Справа № 191/1063/21
Провадження № 3/191/292/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2021 року м. Синельникове

Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Бондаренко Г.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Синельниківського РУП Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області відносно ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.184 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

31.03.2021 року близько 09 год. 40 хв. ОСОБА_1 послабила контроль, щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме він самостійно покинув домівку та поїхав в м. Дніпро.

За даним фактом інспектором з ЮП Синельниківського РУП ГУНП у Дніпропетровській області, молодшим лейтенантом поліції Лесь В.В. був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 494201 від 31.03.2021 року.

Суддя, дослідивши надані матеріалі справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, прийшов до наступних висновків.

Адміністративним порушенням відповідно до ч.1 ст.184 КУпАП визначається ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З урахуванням положень зазначеної статті та відповідно до загальних засад адміністративного права України об`єкт правопорушення, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона в своїй сукупності визначають склад адміністративного правопорушення.

Вина- це обов`язкова ознака суб`єктивної сторони будь-якого адміністративного правопорушення.

Суб`єктивна сторона зазначеного правопорушення передбачає умисел, але з письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 31.03.2021 року у сьомій ранку остання пішла з дому по сімейним справам, троє її дітей спали вдома. Близько 10 години 40 хвилин їй повідомили в телефону режимі, що ОСОБА_3 покинув домівку під час її відсутності та поїхав у м. Дніпро.

Судом встановлено, що неповнолітній син правопорушниці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , самовільно залишив місце свого проживання, тобто не з вини правопорушниці, а тому в діях останньої умислу на ухилення від виконання батьківських обов`язків не вбачається.

Отже, суддя прийшов до висновку, що фактично в діях ОСОБА_1 , відсутня суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, оскільки в ході судового засідання її винуватість у вчиненні вказаного правопорушення не знайшла свого підтвердження, адже пояснення ОСОБА_1 нічим не спростовані, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі « Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

За таких умов суд, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП, та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

У зв`язку з вищевикладеним, суд згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, вважає за необхідне провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, з підстав недоведеності її вини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.247,280,283,284 КУпАП суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 за ознаками адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП закрити, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Г. В. Бондаренко