ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1902/20
Провадження №3/477/58/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2021 року Суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області Семенова Л.М.,
за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності- ОСОБА_1
представника ОСОБА_1 - адвоката Третьякової Я.О.,
представника військової частини Каракозової С.О.,
свідків : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши матеріали які надійшли з військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с. Павлогригорівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , військовослужбовця за контрактом, солдата, водія взводу вогневої підтримки радіобатальйону управління військової частини НОМЕР_1 ,
- за частиною 3 статті 172-20 КУпАП,
Встановив:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії А3767 № 16 від 19 жовтня 2020 року, 14 жовтня 2020 року ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу в умовах особливого періоду у військовій частині НОМЕР_1 , що дислокується в АДРЕСА_2 , перебував на території військової частини в стані алкогольного сп`яніння.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною 3 статті 172-20 КУпАП, як перебування військовослужбовця на території військової частини НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду.
ОСОБА_1 в судовому засіданні свою провину не визнав та пояснив, що алкоголь вживав увечері у незначній кількості, але до початку наступного дня виходу на службу пройшло багато часу та він був тверезий. Вранці 14.10.2020 року о 8 годині 30 хвилин, коли заступав на службу, при проходженні медичного огляду у медичного працівника частини, остання повідомила про те, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння та потребує медичного освідування лікарем. Після чого, його відвезли у наркологічний диспансер та встановили діагноз алкогольне сп`яніння. З зазначеним він не погодився. Вважає себе невинуватим та посилається на упереджене ставлення до нього з боку командування частини.
Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 суду надали пояснення, що працють у військовій частині медиками. У їх обов`язки вхоить проведення медичного огляду військовослужбовців перед тим як вони заступають на службу. 14 жовтня 2020 року, при проведенні огляду військовослужбовця ОСОБА_1 встановлено, що останній ймовірно перебуває у стані алкогольного сп`яніння, так як у нього відчувався різкий запах алкоголю з рота та тремтіння рук, про що було зроблено доповідь командиру військової частини, який у свою чергу розпорядився про проведення огляду у лікаря-нарколога. У результаті освідування приладом «Драгер» у ОСОБА_1 виявлено 1,07 проміле алкоголю в крові.
Суд, заслухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, свідків правопорушення, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до виписки № 2056 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого Обласного наркологічного диспансеру, 14 жовтня 2020 року о 9-51 год
у ОСОБА_1 виявлена гостра інтоксікація внаслідок вживання алкоголю неускладнена.
Відповідно до диспозиції частини 3 статті 172-20 КУпАП адміністративна відповідальність настає за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.
Згідно частини 1 статті 172-20 КУпАП, передбачена відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Згідно статті 1 Закону України Про оборону особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно з ст. 1 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ та організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Отже, за змістом наведених норм особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, а в разі оголошення стану війни воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
В умовах відсутності рішення про оголошення війни або мобілізації, чи закінчення строків, встановлених для проведення мобілізації, особливий період не діє.
17 березня 2014 року виконувачем обов`язки Президента України був виданий Указ «Про часткову мобілізацію» №303/2014, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 1126-VІІ. Згідно з п. 8 цього Указу він набирає чинності після його затвердження Верховною Радою України. Закон України від 17 березня 2014 року № 1126-VІІ набрав чинності з дня його опублікування 18 березня 2014 року. Відповідно до п. 3 зазначеного Указу мобілізація проводилась протягом 45 діб із дня набрання чинності цим Указом.
Таким чином, з 18 березня 2014 року в Україні, відповідно до абз. 11 ст. Про оборону України та абз. 4 ст. 1 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію настав особливий період, тривалість якого пов`язується з тривалістю мобілізації, строк якої встановлено п. 3 Указу 45 діб: з 18 березня 2014 року по 2 травня 2014 року.
Указом виконувача обов`язки Президента України від 6 травня 2014року № 454/2014 «Про часткову мобілізацію», який затверджено Законом України № 1240-VІІ від 06.05.2014 року, оголошено часткову мобілізацію тривалістю 45 діб із дня набрання чинності цим Указом. Закон України № 1240-VII набрав чинності 7 травня 2014 року, отже, тривалість особливого періоду відповідно до Указу в.о. Президента України від 6 травня 2014 року № 454/2014 становила 45 діб: з 7 травня 2014 року по 21 червня 2014 року.
Указом Президента України від 21 липня 2014 року № 607/2014, який затверджено Законом України від 22 липня 2014 року № 1595-VII, оголошено часткову мобілізацію тривалістю 45 діб із дня набрання чинності цим Указом. Закон України від 22 липня 2014 № 1595-VІІ «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» набрав чинності 24 липня 2014 року, отже, тривалість особливого періоду відповідно до Указу Президента України від 21 липня 2014 року № 607/2014 становила 45 діб: з 24 липня 2014 року по 7 вересня 2014 року.

Указом Президента України від 14 січня 2015 року № 15, який затверджено Законом України від 15.01.2015 року № 113-VІІІ, оголошено протягом 2015 року часткову мобілізацію у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності цим Указом. Закон України від 15.01.2015 № 113-VІІІ «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» набрав чинності 20 січня 2015 року, отже, тривалість особливого періоду відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15 становила 210 діб: з 20 січня 2014 року по 22 серпня 2014 року.
З вищевикладеного вбачається, що особливий період в Україні діяв з 18березня 2014 року по 2 травня 2014 року; з 7 травня 2014 року по 21червня 2014 року; з 24липня 2014 року по 7 вересня 2014 року; з 20 січня 2015 року по 22 серпня 2015 року.
В умовах відсутності рішення про оголошення війни або мобілізації чи закінчення строків, встановлених для проведення мобілізації, особливий період не діє.
Таким чином, станом на момент вчинення адміністративних правопорушень, а саме: 10 жовтня 2020 року, особливий період не діяв.
Тому дії ОСОБА_1 могли бути кваліфіковані тільки за ч. 1 ст. 172-20 КУпАП.
Як вбачається з письмових доказів у тому числі направлених на запит суду лікувальною установою, з місця проходження медичного огляду ( а.с. 40-42), станом на 9 годину 51 хвилину 14 жовтня 2020 року у ОСОБА_4 дійсно буди ознаки алкогольного сп`яніння, та склали за результатами тесту 1,07 проміле.
Однак за діючими нормами КУпАП будь яка перекваліфікація правопорушення судом не передбачена.
Відповідно до ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків тощо.

Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З досліджених доказів у справі суд прийшов до висновку, що факт перебування ним на території військової частини НОМЕР_1 у стані наркотичного сп`яніння, доведений належними та допустими доказами.
Однак, як вбачається з ст. 247 ч.1 п.7 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до КУпАП чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня його вчинення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у ч.ч. 3-5 цієї статті.

Таким чином, процесуальні строки притягнення ОСОБА_1 до відповідальності минули, тому, відповідно до ст.247 п. 7 КУпАП, провадження у справі належить закрити.
Керуючись ст. ст. 38, 284, п.7 ст. 247 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за частиною 3 статті 172-20 КУпАП закрити у звязку із закінченням строків притягнення його до адміністративної відповідальності.
Постанову може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Л.М.Семенова