Провадження № 33/4820/33/21
Справа № 687/813/20 Головуючий в 1-й інстанції Борсук В. О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Кулеша Л. М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2021 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Цугель А.О., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника Зенюка М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2020 року,-

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , пенсіонера,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп.

За постановою суду, ОСОБА_1 , 25.09.2020 року о 17 год. 40 хв. в смт.Чемерівці Чемеровецького району Хмельницької області, по вул. Центральна, 97, керував автомобілем Dacia Logan д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому порядку, на місці зупинки за допомогою приладу «Drager Alkotest-6810», тест №70, результат тесту 2,41% (проміле), від проходження огляду в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі. Вказує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки всім обставинам справи та притягнув його до адміністративної відповідальності за нормою, яка не передбачає відповідальності за вчинене. Не погоджується із результатом проведеного тесту, оскільки його було проведено за допомогою приладу Драгер, який не відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України, а тому акт проведеного огляду є недійсним.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Зенюка М.А., на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Відповідно до положень п.2.9.а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з вимогами ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення такого огляду, або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Положеннями п. 2, 3, розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 07.11.2015 року № 1452/735 передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як убачається з матеріалів справи, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд дав вірну оцінку.

Такий висновок ґрунтується на даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 239705 від 25.09.2020 року, з якого слідує, що 25 вересня 2020 року о17 год. 40 хв. в смт. Чернівці Чемеровецького району Хмельницької області, по вул. Центральна, 97, ОСОБА_1 керував автомобілем Dacia Logan д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (а.с. 1).

Огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою приладу «Драгер Алкотест 6810», у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків. Результат проведеного огляду - 2,41 % проміле, що підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ( а.с. 5).

Із дослідженого місцевим та апеляційним судом роздруківки приладу «Драгер Алкотест 6810 ARCD - 0555» від 25.09.2020 року № 70 слідує, що у ОСОБА_1 виявлено 2,41 % проміле алкоголю (а.с. 2).

З письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слідує, що ОСОБА_1 , в їх присутності, погодився, на місці зупинки транспортного засобу, у встановленому законом порядку, пройти перевірку на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу "Драгер". Результат тесту показав 2,41 % проміле. (а.с. 6,7).

З показань ОСОБА_1 , в суді апеляційної інстанції, слідує, що 25.09.2020 року він перебував в м. Сатанів на лікуванні, де приймав ліки. Був зупинений працівниками поліції, які запропоновували пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. Огляд проведено було в присутності двох свідків, результат якого - 2,41 % проміле.

У процесі апеляційного розгляду було досліджено запис з нагрудної камери відеоспостереження, з якого вбачається, що у вказаний у протоколі день та час ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, в ході розмови з ним у поліцейського виникла підозра, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Працівник поліції пропонує ОСОБА_1 у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків, пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі. Водій погоджується пройти такий на місці зупинки, йому продемонстровано герметично запакований муштук, продувши в нього, результат показав 2,41 % проміле, з яким ОСОБА_1 погодився, надавати будь-які пояснення відмовився.

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апелянта про відсутність приладу Драгер в числі дозволених для застосування на території України, у зв`язку з чим акт проведеного огляду є недійсним, спростовується наступним.

На виконання запиту Хмельницького апеляційного суду, Чемеровецьким ВнП Городоцьким ВП ГУНП в Хмельницькій області було надіслано належним чином завірені копії документів на технічний прилад, які були долучені до матеріалів справи та їм надано оцінку судом апеляційної інстанції, будь-яких порушень щодо застосування вказаного технічного засобу не виявлено.

Так, із свідоцтва про повірку №12-01/2282, газоаналізатора Alkotest 6810, виробник Drager Safety AG & Co, KGaA, Німеччина, Зав. ARCD - 0555, яким проводився огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, вбачається, що він пройшов повірку 05.06.2020 року, свідоцтво чинне до 05.06.2021 року (а.с.60).

Згідно сертифікату відповідності вимірювальної техніки затвердженому типу серії А №004454 засвідчується, що ідентифіковані належним чином газоаналізатори Alkotest…. 7410, Alkotest…. 6510, Alkotest…. 6810, які серійно виробляються фірмою «Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччина, відповідають затвердженому типу, зареєстрованому в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У788-07, а також вимогам технічної документації виробника. Міжповірочний інтервал - 1 рік. (а.с.61).

Апеляційний суд відхиляє доводи ОСОБА_1 про те, що на момент розгляду справи судом першої інстанції, ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачала настання адміністративної відповідальності у разі керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, з огляду на наступне.

Так, до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, положеннями КУпАП було передбачено адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Після набрання чинності вказаного закону, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, виключено з ч. 1 ст. 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 Кримінального кодексу України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 03 липня 2020 року, внесені нові зміни до Закону № 2617-VIIІ, а саме, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX: у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадивши нову редакцію ст. 130 КУпАП виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння - відтак адміністративна відповідальність за ці дії відновлена з 03 липня 2020 року; у пункті 2 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 171, який доповнивши КК України ст. 286-1 криміналізував відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння - відтак з 03 липня 2020 року відбулася декриміналізація цих дій.

Інші доводи, зазначені в апеляційній скарзі, не спростовують висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки подія та склад, вчиненого ним адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, знайшли своє підтвердження, під час розгляду справи апеляційною інстанцією.

Невизнання ним своєї провини в скоєнні цього адміністративного правопорушення, є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується матеріалами справи.

Разом з тим, суд безпідставно стягнув з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у проваджені по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено стягнення. Розмір та порядок плати судового збору встановлюється законом.

Згідно ч.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з винної особи стягується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У відповідності до вимог п.13 ст.5 Цього закону від сплати судового збору звільняються учасники бойових дій.

Як установлено апеляційним судом, ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_2 від 17.12.2003 року виданого військовим комісаром Кам`янець-Подільського ОМВК у Хмельницькій області В.І Морозом , та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

А також, ОСОБА_1 є часником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, згідно посвідчення серія НОМЕР_3 від 12.03.1993 року виданого Хмельницькою обласною державною адміністрацією, у відповідності до якого має право на пільги та компенсації встановленої законодавством.

Ураховуючи викладене, постанова суду, в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору, в розмірі 420 грн. 40 коп., підлягає зміні зі звільненням останнього, від його сплати.

З наведених підстав, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись п. 3 ч. 8 ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_1 , в частині стягнення судового збору, змінити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі ч. 1 п. 13 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

У решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М. Кулеша