ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1058/21 Справа № 211/1049/21 Суддя у 1-й інстанції - Гіда О. С. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Стригунової Г.І. на постанову судді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 травня 2021 року щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює поліцейським в Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції НПУ, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,-

за участю:

прокурора Панібрата В.Ю.,

особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Стригунової Г.І.,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

При обставинах, встановлених суддею місцевого суду, ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він, будучи особою, який звільнений з посади поліцейського взводу № 2 роти № 5 (м. Кривий Ріг) полку поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, тобто особою на яку розповсюджується обов`язок подачі декларації особою, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, після припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме, ОСОБА_1 , звільнившись з посади поліцейського взводу № 2 роти № 5 (м. Кривий Ріг) полку поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, тобто припинивши свою діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до підпункту «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст.. 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 2 ст. 45 даного Закону, п.п. 3 п. 5 розділу 2 порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016, № 3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», перебуваючи за місцем мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 несвоєчасно, тобто поза межами терміну подачі декларації після звільнення (до 00 год. 00 хв. 01.06.2020 року термін на який було подовжено строк подачі щорічної декларації в зв`язку з COVID-19), а саме лише о 18 год. 56 хв. 17.06.2020 без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, після припинення діяльності за минулий (2019) рік.

В апеляційній скарзі адвокат Стригунова Г.І. просить скасувати постанову та прийняти нову, якою закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Свої вимоги мотивує тим, що за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП адміністративна відповідальність настає за умови неподання декларації протягом 10 днів з дня отримання повідомлення Національного агентства, як це передбачено п. 7 Порядку перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону України Про запобігання корупції. Доказів направлення такого повідомлення матеріали справи не містять.

Зазначає, що судом першої інстанції жодним чином не вмотивована суб`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 176-6 КУпАП. ОСОБА_1 не мав ні прямого ні непрямого умислу, а намагався самостійно подати декларацію та не зміг, оскільки у нього відсутні відповідні навички роботи з сайтом НАЗК.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його адвокат, як кожен окремо так і разом підтримали в повному обсязі доводи, викладені в обґрунтування апеляційної скарги, та її вимоги, просили задовольнити. Прокурор заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги та вказав, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови судді суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. ст. 10, 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Диспозицією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, що інкримінована ОСОБА_1 , передбачено несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

З суб`єктивної сторони вказане діяння характеризується наявністю прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на ухилення від подання чи несвоєчасне подання декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, або мала непрямий умисел, свідомо допускаючи наслідки у вигляді неподання або несвоєчасного подання декларації, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

При винесенні судом першої інстанції належним чином вказані норми закону в повній мірі не дотримані.

Так, суддею місцевого суду встановлено, що ОСОБА_1 у період часу з 07.11.2015 року по 11.11.2019 року перебував на службі в поліції на посаді поліцейського взводу № 2 роти № 5 (м. Кривий Ріг) полку поліції особливого призначення ГУНП в Дніпропетровській області, у зв`язку з цим відповідно підпункту «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» був суб`єктом відповідальності за корупційні та пов`язані з корупцією правопорушення, та на нього розповсюджувався обов`язок подачі наступного року після припинення діяльності декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік.

За змістом ч.1, 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у п. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати до 1 квітня декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію такої особи за формою, що визначається Національним агентством.

П. 2-1 розділу ХІІІ Прикінцеві положення Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які відповідно до ст. 45 цього Закону подаються за минулий рік до 1 квітня, у 2020 році суб`єкти декларування подають до 1 червня.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 опублікував декларацію після звільнення за минулий 2019 рік о 18 год. 56 хв. 17.06.2020 року за типом «після звільнення», тобто поза межами строку подачі декларації встановленого законом для подачі декларації після припинення діяльності, при цьому належним чином обставин щодо причин несвоєчасного подання декларації та наявність умислу на її несвоєчасне в особи, яка притягується до відповідальності належним чином судом не з`ясовано.

З об`єктивної сторони склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, реалізується у формі дії (несвоєчасне подання декларації). При цьому, характеризуючою ознакою вчинення особою такого проступку є саме відсутність поважних причин несвоєчасного подання декларації особою, уповноваженої на виконання функцій держави.

Поряд із цим, матеріалами адміністративної справи підтверджено, що причини несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації за типом «після звільнення» були поважними, об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення особи та які пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, в тому числі, пов`язаними як з відсутністю необхідних навичок роботи з Єдиним державним реєстром декларацій, так і з самою технічною роботою цього реєстру, та неодноразовими спробами особи виконати свій обов`язок, а також встановленням карантину, у зв`язку з COVID-19, що об`єктивно обмежувало можливість ОСОБА_1 звернутися до установ за технічною допомогою для подання декларації.

Так, з пояснень ОСОБА_1 , наданими як в суді першої інстанції так і під час апеляційного провадження, слідує, що він неодноразово намагався самостійно подати відповідну декларацію, але не зміг зайти на сайт НАЗК щоб її сформувати, і у зв`язку з карантином тільки 17.06.2020 року, скориставшись допомогою фахівця, він зміг сформувати декларацію та зареєструвати її в реєстрі НАЗК.

В матеріалах справи, наявні довідки АТ КБ «Приватбанк» від 01.05.2020 року, 03.05.2020 року, 17.06.2020 року, відповідно до яких ОСОБА_1 отримував електронний цифровий підпис для подачі декларації, що об`єктивно підтверджує намагання цієї особи належним чином виконати свій обов`язок щодо подання декларації за типом «після звільнення» та встановлює поважність причини її неподання до 01.06.2020 року.

Крім того, також зважаю, що згідно з постановою Кабінету міністрів України від 20.05.2020 року № 392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів з 22.05.2020 року по 22.06.2020 року на території, в тому числі, Дніпропетровської області, установлений карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. що, в тому числі, спричинило певну обмеженість доступу до місць загального користування з безперервним доступом до мережі Інтернет, за допомогою якого можливо подати також декларацію звільненої особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2019 рік.

За наведеного, доводи в апеляції щодо недоведеності умислу у ОСОБА_1 на несвоєчасне подання ним декларації є слушними.

Таким чином,враховуючи наявність поважних причин несвоєчасного подання особи, що притягається до адміністративної відповідальності, декларації 2019 рік, що в розумінні вимог ч. 1 ст. 172-6 КУпАП вказує на відсутність складу цього адміністративного правопорушення у зв`язку з відсутністю його суб`єктивної сторони, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю за обставин відсутності складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Стригунової Г.І. задовольнити.

Постанову судді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 травня 2021 року, щодо ОСОБА_1 , - скасувати, а провадження в даній справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Кононенко