КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кулікова С.В.
№ 33/824/3086/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 357/5094/21

01 липня 2021 року Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Кулікової С.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2021 року, якою визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП ,-

в с т а н о в и в:

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, 04 червня 2021 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2021 року та закрити провадження про адміністративне правопорушення відносно неї.

В обґрунтування апеляційної скарги посилалася на те, що розгляд справи за її відсутності здійснено з порушенням її прав та всупереч ст. 268 КУпАП. Вважає, що суд дійшов помилкового висновку про те, що за подією 08 травня 2021 року в її діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме: вчинення домашнього насильства психологічного характеру. Зазначала, що 08 травня 2021 року саме її син ОСОБА_2 , прийшовши в черговий раз додому в стані алкогольного сп`яніння, почав агресивно себе поводити, принижувати та ображати її, погрожувати, що вижене її з дому та навіть виштовхувати з квартири, у зв`язку з чим вона викликала поліцію, яка з не зрозумілих підстав склала протокол щодо неї про вчинення адміністративного правопорушення. Вказувала на те, що з наявних в матеріалах справи доказів неможливо встановити наявність об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме вчинення дій або бездіяльності психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров'ю потерпілого. Вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити з вищевказаних підстав. Пояснила, що свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП вона не визнає, оскільки фактично не вичняла будь-якиї дій психологічного характеру щодо її сина ОСОБА_2 , тоді як саме він шляхом аморальних дій здійснив домашнє насильство щодо неї.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а провадження у справі закриттю з наступних підстав.

Згідно з ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення Серії АПР18 №511619 від 08 травня 2021року, ОСОБА_1 08 травня2021 року о 19.00 год. в АДРЕСА_1 вчинила психологічний тиск відносно сина, провокувала його на сварку та бійку чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру, тим самим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення Серії АПР18 №511619 від 08 травня 2021 року додано Рапорт інспектора Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області Фастовець І.В. з якого вбачається, що 08 травня 2021 року о 19:06 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 08.05.2021 о 19:05 за адресою: АДРЕСА_1 , повідомила що син ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння буянить, зброї немає. Заявник: ОСОБА_1 .

На обґрунтування вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП матеріали справи містять заяву ОСОБА_2 на основі якої складено протокол про адміністративне правопорушення Серії АПР18 №511619 від 08 травня 2021 року.

У заяві від 08 травня 2021 року ОСОБА_3 зазначив, що ОСОБА_1 почала його провокувати та ображати, тим самим йому заважати пересуватися по домоволодінню та погрожувати, що може позбавити його життя, якщо він буде знаходитися за цією ж адресою. Це відбувається систематично та роками.

Разом з тим, обставини домашнього насильства, описані у протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено не лише про характер вчиненого психологічного насильства відносно сина ОСОБА_2 , а й про можливість завдання чи завдання внаслідок цього шкоди його психічному здоров`ю.

При цьому, конфліктна ситуація між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за відсутності доказів на підтвердження завдання або можливості завдати шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого ? не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов?язковою ознакою об?єктивної строни даного проступку.

Будь-яких інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 08 травня2021 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин викладених у протоколі, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Виходячи з вищевикладеного, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП, не встановив всі фактичні обставини справи та всі обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а тому дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2021 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закриттю, у зв`язку з відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2021 року, якою визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - скасувати, закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду С.В. Кулікова