Справа № 461/8296/20 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 33/811/1749/20 Доповідач: Гуцал І. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року суддя cудової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Гуцал І.П, з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 18 листопада 2020 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 18 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 27.09.2020 о 02 год. 50 хв. у м. Львові, на перехресті нерівнозначних доріг вул. Беринди п-т Свободи, 12, рухаючись автомобіля Volkswagen Tiguan, д.н.з. НОМЕР_1 , на другорядній дорозі не надав дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, в результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем Dacia Logan, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .. Внаслідок ДТП автомобілі отримали технічні пошкодження та було завдано матеріальну шкоду.

Крім цього, 27.09.2020 о 02 год. 50 хв. у м. Львові, на перехресті доріг вул. Беринди п-т Свободи, 12, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Tiguan, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком медичного огляду №000699 від 27.09.2020..

На постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 18 листопада 2020 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову судді місцевого суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що дана постанова судді є необґрунтованою, прийнятою з істотним порушенням вимог матеріального та процесуального права, без врахування фактичних обставин справи.

Зазначає, що 01.07.2020 набрав чинності ЗУ №2617-VII від 22.11.2018 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», яким було введено кримінальну відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. У зв`язку з цим ст.130 КУпАП втратила чинність.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції керівник ГО «Ініціатива народу» звернувся з клопотанням, відповідно до якого просить застосувати до ОСОБА_1 заходи громадського впливу з передачею матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд ГО «Ініціатива народу».

Зазначає, що ОСОБА_1 є учасником громадської організації «Ініціатива народу» позитивно характеризується, сумлінно виконує покладені на нього завдання, використовує при цьому власні сили та транспорт. ОСОБА_1 , користується повагою, авторитетом і довірою учасників громадської організації, покладені на нього обов`язки виконує вчасно та якісно, жодних скарг та зауважень, щодо ОСОБА_1 не надходило, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався.

ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні розкаявся, та зобов`язався в майбутньому не вчиняти жодних правопорушень.

Вислухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку поданої апеляційної скарги та клопотання, вивчивши матеріали справи та клопотання, суддя апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм

процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази,

які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не обґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, обґрунтований даними протоколів про адміністративні правопорушення серії ДПР18 №033742, ДПР18 № 033743 від 27.09.2020, письмовим поясненням, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.09.2020

Суддя апеляційного суду погоджується з висновками судді першої інстанції, щодо винуватості ОСОБА_1 , оскільки ці висновки ґрунтуються на матеріалах та обставинах справи.

Доводи апелянта про те, що чинна редакція ст. 130 КУпАП не передбачає відповідальності за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, не беруться до уваги суддею апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Так, Верховною Радою України 22 листопада 2018 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі Закон № 2617 - VIII), яким визначено поняття кримінального правопорушення, кримінального проступку та особливості початку досудового розслідування у формі дізнання.

Закон № 2617 - VIII повинен був набрати чинності 1 січня 2020 року, проте був від термінований і набрав чинності 1 липня 2020 року. Підпунктом 4 пункту 1 розділу 1 цього закону були внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 130 було передбачено відповідальність за «Керування суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції».

Крім того, згідно із пунктом 171 пункту 2 цього закону Кримінальний кодекс України доповнений статтею 286-1: «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Отже, після набрання чинності Закону № 2617 VIII, з 1 липня 2020 року, відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за ст. 130 КУпАП перестала існувати.

Відповідальність за ці дії була криміналізована та передбачена ст. 286-1 КК України, тобто відбулося посилення відповідальності за ці делікти від адміністративної до кримінальної.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Законом України від 17 червня 2020 р. № 720-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 3 липня 2020 р. були внесені зміни до закону №2617-VIII. Підпунктом 117 розділу 1 Закону № 720-IX у розділі 1 Закону України «Про внесення змін до деяких актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (Закон № 2617 - VIII) у пункті 1; підпункти 2-4,7 виключено.

Саме підпункт 4 пункту 1 і запроваджував нову редакцію ст. 130 КУпАП, яка вступала в силу з 1 липня 2020 року і не передбачала адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, у пункті 2 розділу 1 Закону № 2617-VIII виключено підпункти 127, 128, 131, 149, 171, 207. Саме підпунктом 171 доповнювався КК України статтею 286-1 Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з 3 липня 2020 року з часу набрання чинності Закону України № 720-IX кримінальна відповідальність за ст. 286-1 КК України відсутня, оскільки відбувалась декриміналізація цього суспільно небезпечного діяння.

Натомість існує адміністративна відповідальність з 3 липня 2020 року за ст. 130 КУпАП в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII.

З огляду на наведене, дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час апеляційного перегляду справи надійшло клопотання від керівника ГО « Ініціатива народу» ОСОБА_3 про застосування до ОСОБА_1 заходів громадського впливу з передачею матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд ГО «Ініціатива народу».

В клопотанні зазначено, що ОСОБА_1 є учасником громадської організації «Ініціатива народу» позитивно характеризується, сумлінно виконує покладені на нього завдання, використовує при цьому власні сили та транспорт. ОСОБА_1 , користується повагою, авторитетом і довірою учасників громадської організації, покладені на нього обов`язки виконує вчасно та якісно, жодних скарг та зауважень, щодо ОСОБА_1 не надходило, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався.

ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні розкаявся, та зобов`язався в майбутньому не вчиняти жодних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративній відповідальності. Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 є членом громадської організації «Ініціатива народу», позитивно характеризується, до адміністративної відповідальності притягається вперше, свою вину визнав, зазначає, що в майбутньому зобов`язується не вчиняти жодних правопорушень.

Розглянувши клопотання громадської організації, суддя апеляційного суду вважає, що із урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності ОСОБА_1 можливо звільнити від адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст.130 КУпАП та передати матеріали щодо нього на розгляд громадської організації «Ініціатива народу», що буде відповідати меті адміністративного стягнення, достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.

За таких обставин, суддя апеляційного суду за наслідками розгляду клопотання ГО «Ініціатива народу», відповідно до ч. 2 ст. 284, п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, приходить до висновку про необхідність скасування постанови судді першої інстанції з передачею матеріалів на розгляд трудовому колективу для застосування до ОСОБА_1 заходів громадського впливу.

враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 21, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 18 листопада 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Матеріали справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 направити на розгляд ГО КНП «Ініціатива народу», яка знаходиться за адресою: 79053, м. Львів, вул. Кн. Ольги, 100К/120, юридична адреса 79020, м. Львів, вул. М. Печери, 15/47.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гуцал І.П.