П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Логойда І.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , прокурора Царя І.І., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративноі? відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , працює на посаді завідувача сектору забезпечення УПП в Закарпатській області ДПП НП України, за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-4 КУпАП України, -

В С Т А Н О В И В:

28.04.2021 до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов протокол Закарпатського управління департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про адміністративне правопорушення №12 від 27.04.2021 про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції», а саме: входив до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів, наглядової ради підприємства або організації, що має на меті одержання прибутку, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-4 КУпАП.

Згідно з даними протоколу ОСОБА_1 на порушення вимог, визначених п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції», обіймаючи посаду завідувача сектору забезпечення Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП НП України, будучи відповідно до підпункту «и», пункту 1 частини першої ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за корупційні та пов`язані з корупцією правопорушення посадовою особою ДПП НП України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, порушив обмеження щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності.

Прокурор у судовому засіданні підтримав протокол та просив притягнути особу до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-4 КУпАП.

Особа, відносно якої складено протокол, ОСОБА_1 пояснив, що не згідний з протоколом, вважав, що не є суб`єктом відповідальності, оскільки не є державним службовцем, про вказані законодавчі обмеження не знав. У судовому засіданні 22.06.2021 визнав свою вину у вчиненні даного правопорушення.

Заслухавши прокурора, вислухавши особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши додані до протоколу матеріали, суд приходить до наступних висновків.

У 2008 році було утворено фермерське господарство «АКАЦОШ», у зв`язку з успадкуванням такого від батьків 16.10.2012 року ОСОБА_1 набув корпоративні права та став одним із засновників та керівником ФГ «Акацош». 05.11.2018 року наказом ДПП НПУ призначений на посаду завідувача сектору забезпечення діяльності УПП в Закарпатській області. Наявність корпоративних прав ОСОБА_1 та його частка у статутному капіталі у розмірі 40% підтверджується витягом із «Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» та поданою ним щорічною декларацією особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік. В ході проведення аналізу щорічних декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави, поданих на офіційному веб-сайті НАЗК за 2019- 2020 роки, встановлено, що ОСОБА_1 одночасно із виконанням обов`язків завідувача сектору забезпечення Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП НП України був керівником ФГ «Акацош», код ЄДРПОУ - 33464110 та одним із засновників вказаного господарства, частка у статутному капіталі вказаного господарства становить 40%, його керівником.

Отже встановлено, що ОСОБА_1 , будучи посадовою особою УПП в Закарпатській області та здійснюючи при цьому функції представника влади, працюючи на посаді завідувача сектору забезпечення, тобто будучи відповідно до підпункту «и» пункту 1 частини першої ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за корупційні та пов`язані з корупцією правопорушення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, порушив обмеження щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності, передбачені п.2 ч. 1 ст.25 Закону України «Про запобігання корупції».

Так, ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено перелік суб`єктів, на яких поширюється дія цього Закону.

ОСОБА_1 відноситься до посадових і службових осіб інших державних органів. Згідно з роз`ясненням НАЗК №1 від 13.02.2020 стосовно того, хто вважається «посадовими і службовими особами інших державних органів» відповідно до підпункту «и» пункту 1 частини першої статті 3 Закону, суб`єктом роз`яснення вказано наступне. У цілях визначення суб`єктів, на яких поширюється дія Закону (відповідно до підпункту «и» пункту 1 частини першої статті 3 Закону), під «посадовими та службовими особами інших державних органів» слід розуміти працівників державних органів, які здійснюють функції представників влади або обіймають посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій. Так, адміністративно-господарські функції (обов`язки) - це обов`язки з управління або розпорядження державним, комунальним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації забезпечення контролю за цими операціями тощо). Такі повноваження в тому чи іншому обсязі є у начальників плановогосподарських, постачальницьких, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, ательє, їх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо. Організаційно-розпорядчі функції (обов`язки) - це обов`язки щодо здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, комунальних підприємств, установ або організацій, їхні заступники, керівники структурних підрозділів, їхні заступники, особи, які керують ділянками робіт. Стосовно інших працівників державних органів, які виконують функції з обслуговування або технічні функції, то вони можуть визнаватися посадовими чи службовими особами лише за умови, що разом із цими функціями вони виконують організаційно-розпорядчі або адміністративно-господарські обов`язки.

До протоколу №12 додано витяг з наказу від 05.11.2018 №1065 о/с, згідно з яким ОСОБА_1 призначено по управлінню патрульної поліції в Закарпатській області завідувачем сектору забезпечення діяльності, встановивши йому посадовий оклад та надбавки. Згідно з п.п. 2.2.9.-2.2.18 посадової інструкції завідувача сектору забезпечення діяльності управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, покладено наступні обов`язки: здійснює облік майна управління, контроль за його цільовим використанням та умовами зберігання; здійснює організацію належного використання і оновлення будівель, споруд, інженерних мереж та комунікацій; здійснює планування поточного ремонту адміністративних будівель та приміщень, вивчає потребу коштів на їх ремонт; здійснює прийняття, облік та зберігання матеріально-технічного забезпечення управління та надання відповідних засобів працівникам управління; організовує роботу по ремонту меблів, обладнання і іншого інвентарю, розробляє і здійснює заходи, направлені на економію матеріалів, електроенергії, палива та інше; в межах встановлених лімітів по управлінню здійснює контроль за споживанням енергоносії впровадить заходи з їх економії; направляє до Департаменту звіти (показники); здійснює контроль за правильністю вибраковки і списання меблів, обладнання та інших матеріальних цінностей Управління; здійснює контроль за роботою котелень, теплових вузлів; оформляє договори на всі види господарської діяльності з іншими установами та організаціями; визначає потребу і представляє заявки на Департамент щодо кількості матеріальних цінностей. Отже, ОСОБА_1 перебуває на посаді, що відноситься до п.п. «и» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Статтею 25 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено обмеження щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності. Так особам, зазначеним у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, забороняється:

1) займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю, якщо інше не передбачено Конституцією або законами України;

2) входити до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів, наглядової ради підприємства або організації, що має на меті одержання прибутку (крім випадків, коли особи здійснюють функції з управління акціями (частками, паями), що належать державі чи територіальній громаді, та представляють інтереси держави чи територіальної громади в раді (спостережній раді), ревізійній комісії господарської організації), якщо інше не передбачено Конституцією або законами України.

Статтею 36 Закону встановлено засоби запобігання конфлікту інтересів у зв`язку з наявністю в особи підприємств чи корпоративних прав. Згідно ч. 1 даної статті особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані протягом 30 днів після призначення (обрання) на посаду передати в управління іншій особі належні їм підприємства та корпоративні права у порядку, встановленому законом.

Однак у порушення п.2 ч. 1 ст.25 та ст.36 Закону України «Про запобігання корупції» протягом тридцяти днів корпоративні права не передав та продовжив займатися підприємницькою діяльністю, що має на меті отримання прибутку.

У своєму поясненні, доданому до матеріалів протоколу ОСОБА_1 зазначив, що вважав, що не є державним службовцем чи поліцейським, а отже, не вважав, що є суб`єктом, на якого поширюються вищенаведені норми законодавства. З 16.10.2012 ОСОБА_1 є керівником фермерського господарства «АКАЦОШ», який було успадковано від батьків. Розмір статутного капіталу ФГ «АКАЦОШ» становить 1000 грн. Також повідомив, що не має будь-яких доходів від фермерського господарства, що підтверджується даними декларації за 2020 рік та відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 25.05.2021 ДПС України. ОСОБА_1 22.04.2021 написав заяву про вихід зі складу засновників фермерського господарства (додана до матеріалів справи), додав копію протоколу №1 загальних зборів фермерського господарства «АКАЦОШ» про вихід з числа членів/засновників. Також, згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 29.04.2021 серед засновників та керівників ФГ «АКАЦОШ» відсутні записи про ОСОБА_1 , а отже, підтверджено факт його виходу із даної юридичної особи. У зв`язку із вказаним ОСОБА_1 просить звільнити його від відповідальності за ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Частиною 2 ст. 172-4 КУпАП передбачено, що порушення особою встановлених законом обмежень щодо входження до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів, чи наглядової ради підприємства або організації, що має на меті одержання прибутку (крім випадків, коли особа здійснює функції з управління акціями (частками, паями), що належать державі чи територіальній громаді, та представляє інтереси держави чи територіальної громади в раді (спостережній раді), ревізійній комісії господарської організації), тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією отриманого доходу від такої діяльності.

Так, об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-4 КУпАП, є суспільні відносини, пов`язані із забороною отримання особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування інших доходів, не пов`язаних зі здійсненням їх владних повноважень; предмет правопорушення дохід від забороненої діяльності, винагорода від роботи за сумісництвом; об`єктивна сторона правопорушення характеризується активними діями щодо входження до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів, чи наглядової ради підприємства або організації, що має на меті отримання прибутку; суб`єкт правопорушення особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (п. 1 ч. 1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції»); суб`єктивна сторона характеризується умисною формою вини; формальний склад адміністративного правопорушення та вважається закінченим з моменту входження особи до складу органу управління чи наглядової ради підприємства, організації, що має на меті отримання прибутку.

Склад адміністративного правопорушення підтверджується протоколом №12 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 27.04.2021, рапортом старшого оперуповноваженого ВОР Закарпатського управління ДВБ НП України майора поліції Токарчика М. від 27.04.2021, витягом з ЄДРПОУ, копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, декларацією особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, поясненнями особи, копією наказу від 05.11.2018 №1065 о/с, посадовою інструкцією завідувача сектору забезпечення діяльності управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції 05.09.2018 №4042, та іншими документами, доданими до матеріалів справи.

У ст. 68 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з п.2 роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Також на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов`язкові ознаки корупційного правопорушення також звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 6 жовтня 2010 року (справа №1-27/2010).

Для притягнення до відповідальності за вчинення корупційних правопорушень необхідно довести наявність такого умислу, а саме те, що суб`єкт декларування усвідомлював недостовірність відомостей, які він зазначив у декларації.

Свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення ОСОБА_1 визнав повністю.

Суд вважає, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, що доведено матеріалами справи.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність. При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, яке є корупційним правопорушенням; особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався; відсутність обставин, які б обтяжували відповідальність.

При цьому, суд за наявності підстав, повинен обговорювати питання про можливість звільнення таких осіб від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення на підставі ст.22 КпАП України, згідно якої таке звільнення можливе за правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки і не завдає значних збитків державним чи суспільним інтересам.

Суд враховує, що доказів отримання ОСОБА_1 від його діяльності не надано. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ДПС України від 25.05.2021, доданого до протоколу, ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 по 31.12.2020 не отримував доходи від ФГ «АКАЦОШ».

Станом на день складення протоколу ОСОБА_1 здійснив усі дії задля виходу зі складу юридичної особи, доходів від здійснення вказаної діяльності не отримував, що дає підстави для висновку, що таке порушення не спричинило будь-якої шкоди будь-яким інтересам.

Враховуючи зазначене, відмінну характеристику ОСОБА_1 за місцем роботи, а також те, що на даний час він вийшов зі складу учасників ФГ «АКАЦОШ», суд доходить висновку про малозначність вчиненого адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 7, 22, 245, 254, 256, 278, 280, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-4 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-4 КУпАП за статтею 22 КУпАП та оголосити йому усне зауваження.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області Логойда І.В.