Справа № 589/967/21
Провадження № 3/589/532/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі головуючого судді Литвинко Т.В., з участю особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка матеріали справи про адміністративне правопорушення, відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу, 06.03.2021 року близько 16:00 год ОСОБА_1 скоїв домашнє насильство, яке виразилось у висловлюванні образ на адресу його тещі ОСОБА_2 , чим останній могла бути завдана шкода психічному стану здоров`я, за адресою: АДРЕСА_1 .

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення не визнав. Пояснив, що у нього та дружини з тещею неприязні стосунки. Теща проживає окремо, проте при зустрічах з ними постійно провокує сварки, оскільки їй не подобається побут їх сім`ї. 06.03.2021 року теща прийшла до них додому щоб привітати дитину з наступаючим Днем народження, але почала ображати його та дружину. Також, ОСОБА_1 зазначив, що він просив тещу без сварок привітати дитину, проте вона не зважала на його прохання. Сварку теща не бажала припиняти і дружина попросила сусідку забрати дітей. В ході сварки теща вдарила дружину по обличчю і тому він вивів тещу з будинку. Після чого, теща викликала поліцію.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, в діях особи, враховуючи таке.

Згідно з положеннями ст. ст. 245, 280 КУпАП, суд, керуючись принципами всебічності, повноти, об`єктивності та законності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (в редакції Закону № 2229-VIII від 07.12.2017 року «Про запобігання та протидію домашньому насильству») адміністративна відповідальність настає за домашнє насильство, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до визначення, яке міститься в п. 1 ч. 1ст. 1 Закону № 2229-VIII від 07.12.2017 року «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Слід зазначити, що Закон № 2229-VIII від 07.12.2017 року спрямований на реалізацію положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству (надалі - Стамбульська Конвенція).

Стамбульською Конвенцією домашнє насильство розуміється як певний спосіб поведінки, якою одна особа намагається утвердити або підтримати контроль над іншою особою, що відноситься до певної вразливої групи і знаходиться у вразливій ситуації. Однак це жодним чином не свідчить про те, що міжнародні договори мали намір розглядати як «домашнє насильство» будь-яке насильство, що трапляється між членами сім`ї, але яке зумовлене іншими причинами.

Суд не має підстав вважати, що законодавець, приймаючі Закон № 2227-VIII, під терміном «домашнього насильства» мав намір визначити більш широке коло діянь, ніж міжнародне законодавство, на імплементацію якого він спрямований. Тому посилання лише на те, що потерпілим від правопорушення є член сім`ї винного, недостатньо для того, аби стверджувати про існування ситуації домашнього насильства у значенні, яке надається цьому терміну ОСОБА_3 та законом, що ухвалено з метою її імплементації.

Наведене узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 647/1931/19.

Тобто, ст. 173-2 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності саме за вчинення домашнього насильства. Будь-яка суперечка чи конфлікт, які виникають між родичами, не можуть однозначно трактуватись, як домашнє насильство.

Між тим суду не було надано відомостей, які доводили б, що у вказаних вище обставинах потерпіла відносилась до певної вразливої групи чи знаходилась у вразливій ситуації у відношеннях з ОСОБА_1 , тобто зазнала саме домашнього насильства з його боку.

Як вбачається з письмових пояснень свідка ОСОБА_4 , на протязі тривалого часу у неї з її матір`ю ОСОБА_2 склалися неприязні стосунки, оскільки остання часто провокує конфлікти. 06.03.2020 року мати зателефонувала їй та сказала, що хоче привітати онука з наступаючим Днем народження. Близько 16:00 год вона приїхала та одразу у дверей вчинила сварку з нею та чоловіком, в ході якої почала лаятися нецензурною лайкою на їх адресу. У цей час зайшла сусідка ОСОБА_5 і вона попросила її забрати дітей, щоб вони не чули сварку. Після того як сусідка забрала дітей ОСОБА_2 продовжила сварку з нецензурною лайкою, вела себе неадекватно, на зауваження не реагувала, тому ОСОБА_1 не зтримався і образив ОСОБА_2 нецензурною лайкою та викликав поліцію.

Свідок ОСОБА_5 в своїх письмових поясненнях вказала, що 06.03.2021 року близько 16:00 год вона проходила біля будинку ОСОБА_6 та почула як її мати ОСОБА_2 свариться нецезурною лайкою на адресу ОСОБА_7 та її колишнього чоловіка ОСОБА_1 . Потім їй подзвонила ОСОБА_7 та попросила забрати дітей, щоб діти не чули сварку. Після чого, ОСОБА_5 забрала дітей до себе і вони були у неї доки ОСОБА_2 не пішла.

Так дані, які містяться у доданих до протоколу про адміністративне правопорушення матеріалах, а саме в поясненнях ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , вказують виключно на те, що сварку вчинила саме ОСОБА_2 та повністю підтверджують пояснення ОСОБА_1 дані ним в судовому засіданні.

Крім того, із самих пояснень наданих ОСОБА_2 вбчається, що вона не була жертвою саме домашнього насильства. Остання зазначила, що приїхала на день народження до свого онука. На святі у них із зятем виникла сварка. Судитися вона з ним не бажає, відповіді на звернення не потребує.

Таким чином, матеріалами справи не доведено, що ОСОБА_2 відносяться до певної вразливої групи і знаходиться у вразливій ситуації по відношенню до ОСОБА_1 , що могло б, у випадку конфлікту, призвести до її страждань, тобто мало б місце домашнє насильство.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 відсутні ознаки саме домашнього насильства.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження в справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 173-2 КУпАП слід закрити на підставі п. 1ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст.173-2, ст. ст.245,247,251,280,283,284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області Т.В.Литвинко