Суддя 1-ої інстанції Хараджа Н.В.
Суддя доповідач - Куракова В.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року м. Маріуполь

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Куракова В.В., за участю ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Резніченка В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 грудня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, -

УСТАНОВИЛА:

Судом першої інстанції встановлено, що 13.11.2020 року о 06-24 год. ОСОБА_1 в м. Маріуполі, по вул. Гранітній, буд. 114, керував транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, тремтіння рук та різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду для визначення стану сп`яніння за допомогою технічного засобу «Драгер Алкотест» на місці зупинки транспортного засобу та від проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я в установленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР та здійснив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, 13.11.2020 року о 06-24 год. ОСОБА_1 в м. Маріуполі, по вул. Гранітній, буд. 114, керував транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на перешкоду (дерево). При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, тим самим ОСОБА_1 порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху, та здійснив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На вказану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що постанова суду першої інстанції незаконна та підлягає скасуванню. Зазначає, що матеріали справи не містять доказів факту керування транспортним засобом. Зауважує, що його не було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, внаслідок чого було порушено його права. Звертає увагу, що в період винесення оскаржуваного рішення він хворів та не міг бути присутнім під час судового розгляду, а отже не мав наміру затягувати судовий розгляд. Просить постанову скасувати.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Резніченка В.О., які в повному обсязі підтримали доводи апеляційної скарги, свідків сторони захисту ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін за таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що суддя районного суду вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП.

Факт вчинення адміністративних правопорушень та винність ОСОБА_1 у їх вчиненні підтверджуються:

- довідкою щодо непритягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП (а.с. 2);

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 406212 від 13 листопада 2020 року (а.с. 3);

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 777781 від 13 листопада 2020 року (а.с. 6);

- рапортом поліцейської Моргуль О. (а.с. 8);

- відеозаписом подій 13 листопада 2020 року за участі ОСОБА_1 (а.с. 9);

- поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в яких вони підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та від проходження медичного огляду в медичному закладі (а.с. 7);

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 406291 від 13 листопада 2020 року (а.с. 13);

- фотознімками з місця ДТП (а.с. 17);

- схемою місця ДТП від 13 листопада 2020 року (а.с. 18).

Згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до п. 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно п. 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та прийшов до обґрунтованого правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень.

Посилання апеляційної скарги відносно того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом є безпідставними з огляду на наступне. Як вбачається з перегляду відеозапису події адміністративного правопорушення за участю ОСОБА_1 (а.с. 9), співробітники поліції, прибувши на місце ДТП, побачили ОСОБА_1 за кермом працюючого авто, яке мало зовнішні пошкодження у зв`язку з наїздом на перешкоду. В подальшому ОСОБА_1 саме з водійського місця залишив авто та спілкувався з працівниками поліції, при цьому жодних інших осіб, які б мали доступ до авто, що належить ОСОБА_1 та могли б ним керувати поряд не було. За таких підстав не піддається сумніву факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

З матеріалів справи вбачається, що внаслідок наїзду ОСОБА_1 на транспортному засобі Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 в дерево, транспортний засіб Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження переднього бамперу, що підтверджується фототаблицею до схеми ДТП, а також відеозаписом з подіями адміністративного правопорушення 13.11.2020 року (а.с. 9, 17). Аналіз отриманих пошкоджень вказує на те, що без здійснення руху та зіткнення з деревом, отримання даних пошкоджень було б неможливо. Сукупність даних обставин вказує, що ОСОБА_1 саме керував транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , тож був водієм у відповідності до положень ПДР.

Крім того, з рапорту поліцейської Моргуль О. вбачається, що екіпаж патрульної поліції приїхав за викликом заявника, який відмовився надати свої контактні дані, який і повідомив про факт керування транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 водієм, який не впорався з керуванням та здійснив наїзд на перешкоду - дерево (а.с. 8, 16).

Відносно доводів апеляційної скарги щодо незаконності дій поліцейського слід звернути увагу на наступне. Під час апеляційного розгляду ані ОСОБА_1 , ані його представник - адвокат Резніченко В.А. не надали жодних доказів щодо оскарження протизаконних, на їх думку, дій працівників поліції, тому доводи апеляційної скарги в цій частині не підтверджуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги в частині неповідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце судового розгляду, оскільки останньому співробітники поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 406212 від 13 листопада 2020 року (а.с. 3) повідомляли про те, що судовий розгляд відбудеться 07 грудня 2020 року в Жовтневому районному суді м. Маріуполя Донецької області. Крім того переглядом відеозапису встановлено, що працівники поліції зачитали ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення та зокрема вказали про дату, час та місце судового розгляду (а.с. 9). Крім того, після надходження матеріалів про адміністративне правопорушення до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області, судом на своєму офіційному веб-сайті було розміщено повідомлення для ОСОБА_1 (а.с. 20-21). Таким чином, ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість прийняти участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо нього та реалізувати гарантовані Конституцією України права.

В ході апеляційного розгляду було допитано свідків захисту ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які пояснили, що не були очевидцями подій адміністративного правопорушення, характеризували ОСОБА_1 як особу несхильну до керування транспортним засобом в стані сп`яніння.

Посилання апеляційної скарги на існування хвороби, яка унеможливила явку ОСОБА_1 до суду першої інстанції є безпідставними з огляду на наступне. З матеріалів, доданих до апеляційної скарги, вбачається, що ОСОБА_1 в період з 04 грудня 2020 року по 08 грудня 2020 року звертався до медичного центру «Адастра» зі скаргами на стан здоров`я. При цьому даних про оформлення листка непрацездатності матеріали справи не містять, також матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_1 було госпіталізовано та він не мав можливості бути присутнім у судовому засіданні. Крім того, зі слів ОСОБА_1 , погане самопочуття останнього почалось за 6 днів до звернення до лікаря, тож ОСОБА_1 , знаючи про свій можливий хворобливий стан, мав право на звернення до суду першої інстанції з підстав відкладення судового розгляду, однак даним диспозитивним правом не скористався. За таких обставин, суд апеляціійної інстанції вважає доводи апеляційної скарги щодо хвороби ОСОБА_1 необгрунтованими.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що і було зроблено судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 33 КУ¬пАП прийняв до уваги характер вчинених правопорушень, їх наслідки, обставини даної справи, а також дані про особу правопорушника, і наклав на правопорушника справедливе адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог та скасування постанови суду першої інстанції немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 грудня 2020 року відносно ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Куракова