всіх обставин по справі та не може бути належним підтвердженням вчинення правопорушення. Тому просить суд закрити справу про адміністративне правопорушення, за відсутності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.
Свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що вона ніде не працює, ОСОБА_10 знає. 29 травня 2021 року, вночі, вона та двоє хлопців відпочивали у парку смт.Білокуракине, Луганської області. До них підійшов ОСОБА_11 . Вони його попросили підвести, він відмовився, бо вживав спиртне. Вона бачила, що ОСОБА_12 приїхав на автомобілі, сірого кольору. Це було о 22-30 годині. За кермо автомобіля ОСОБА_12 , сів ОСОБА_4 . Вони поїхали на кв.Перемоги. Поліцейські зупинили їх на вулиці Рудяшка. В автомобілі були ОСОБА_4 за кермом, вона, ОСОБА_3 та ОСОБА_12 . Поліцейські запитували, кому належить автомобіль. Автомобіль не рухався. В її присутності не пропонували співробітники поліції пройти медичний огляд Попаденку.
Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника, свідка, вважає за необхідне провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення з наступних підстав.
Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до положень статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950р., ратифікованою Україною 17.97.1997 р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.
Так, згідно п. 4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.
В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).
Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.
Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що українське правительство визнало кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 був зупинений під час керування ним транспортним засобом та було складено протокол щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до п.3 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, Направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно доПорядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).
Згідно п.8 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`яУкраїни09.11.2015№ 1452/735, Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена вдодатку 1до цієї Інструкції, тобто, видається в письмовому вигляді. Всупереч цього поліцейським СРПП направлення ОСОБА_1 не видавалось, що не підтвердила свідок ОСОБА_13 та відеозапис події.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, виннуватість даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення.
Таким чином аналіз ст. 251 КУпАП свідчить, що протокол про адміністративне правопорушення є належним доказом того, що особою вчинено певне діяння, яке може бути каліфіковано як адміністративне правопорушення.
Як визначено п.2.2 рішення Конституційного суду України № 5-рп /2015 від 26.05.2015 року у справі №1-11/2015 провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу, посадової особи. За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається із складання протоколу про його вчинення. Як вбачається із наведених положень законодавства, не належним чином оформлений протокол про адміністративне правопорушення створює перешкоди для повного і объективного з"ясування всіх обставин справи та не може бути належним підтвердженням вчинення правонорушення.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків.
Суд бере до уваги пояснення свідка ОСОБА_9 , яка підтвердила, що автомобілем в момент події ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. За кермом був інший чоловік, на ім"я ОСОБА_4 .
В протоколі про адміністративне правоопрушення, зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом по вулиці Паркова. Однак співробіники поліції підійшли до автомобіля на вулиці ОСОБА_5 , що і підтвердила свідок ОСОБА_9 .. Також співробітники поліції, підозрюючи, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом не відсторонили його від керування.
Таким чином, в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Тому, згідно п. 1 ст. 247 КУпАП Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.
Керуючись ст.ст. 1, 130, 247, 251, 265-2, 283, 284 КУпАП, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення.
Суддя О.Г. Третяк