Справа № 158/2647/20 Провадження №33/802/55/21 Головуючий у 1 інстанції:Корецька В. В.
Категорія:ч.1 ст. 1340 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2021 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката М`яловіцького В.Л., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 01 грудня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

ОСОБА_1 визнано винним і притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 30 вересня 2020 року близько 21:05 год. у с. Дерно, Ківерцівського району на вул. Незалежності, керував мотоциклом марки "Дельта" без номерних знаків з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота), на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного спяніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП

Не погоджуючись із постановою суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскаржує його з мотивів незаконності, неповноти судового розгляду. Вважає постанову суду необґрунтованою, прийнятою з істотним порушенням вимог процесуального права, а її висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що судом надана невірна оцінка доказам у справі, оскільки він вживав спиртні напої після того як приїхав додому на мотоциклі, тобто не перебував у стані сп`яніння, керуючи мотоциклом. Поліцейські заїхали за ним до його подвір`я, оскільки він рухався без увімкнених фар, документів не перевіряли, пояснень не відбирали, залишили територію домогосподарства та поїхали. Огляд на стан сп`яніння пропонували пройти згодом, коли повернулись до його будинку, тобто приблизно через годину після керування ним транспортним засобом, при цьому незаконно зайшли на територію його домогосподарства, силоміць змусили сісти в їх службове авто та відвезли на АЗС АМІС в с. Дерно за 1 км від будинку, де і відбулась процедура проведення відповідного огляду, де він відмовився від її проходження.

За таких обставин вважає, що порушена сама процедура проведення такого огляду, що на його думку, тягне за собою недопустимість вказаного доказу.

Просить постанову суду скасувати, провадження у справі щодо нього закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення апелянта, його адвоката, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підялгає до задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону не дотримав.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5. ПДР України визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Між тим, положення ст. 251 КУпАП регламентують, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №457609 від 30 вересня 2020 року, ОСОБА_1 30 вересня 2020 року близько 21:05 год. у с. Дерно, Ківерцівського району на вул. Незалежності, керував мотоциклом марки "Дельта" без номерних знаків з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота), на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду справи свою винуватість у вчиненні вказаного вище правопорушення заперечив, пояснив, що працівники поліції порушили порядок проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки на місці зупинки огляд не проводили, а через деякий проміжок часу після керування ним транспортним засобом, приїхали до його оселі, звідки силоміць забрали для оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення.

Його показання підтвердили свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та пояснювали, що ОСОБА_1 був доставлений до автозаправної станції від житлового будинку, де попередньо його зупиняли працівники поліції, та на цьому місці був складений протокол про адміністративне правопорушення.

З показань свідка ОСОБА_3 слідує, що працівники поліції показували йому відео, де якась особа керує мопедом і просили бути свідком, на що він відмовився, адже не був присутнім при цьому. Вказав, що в автомобілі поліцейських знаходився ОСОБА_1 , інших осіб і транспортного засобу - мопеда він не бачив.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які посвідчили відмову ОСОБА_1 від проходження освідування на стан сп`яніння вбачається, що в поясненнях першого відсутнє прізвище особи, щодо якої він свідчив, відсутній його підпис під поясненнями, а також в обох поясненнях відсутні прізвища і підписи особи, яка їх відібрала.

Для з`ясування цих обставин зазначені свідки двічі викликались до суду апеляційної інстанції, однак вони в судове засідання не з`явились без поважних причин, а тому суд зазначені письмові пояснення не може брати до уваги як належні докази винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Крім того об`єктивність цих свідчень спростовується показаннями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які узгоджуються з показаннями самої особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і записом з боді-камери, де візуально зафіксовано лише одну особу ОСОБА_3 , свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відсутні.

Отже, виходячи з вимог ст. 251, 252 КУпАП, аналізуючи всі зібрані і досліджені докази в їх сукупності, приходжу до висновку про недоведеність належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за вчинення ним порушення п.2.5 ПДР України.

Таким чином, аналіз досліджених доказів свідчить, що достатніх доказів, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у справі не зібрано і під час розгляду протоколу не надано.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічна позиція міститься і в рішенні Європейського Суду з прав людини «Авшар проти Туреччини», в якому Суд встановив стандарт доказування «поза розумним сумнівом». Таке доказування передбачає співіснування досить вагомих, чітких та узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій факту, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумних сумнівом.

Отже, на переконання суду апеляційної інстанції, дослідивши усі матеріали справи суд приходить до висновку, що докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відсутні.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

При зазначених обставинах апеляційна скарга підлягає до задоволення, а постанова судді суду першої інстанції - до скасування.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 01 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати, прийняти нову постанову.

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк