Справа № 444/823/21 Головуючий у 1 інстанції: Олещук М.М.
Провадження № 33/811/788/21 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Бордюка Михайла Йосиповича, прокурора Гриніва Володимира Мирославовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 07 травня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с. Діброва, Сокальський район, Львівська область, місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп., в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 коп. судового збору, який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він будучи старшим майстром лісу ДП "Рава-Руське лісове господарство", являючись, згідно з підпунктом «е» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, а саме 04.06.2020 року о 15:21 год. подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2019 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Жовківського районного суду від 07.05.2021р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП та закрити провадження у справі, або направити справу на доопрацювання в ОВС управління стратегічних розслідувань у Львівській області ДСР НП України.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП він не вчиняв, а оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки така повинна містити серед іншого, відомості про стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування. Натомість із вступної та резолютивної частини оскаржуваної постанови вбачається, що до вказаної вище адміністративної відповідальності притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в той час як датою народження апелянта є ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією паспорта, яка додана до апеляційної скарги.

На переконання апелянта, виходячи з того, що особа правопорушника не відповідає його особі не тільки в судовій постанові, але й в зазначеному протоколі складеному оперуповноваженим, відтак не йдеться про описку в судовому рішенні, яка б могла бути виправленою самостійно судом, а йдеться про неправильне встановлення особи правопорушника.

Звертає увагу, що суд не наділений повноваженнями змінювати особу правопорушника зазначену в протоколі, яку пропонується притягнути до відповідальності, оскільки обов`язок встановити особу правопорушника покладений на поліцейський орган і саме цей орган повинен був надіслати в суд матеріали стосовно особи, відносно якої в дійсності могло вирішуватись питання про притягнення її до відповідальності, а не приблизні її дані.

Вказує, що суд у даній справі навіть не встановлював форму вини у діях апелянта, а названі ним причини не своєчасного подання декларації необґрунтовано визнав неповажними лише на тій підставі, що, нібито, вказані докази, на думку суду, як і прокурора, якого суд у цьому підтримав, свідчать лише, якби, про мій намір ухилитися від адміністративної відповідальності.

Наголошує, що пояснював в суді, та зазначене підтверджено показами свідка ОСОБА_2 про те, що щорічну декларацію про доходи за 2019 р. він намагався подати в строк до 01.06.2020 р., за кілька днів до цього, у зв`язку з чим звертався за допомогою до ОСОБА_2 , що працює в ДП "Рава-Руське лісове господарство" провідним інженером по автоматизованому управлінні технологічними процесами та комп`ютерно-інтеграційними технологіями, так як за місцем проживання в селі у апелянта не має комп`ютера з підключеним Інтернетом, щоденно працює в лісі далеко від населених пунктів, а через мобільний телефон йому не вдавалося цього зробити, оскільки виявилось, що у апелянта були проблеми з доступом до електронної пошти та електронним ключем, і лише з допомогою ОСОБА_2 вдалося відновити доступ до електронної пошти та особистого кабінету в реєстрі декларацій, і таку декларацію за 2019 р. ОСОБА_1 вдалося подати лише 04.06.2020р.

На переконання апелянта із зазначених обставин об`єктивно вбачається, що не своєчасне подання ним декларації за 2019 р. до 01.06.2020р. мало місце не внаслідок якогось умислу на ухилення від вчасного подання декларації, чи через якийсь інший особистий інтерес чи інтерес третіх осіб, з свідомим допусканням для себе наслідків за несвоєчасне подання такої декларації, а були викликані об`єктивними і поважними причинами, які суд у свій спосіб визнав поважними, але такими, що якби свідчать про мій намір ухилитися у такий спосіб від відповідальності, не заперечивши того, що ОСОБА_1 вчиняв дії для подання такої декларації в строк передбачених законом.

Стверджує, що те, що декларація була подана через три дні після спливу граничного терміну підтверджує його спроби зробити це вчасно.

Апелянт вважає, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП характеризується наявністю вини виключно у формі умислу, а вчинення такого діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Покликається на те, що якщо навіть і припустити, що в його діях наявний формальний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, однак за своєю сутністю, з врахуванням обставин справи, воно є малозначним, оскільки діяння носили разовий характер, були вчинені вперше, обумовлені відсутністю необхідних знань та умінь щодо подання такої декларації, відсутність комп`ютерної техніки із з`єднанням Інтернет, постійне робоче місце апелянта в лісі, спроби подати таку декларацію вчасно, хоч і в останній тиждень, та подання такої через 3 дні після закінчення граничного строку.

30 червня 2021 року в судове засідання апеляційного суду захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Савка Р.І. будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи не прибув, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, окрім цього учасники провадження не заперечили проти розгляду апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 без участі адвоката Савки Р.І.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Бордюка М.Й., які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, думку прокурора Гриніва В.М., який апеляційну скаргу заперечив, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Такий висновок суду є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи й підтверджується доказами у справі, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 174 від 11.03.2021; поясненнями ОСОБА_1 в судовому засіданні 02.04.2021 року про те, що він був обізнаний із необхідністю подання щорічної декларації до 01.06.2020 року, намагався подати таку декларацію до 01.06.2021 року, розпочав дії для того, щоб подати декларацію приблизно за тиждень до 01.06.2020 року, підтвердив, що вже подавав електронну декларацію, коли його приймали на роботу в ДП "Рава-Руське лісове господарство" 04.09.2019 року; копією посадової інструкції старшого майстра лісу ДП "Рава-Руське лісове господарство"; копією наказу (розпорядження) №77-к від 05.09.2019 року про прийняття на роботу ОСОБА_1 ; інформацією з сайту https://portal.nazk.gov.ua, з якої встановлено, що ОСОБА_1 подав декларацію за 2019 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування 04.06.2020 року о 15:21 год.; скріншотом з офіційного сайту НАЗК; копією декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2019 рік, ОСОБА_1 ; копією положення про Управління стратегічних розслідувань у Львівській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, затвердженого наказом Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України 06.11.2019 № 17 та іншими, наявними в матеріалах справи доказами, яким суддя районного суду дав належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про незаконність судового рішення суд вважає необґрунтованими й до уваги не приймає з наступних підстав.

Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Приписами ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», правопорушення, пов`язане з корупцією, - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, диспозицією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП форму вини не визначено та не передбачено наявність негативних наслідків вчиненого правопорушення, тобто вказане правопорушення може бути вчинено як умисно, так і з необережності, в тому числі через незнання законодавства.

Це адміністративне правопорушення є правопорушенням з формальним складом, для констатації наявності якого достатньо лише встановлення факту несвоєчасного подання декларації (порушення вимоги закону). Встановлення ж суспільно-небезпечних наслідків та з`ясування форми вини не вимагається.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції», Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції», - нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерства юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів. Нормативно-правові акти Національного агентства після включення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів опубліковуються державною мовою в офіційних друкованих виданнях. Нормативно-правові акти Національного агентства, які пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня офіційного опублікування.

Відповідно до підпункту 1 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10.06.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за №959/29089, щорічна декларація суб`єкта декларування подається у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короновірусної хвороби (COVID)» декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які відповідно до ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» подають за минулий рік до 1 квітня, у 2020 році суб`єкти декларування подають до 1 червня.

Таким чином, ОСОБА_1 зобов`язаний був подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2019 рік в період з 00:00 год. 01.01.2020 до 00:00 год. 01.06.2020.

Поряд із цим, ОСОБА_1 не було надано належних та допустимих доказів як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанцій, того, що він був позбавлений можливості вчасно подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2019 рік.

Окрім цього, покликання апелянта на його спроби подати декларацію через мобільний телефон під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій не підтверджено жодними доказами, оскільки відсутня відповідна переписка з НАЗК щодо збоїв системи та відсутня роздруківка телефонних дзвінків на гарячу лінію НАЗК з цього приводу.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення апеляційним судом визнаються необґрунтованими. Посилання апелянта про відсутність умислу щодо несвоєчасного подання такої деклараціє є безпідставним, оскільки аадміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП - є правопорушенням з формальним складом, для констатації наявності якого встановлення суспільно-небезпечних наслідків не вимагається, i суб`єктивна сторона якого може виявлятися як в умисній так i в необережній формі вини.

Твердження апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення №174 від 11.03.2021 складений щодо нього неправильно у зв`язку із невірним зазначенням дати народження є безпідставними, оскільки при врученні протоколу останній не зазначив у ньому жодних зауважень щодо помилки у його даті народження.

Разом з цим, апеляційний суд погоджується із доводами апеляційної скарги в частині помилкового внесення у протоколі та у оскаржуваній постанові дати народження правопорушника 19.02.1995, замість правильної 19.11.1995, що вважає механічною опискою, однак така описка жодним чином не впливає на факт вчинення останнім адміністративного правопорушення, та не спростовує правильних висновків судді.

Стягнення у виді штрафу відповідає характеру вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, особі порушника, який працює, вперше протягом року притягається до адміністративної відповідальності, накладене з врахуванням усіх обставин справи; відсутності обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, й таке буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень.

Твердження апелянта про необхідність застосування до нього ст.22 КУпАП, на думку суду апеляційної інстанції, не заслуговують на увагу.

Положення ст.22 КУпАП регламентують, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Підстав для застосування положень ст. 22 КУпАП та звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення (як про це просить апелянт) апеляційний суд не вбачає, оскільки правопорушення, пов`язане з корупцією, зважаючи на ступінь його суспільної шкідливості, не може вважатись малозначним.

Доводи ОСОБА_1 про те, що діяння носили разовий характер, були вчинені вперше, обумовлені відсутністю необхідних знань та умінь щодо подання декларації, відсутність комп`ютерної техніки із під`єднанням до мережі Інтернет, постійне робоче місце у лісі, подання декларації через 3 дні після граничного строку не можуть слугувати безумовною підставою для застосування до нього ст.22 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст. 172-6 КУпАП та у межах строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

При перевірці справи в апеляційній інстанції не було виявлено порушень судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке б могло потягти за собою зміну чи скасування постанови.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для зміни чи скасування судового рішення не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 07 травня 2021 року якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк