КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 753/173/21
№ апеляційного провадження: 33/824/1372/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Коренюк А.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

26 лютого 2021 року суддя Київського апеляційного суду Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуюча судя - Семенюк Т.А.,

при секретарі - Максюк І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 02 лютого 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, працюючу адміністратором доставки закладу громадського харчування "Містер Кет", проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 44-3 КпАП України, -

В С ТА Н ОВ И В:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 02 лютого 2021 року, ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та накладено не неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. на користь держави, а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420,40 грн.

Судом першої інстанціївстановлено, що ОСОБА_1 , будучи адміністратором закладу громадського харчування "Містер Кет" за адресою: м. Київ, вул. Срібнокільська, 3 «Є», не забезпечила протиепідеміологічних заходів у закладі, оскільки26 грудня 2020 року вказаний заклад продовжив свою роботу після 22 год. 00 хв., а саме о 23 год. 30 хв. вказаний заклад громадського харчування працював, приймав відвідувачів, внаслідок чого порушилаПостанову Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», Постанову Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та етапів послаблення протиепідемічних заходів» та вчинила правопорушення, передбачене ст. 44-3 КпАП України.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 02 лютого 2021 року скасувати, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, оскільки ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання, який здійснює господарську діяльність в даному приміщенні, а тому несе персональну (у тому числі адміністративну) відповідальність лише за власні дії, у тому числі щодо порушення карантину. Вона не відповідає за дотримання норм вимог законодавства та актів органів місцевої влади щодо дотримання протиепідемічних заходів суб`єктом господарювання. В той час, як обмеження у здійсненні певних видів діяльності в умовах карантину застосовується лише до суб`єктів господарювання.

Зазначає, що суб`єкт господарювання, що здійснює діяльність за вказаною адресою у вказаному закладі є ТОВ «Санді Груп», що підтверджується відповідними доказами, що містяться в справі.

Доказів того, що вона - ОСОБА_1 , як суб`єкт господарювання здійснює діяльність за вказаною адресою у вказаному закладі справа не містить.

Відтак, вважає, що співробітниками поліції під час складання протоколу та встановлення обставин правопорушення допущено помилку і дана помилка вказує на відсутність в діях саме ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, про яке складено протокол.

Крім того, апелянт зазначає, що не долучено жодних доказів, на підтвердження обставин, викладених у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення, а також не перевірено статус особи, яка притягається до відповідальності, не встановлені її повноваження щодо виконання відповідних заборон.

В матеріалах справи також відсутні дані про те, що вонає відповідальною за дотримання правил щодо карантину людей. Відповідно до договору про надання послуг від 01 вересня 2020 року, вона займає посаду адміністратора служби доставки без обов`язків керівника.

Таким чином, вважає безпідставними висновки суду про те, що вона - ОСОБА_1 може бути притягнена до адміністративної відповідальності за правопорушення,тому дана справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Панкратової Л.М., яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.251 КУпАП. доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За змістом ст.ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення. Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на обставини, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають протоколу, адже у цьому випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст.ст. 213, 221 КУпАП є лише розгляд справи. Недотримання цих вимог порушує право на захист особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб»>, іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ст.ст. 1, 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб. Карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Із наведеного слідує, що обов`язковими ознаками об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності), що свідчать про порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Упротоколі про адміністративне правопорушення серії ГР 183075, складеного щодо ОСОБА_1 вказано, що вона своїми діями, які виразились в тому, що ОСОБА_1 забезпечувала роботу закладу «Містер Кет» після 23 год. 00 хв. порушила п. 12 Постанову КМУ №1236 від 09.12.2020 року. При цьому, вказаний у Протоколі про адміністративне правопорушення серії ГР № 183075 від 26.12.2020 року пункт 12 Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09 грудня 2020 року зазначає, що лікуючий лікар вносить до системи інформацію про пацієнтів, у яких підтверджено випадок COVID-19 та які не потребують госпіталізації, а також формує перелік контактних осіб за інформацією, наданою хворими.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Практикою ЄСПЛ констатується, що «національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в Демократичному суспільстві» (п. 33 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Доменічіні проти Італії» (Domenichini v. Italy), Reports 1996-V).

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст. ст. 9, 245, 252 КпАП України, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі, а саме комплекс ознак передбачає чотири елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Диспозиція ст.44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Тобто, відповідальність за порушення вимог щодо заборони роботи суб`єктів господарювання, які приймають відвідувачів можуть нести тільки суб`єкти господарювання, оскільки вони здійснюють господарську діяльність.

Поняття суб`єкта господарювання визначенні ст. 55 ГК України, а саме суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є:

1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Наведені вище положення закону вказують на те, що уповноважені особи на складання протоколу зобов`язані збирати докази, при виявленні адміністративного правопорушення за яке відповідає суб`єкт господарювання, поліцейські мають можливість здійснити фіксування правопорушення, збір доказів відповідно ст. 251 КУпАП та встановивши, яка саме особа здійснює господарську діяльність за допомогою Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та викликавши відповідальну особу для дачі пояснень, встановити наявність порушення.

Разом з тим, належних та допустимих доказів щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення суду апеляційної інстанції не надано.

Представником ОСОБА_1 - Панкратовою Л.М. до суду першої інстанції було надано клопотання про закриття провадження, відповідно до яких представник посилалась на договір оренди приміщення (орендар - ТОВ «Санді Груп»), копії ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та ліцензії на роздрібну торгівлю тютюновими виробами видані на ТОВ «Санді Груп», витяг з реєстру реєстрації потужностей виробництва, документи про реєстрацію та введення в експлуатацію РРО, згідно яких ТОВ «СандіГруп» здійснює господарську діяльність (а.с. 26-34), натомість з ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг №01/09/20/0011 від 01 вересня 2020 року.

Відповідно до п. 1.1 Договору про надання послуг №01/09/20/0011 від 01 вересня 2020 року ОСОБА_1 надає послуги адміністратора доставки без обов`язків керівника, а саме: фіксація замовлення у системі програмного забезпечення автоматизацій в ресторані «Містер Кет» м. Київ, вул. Срібнокільська 3-Є (а.с. 24-25).

Отже, відповідальною особою за діяльність закладу «Містер Кет» є посадові особи суб`єкта господарювання ТОВ «Санді Груп», зокрема її керівник, а за його відсутності особа, на яку покладено обов`язки керівника.

Ці обставини залишилися поза увагою уповноваженої особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, окрім того, вказані обставини не знайшли і свого відображення у постанові суду першої інстанції, хоча на момент розгляду справи були наявні в матеріалах справи.

Крім того, з копії фото, долученого до протоколу від 26 грудня 2020 року відносно ОСОБА_1 (а.с. 3) не вбачається, що працівники поліції взагалі заходили до приміщення «Містер Кет», даний матеріал не містять ні дати, ні часу відвідування закладу.

За наявності викладених у постанові суду першої інстанції заперечень представника ОСОБА_1 - Панкратової В.С. щодо відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, суд першої інстанції не надав цим доводам відповідної правової оцінки, рішення в цій частині взагалі не мотивував, обмежившись лише твердженням про доведеність винуватості особи у вчинені правопорушення на підставі складеного відносно неї протоколу.

Оцінюючи наведені обставини в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, а тому, беручи до уваги принцип, закріплений в ст.62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.44-3 КУпАП.

Суд першої інстанції при винесенні постанови щодо ОСОБА_1 зазначене не врахував, внаслідок чогонеправильно застосував норми матеріального права, а тому постанова судді Дарницького районного суду міста Києва від 02 лютого 2021 року підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 02 лютого 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та накладено не неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (тридцять чотири тисячі) гривень - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а саме у зв`язку з відсутністю складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає чинності з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Т.А. Семенюк