ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/183/21 Доповідач - Галіян Л.Є.
Категорія - ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є.

з участю:

секретаря судового засідання Костів Х.Ю.

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника -Сампари Н.М.

потерпілого - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Тернополя справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -Сампари Н.М. на постанову Збаразького районного суду Тернопільської області від 18 лютого 2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лисин Рівненської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого директором КП «Тернопільський міський лікувально-діагностичний центр»,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, а дану справу провадженням закрито в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно даної постанови, 23 червня 2020 року приблизно о 10 год. 00 хв. в м.Тернопіль по вул.Бродівська, 60, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Тойота Венза» д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, під час перестроювання не надав перевагу у русі автомобілю «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку в тій смузі, на яку він мав намір перестроїтись та допустив зіткнення із вказаним автомобілем під керуванням ОСОБА_2 , спричинивши пошкодження вказаних автомобілів, чим порушив вимоги п.2.3 (б), 10.3 ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк апеляційного оскарження, а вказану постанову скасувати та постановити нову, якою закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, судом не з`ясовано усі обставини справи.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення складено із порушеннями, оскільки недостовірно вказано час ДТП, а примірник, що вручений ОСОБА_1 не містить даних щодо потерпілого, в той час як примірник направлений в суд має таке посилання.

Із відеозапису, що наявний в матеріалах справи вбачається, що свідок, який був на місці події в момент ДТП був відсутній, але при цьому судом безпідставно відхилено пояснення інших свідків, які стверджували, що жодних маневрів чи обгону до моменту ДТП ОСОБА_1 не здійснював.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши апелянта та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просять її задовольнити, з мотивів викладених у ній; потерпілого, який вважає постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а апеляцію такою, що не підлягає до задоволення, прихожу до наступних висновків.

Як вбачається з постанови суду першої інстанції, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розглянута без участі останнього. Про постанову щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 стало відомо тільки після одержання її копії 04.03.2021 року.

З урахуванням наведеного, строк на апеляційне оскарження апелянту слід поновити, так як він пропущений з поважних причин.

Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується доказами, які належно оцінені судом першої інстанції і детально викладені у постанові.

Так, при оцінці доказів суд вірно зіслався на дані, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №268330 від 23 червня 2020 р., схемі дорожньо-транспортної пригоди, поясненнями потерпілого ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 , письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 від 23 червня 2020 р., фотознімками з камер відеоспостереження, що долучені до протоколу й вірно, на підставі повного та всебічного з`ясування обставин, зробив висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого 124 КУпАП, тобто порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол та схема місця ДТП складалися у присутності обох учасників даної пригоди. Будь-яких зауважень з приводу неправильності чи неповноти відображених даних, ніхто з учасників не висловлював.

Розташування транспорного засобу «Тойота Венза» на місці після ДТП доводиться оглянутим відео з нагрудних камер працівників поліції, які долучені до матеріалів справи, що узгоджується з даними, викладеними у протоколі та схемі місця ДТП.

Відповідно до п.2.3 (б) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно п.10.3 Правил у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Пунктом 1.4. ПДР України передбачено, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Таким чином, з аналізу справи вбачається, що суд дійшов вірного висновку про порушення водієм ОСОБА_1 п.2,3 (б), п.10.3 ПДР України, тобто під час перестроювання автомобілем «Тойота Венза» д.н.з. НОМЕР_1 він не надав перевагу у русі автомобілю «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку в тій смузі, на яку він мав намір перестроїтись чим допустив зіткнення з вказаним автомобілем під керуванням водія ОСОБА_2 ..

У своїх доводах апелянт вказує на те, що ДТП сталася не з його вини, а з вини водія ОСОБА_2 , який рухаючись в одній смузі руху в попутному напрямку позаду, допустив зіткнення з його транспортним засобом. Також зазначає, що покази свідка ОСОБА_4 , які були покладені в основу доведеності винуватості ОСОБА_1 , не можуть братися судом до уваги, оскільки вказаний свідок не був очевидцем події, так як у момент ДТП його на місці події не було, що вбачається з відеозапису з камери відеоспостереження.

Такі доводи апелянта, суд вважає неспроможними, оскільки вони спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні поліцейський ОСОБА_5 суду пояснив, що 23.06.2020 року надійшло повідомлення про ДТП на АДРЕСА_2 у зв`язку із чим він у складі екіпажу прибув до місця події близько 10:00 год.. На місці пригоди свідок ОСОБА_4 повідомив, що він здійснює ремонтні роботи та був очевидцем події, з власної ініціативи зголосився бути свідком та власноруч надав свої пояснення про те, що він бачив. Крім того, з метою перевірки версій учасників ДТП з приводу розвитку подій, було здійснено обхід прилеглих територій для виявлення розташування камер відеоспростережень. На автомийці, що розташована неподалік місця зіткнення, було виявлено відеокамеру на якій було зафіксовано рух транспортних засобів до моменту ДТП, згідно якого автомобіль Фольцваген рухався у лівій крайній смусі для руху з незначною швикістю, а позаду нього проїхав автомобіль Тойота Венза зі значно більшою швикістю. Про різну швидкість руху автомобілів свідчить тривалість їх перебування на відеозаписі. Також при складанні протоколу, окрім іншого, бралося до уваги розташування транспортних засобів та відповідність на них пошкоджень. Встановлено факт переміщення транспортного засобу водієм ОСОБА_1 після зіткнення.

З письмових пояснень свідка ОСОБА_4 вбачається, що 23.06.2020 року близько 09:50 год. в с.Біла по вул.Бродівська ним здійснювалися дорожні роботи по укладенню дорожньої огорожі та він став свідком ДТП. Фольцваген Т-4 рухався покрайній лівій полосі, за ним рухався автомобіль Тойота та здійсним маневр у праву сторону та перестроївся в ліву смугу руху, чим здійснив аварійну обстановку. Також здійснював рух після ДТП.

Такі покази свідка ОСОБА_4 узгоджуються з даними відеозапису, з відеокамер, встановлених перед місцем ДТП на автомийці по вул.Бродівська, згідно якого 23.06.2020 року о 09:43 год. у лівій смузі руху проїжджає автомобіль Фольцваген білого кольору, позаду за ним на відстані проїжджає автомобіль Тойота Венза темного кольору.

На відеозаписі з камери відеоспостереження, розташованого на магазині по вул.Бродівській зафіксовано присутність свідка ОСОБА_4 , і як встановлено в судовому засідання, з місця де той перебував проглядається проїжджа частина дороги, у тому числі й місце ДТП.

Як пояснив потерпілий ОСОБА_2 , він керував автомобілем марки Фольцваген та рухався вул.Бродівська з двома пасажирами у салоні. Під час руху він побачив, що позаду на великій швидкості його наздоганяє автомобіль темного кольору, блимає фарами та сигналить. Не зважаючи на це він продовжував рух у крайній лівій смузі з незначною швидкістю. Тоді водій автомобіля Тойота Венза, об`їхавши його з правої сторони, підрізав його автомобіль та перемістився перед ним у ліву смугу. Внаслідок таких дій водія ОСОБА_1 відбулося зіткнення транспортних засобів. Після ДТП ОСОБА_1 переміщав свій транспортний засіб.

Аналогічні покази дала суду свідок ОСОБА_6 , яка була пасажиром автомобіля Фольцьваген.

Що стосується показів свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , то такі не спростовують порушення ОСОБА_1 п.п.2.3 б, 10.3 ПДР України, які стали причиною настання ДТП, оскільки зазначені свідки не були на місці пригоди, а як вони зазначили, проїжджали повз місця ДТП та телефонували до ОСОБА_1 з запитаннями чи не потрібна допомога. Очевидцями розвитку подій, які передували ДТП, вони не були.

За таких обставин, у матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували доводи ОСОБА_1 про відсутність в його діях порушення вищевказаних вимог ПДР.

Крім того, у своїй скарзі апелянт, як на безумовну підставу для скасування постанови суду першої інстанції, вказує на наявність дописування у протоколі про адмінправопорушення відомостей про потерпілого ОСОБА_2 .. Зазначає, що у примірнику протоколу, який був працівником поліції наданий ОСОБА_1 , вказівка про присутність потерпілого відсутня на відміну від примірника протоколу, який наявний у матеріалах справи.

Такі доводи апелянта про необхідність скасування постанови суду у зв`язку із зазначеними обставинами, суд вважає неприйнятними, оскільки факт присутності потерпілого ОСОБА_2 на місці ДТП та під час оформлення з даного приводу матеріалів, у тому числі протоколу про адмінправопорушення, ніким із учасників не заперечується та підтверджується відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції. Крім того, посилання апелянта про дописування у протоколі прізвища потерпілого, про що зазначено у апеляційній скарзі, не впливає на правильність викладених у протоколі фактичних обставин справи, які суд визнав доведеними, а також на правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 ..

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та вірно закрив провадження у справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи в суді строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Будь-яких порушень, які б стали підставою для скасування чи зміни по суті правильного судового рішення, не встановлено.

За викладених вище обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а апеляція такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -Сампари Н.М. про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити захисникові особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -Сампарі Н.М. строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -Сампари Н.М. залишити без задоволення, а постанову Збаразького районного суду Тернопільської області від 18 лютого 2021 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя