Справа №487/6908/20
Провадження № 33/812/76/21
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 лютого 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Письменного М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Письменного Миколи Геннадійовича на постанову, яку ухвалив Заводський районний суд м. Миколаєва під головуванням судді Кузьменка В.В. у приміщенні цього суду 25 січня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №407096, складеному 09 листопада 2020 р. о 22:05 годині, 09 листопада 2020 р. о 21:45 год. в м. Миколаєві по вул. Курортна, 1А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом HYUNDAI SONATA 2.01, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обставинам. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, пояснив, що не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 січня 2021 р. ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік та стягнуто 420 грн. 40 коп. судового збору.

Не погоджуючись із постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Письменний М.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає, що при винесенні постанови суд не в повній мірі дослідив докази у справі, не вірно надав оцінку тим доказам, які були досліджені, під час прийняття рішення вийшов за межі протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідно призвело до хибних висновків.

Апеляційна скарга мотивована тим, що з даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №407096 від 09 листопада 2020 р. вбачається, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, однак, в оскаржуваній постанові суд зазначає про порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, тобто, як вважає апелянт, самостійно змінює викладення обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, у якому звинувачується ОСОБА_1 . Крім того, під час розгляду справи 25 січня 2021 р., який відбувся в особистому кабінеті судді Кузьменка В.В., останнім не оголошено складу суду, не роз`яснено права на відвід складу суду, не роз`яснено ОСОБА_1 права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Окрім того, судом відмовлено у задоволенні клопотання адвоката Письменного М.Г. про виклик свідків, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення для їх допиту у судовому засіданні, тоді як вказані пояснення викликають обґрунтовані сумніви через те, що їх текст заздалегідь був надрукований. До того ж, факт відмови від проходження від медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння на відеозапису не зафіксований, так як ОСОБА_1 наполягав на проходженні такого огляду у медичному закладі. Таким чином, апелянт зазначає, що працівниками поліції не дотримано вимоги пункту 7 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Письменного М.Г., Тараненка С.Ю., які підтримали апеляційну скаргу та наведені в ній доводи, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він не ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також суперечить вимогам закону.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статей 7, 254 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється в межах протоколу про адміністративні правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до відповідальності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону суддею місцевого суду не виконані.

З матеріалів справи вбачається, що 09 листопада 2020 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №407096, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, відповідно до якого 09 листопада 2020 р. о 21:45 год. в м. Миколаєві по вул. Курортна, 1А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом HYUNDAI SONATA 2.01, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обставинам. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі Правила), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є: 1) керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного, наркотичного чи іншого); 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння; 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, суддя, проаналізувавши обставини справи, зробив висновок про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Заборона водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена пунктом 2.9-А Правил.

Разом з тим, зазначаючи, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тобто про порушення вимог пункту 2.9 «а» Правил, що також утворює об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя суду першої інстанції допустив порушення вимог закону, які є істотними, оскільки справи про адміністративні правопорушення розглядаються судом виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, і суддя не вправі виходити за межі зазначеної у протоколі суті адміністративного правопорушення та його кваліфікації, наслідком чого є погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, вказавши у постанові про керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, суддя вийшов за межі істотних обставин вчинення правопорушення, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення щодо нього, що є неприпустимим, оскільки в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обставинам та від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, що є порушенням п. 2.5 Правил.

Враховуючи те, що визначена у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 суть адміністративного правопорушення відповідає об`єктивній стороні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, але як порушення вимог п.2.5 Правил, то судовий розгляд мав бути проведений в зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення межах.

Проте, з постанови суду першої інстанції вбачається, що суддя вийшов за межі суті правопорушення, визначеного в протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому істотно змінив фактичні обставини справи, зазначивши про порушення ОСОБА_1 вимог щодо заборони керувати транспортним засобом в стані сп`яніння, тоді як такі дії не інкримінувались уповноваженими на те особами при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Також в даному випадку суд апеляційної інстанції вважає за необхідне застосувати рішення ЄСПЛ у справі «Малофєєв проти Росії та Карелін проти Росії», у яких суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Крім того, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

В силу частини 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно частин 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Аналогічні вимоги містить Інструкція «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі Інструкція)

Згідно з п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 (далі Порядок), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Проаналізувавши зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №407096 від 09 листопада 2020 року, пояснення ОСОБА_1 та інші наявні у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні протоколу не було дотримано таких вимог закону.

Згідно пояснень ОСОБА_1 , наданих в суді першої інстанції, останній свою вину за обставин, викладених у протоколі, не визнав, стверджував, що не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, але працівники поліції не доставили його до медичного закладу. Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в суді апеляційної інстанції пояснював, що після зупинки транспортного засобу працівники патрульної поліції пропонували ОСОБА_1 пройти медичний огляд на місці за допомогою газоаналізатора «Drager», на що він не погодився, проте згоден був їхати до медичної установи для проходження обстеження, між тим працівники поліції його до медичного закладу не направили.

Як вбачається з записів з нагрудного відеореєстра поліцейського ВЕ-00244, які були досліджені в суді апеляційної інстанції, після роз`яснення поліцейським особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , на місці зупинки транспортного засобу обов`язку пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою технічного засобу газоаналізатора «Drager», ОСОБА_1 відповів «нет», «на месте нет», «поэхали». На уточнення працівника поліції про те, чи хоче він пройти тест «на Володарського» (де знаходиться спеціалізований медичний заклад), ОСОБА_1 також погодився «проїхати».

Такі відповіді особи, яка притягається до відповідальності про адміністративне правопорушення, свідчать про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, оскільки погодився його пройти у медичному закладі.

Між тим, працівники поліції дій щодо направлення водія ОСОБА_1 до медичної установи для проходження медичного огляду на стан сп`яніння не вчинили, а після відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки за допомогою технічного приладу у присутності свідків склали протокол про адміністративне правопорушення.

За такого належними та допустимим доказами по справі не доведено, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, за яке передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки останній не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Встановлені апеляційним судом обставини щодо порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення від 09 листопада 2020 року відносно ОСОБА_1 свідчать про порушення працівниками поліції вимог статей 254, 256, 268 КУпАП, визначеного законодавством порядку проведення огляду водія на стан сп`яніння, передбаченого Порядком № 1103 та Інструкцією № 1452/735.

Тому протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №407096, складений 09 листопада 2020 року відносно ОСОБА_1 , не відповідає вимогам закону і не може бути підставою для притягнення останнього до відповідальності.

З огляду на наведене, а також положення статей 59, 62 Конституції України висновки суду про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння не ґрунтується на вимогах закону, оскільки суд вийшов за межі складу правопорушення, визначеного у протоколі про адміністративне правопорушення, а крім того в суді не доведено належними та допустимим доказами наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Тому постанова суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Керуючись статтями 247, 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - Письменного Миколи Геннадійовича задовольнити.

Постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 січня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.М. Базовкіна