Справа №333/434/21
Провадження №3/333/495/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 березня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Холод Р.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.1732 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у м. Запоріжжі, громадянки України, працює комірником у КП «Водоканал», не заміжня, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №284173 від 21.11.2021 року, 21.11.2021 року, приблизно о 09 год. 20 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру, а саме виражалася нецензурною лайкою та погрожувала.

В судовому засіданні встановлено, що вказаний протокол з долученими до нього матеріалами до суду надійшов з відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області 28.01.2021 року.

19.02.2021 року у судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Враховуючи відсутність останньої та відсутність жодних пояснень ОСОБА_1 у матеріалах, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення (відмовилася у порядку ст.63 Конституції України), суд прийняв рішення відкласти розгляд справи та повторно викликати ОСОБА_1 у судове засідання.

03.03.2021 року у судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого, ч.1 ст.173-2 КУпАП не визнала та пояснила, що вона разом із дитиною ОСОБА_2 , 2010 року народження, з батьками ОСОБА_3 , 1958 року народження, ОСОБА_4 , 1956 року народження та братом ОСОБА_5 проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Останній час у їх родині постійно відбуваються сварки через побутові проблеми. Вона разом з сином мешкає в одній кімнаті, батьки та брат в інших. У листопаді 2020 року вона не пам`ятає, щоб була така сварка, під час якої вона виражалася нецензурною лайкою та погрожувала комусь із своїх рідних.

Враховуючи позицію ОСОБА_1 та відсутність потерпілої, суд прийняв рішення про відкладення розгляду справи на виклик останньої.

Потерпіла ОСОБА_3 під час судового розгляду пояснила, що 06.01.2021 року, приблизно о 21-00 год., вона разом із своїм чоловіком ОСОБА_4 прийшли додому за адресою: АДРЕСА_1 . У цей час у квартирі знаходилася її донька ОСОБА_6 та її онук, син останньої ОСОБА_7 . Також, у квартирі перебував якийсь знайомий ОСОБА_8 , але останній покинув квартиру, коли вони повернулися. Останнім часом в їх родині постійно відбуваються сварки через побутові питання. Коли ОСОБА_9 провела свого знайомого, остання розпочала словесну сварку, під час якої висловлювалася на її адресу нецензурною лайкою, у т.ч. погрожувала застосування фізичної сили. ОСОБА_1 в той вечір перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Остання дійсно під час сварки сильно хлопнула дверима, від чого скло тріснуло, та при падінні пошкодило їй руку. Але вона вважає, що в даному випадку ОСОБА_1 це зробила ненавмисно. Стосовно подій 21.11.2020 року вона точно вже їх не пам`ятає. Але припускає, що можливо була сварка, під час якої ОСОБА_1 висловлювалася на її адресу нецензурною лайкою.

Свідок ОСОБА_5 зазначив, що дійсно у листопаді 2020 року був свідком сварки між матір`ю та ОСОБА_1 . Саме остання була ініціатором словесної сварки, під час якої ОСОБА_1 висловлювалася на адресу матері нецензурною лайкою.

Крім того, у судовому засіданні були досліджені матеріали, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а саме:

- рапорт працівника поліції щодо виїзду поліцейських за викликом на службу «102» за адресою: АДРЕСА_2 , згідно якого відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП;

- протокол прийняття заяви від ОСОБА_3 про вчинене 21.11.2020 року відносно неї домашнє насильство з боку ОСОБА_1 , відповідно до якого потерпіла зазначила, що остання висловлювалася на її адресу нецензурною лайкою, погрожувала розправою;

- письмові пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_5 ;

- копія термінового заборонного припису стосовно кривдника ОСОБА_1 .. Вказаний документ є неналежної якості, тому розібратийого зміст не надалося можливим під час судового розгляду.

Розглянувши справу про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , враховуючи пояснення останньої, потерпілої ОСОБА_3 , свідка ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи, суддя дійшов до такого.

Нормами статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням є (проступок) протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно ч.1 ст.173-2 КУпАП вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї, - тягнуть за собою накладення штрафу від трьох до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти відсотків заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`яти діб.

В даному випадку у протоколі про адміністративне правопорушення працівник поліції поліцейський УПП в Запорізькій області Морозов В.В. зазначив, що « ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру, а саме виражалася нецензурною лайкою та погрожувала».

Згідно з положеннями ст.6 ч.1 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Спираючись на ці положення, а також на практику Європейського суду з прав людини, викладену у рішеннях від 09.06.2011 р. по справі «Лучанінова проти України», від 30.05.2013 р. по справі «Малофєєва проти Росії», від 20.09.2016 р. по справі «Карелін проти Росії», суддя приходить до переконання, що як і у кримінальному провадженні, так і у справі про адміністративне правопорушення, суддя, зберігаючи принцип неупередженості і безсторонності судового розгляду, не вправі самостійно, на шкоду особі змінювати формулювання правопорушення, викладене в протоколі про адміністративне правопорушення. Вказане формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В порушення вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №284173 від 21.11.2020 року із викладеної працівником поліції суті адміністративного правопорушення не вбачається взагалі відносно кого вчинила ОСОБА_1 домашнє насильство.

ОСОБА_3 дійсно у протоколі про адміністративне правопорушення зазначена потерпілою, але остання під час судового розгляду не змогла точно згадати конфлікт з ОСОБА_1 21.11.2020 року.

Також, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, чи завдала ОСОБА_1 шкоди психологічному здоров`ю чи могла бути завдана така шкода. В матеріалах справи взагалі відсутні доказу того, що комусь було завдано шкоду психологічному здоров`ю. Ні у письмових поясненнях, ні у поясненнях ОСОБА_3 під час судового засідання, остання не зазначає, що її психологічному здоров`ю було завдано шкоду або могло бути завдано.

Вважаю, що порушення, допущені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №284173 від 21.11.2020 року відносно ОСОБА_1 має важливе значення в контексті реалізації права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується із практикою та позицією ЄСПЛ.

За змістом закону (КУпАП), розгляд справи здійснюється лише щодо особи, відносно якої складений протокол та в межах цього протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, враховуючи встановлені під час судового розгляду вказані факти та викладені вище обставини, суддя вважає, що по справі відсутні належні докази, оцінивши які, можливо було б дійти до висновку стосовно винуватості ОСОБА_1 , тому є усі підстави стверджувати, що в діях останньої відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення. За таких обставин ця справа відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 7, 173-2, 245, 247, 251, 252, 266, 280 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод