Справа № 163/671/21 Провадження №33/802/362/21 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія:ст. 472 МК України Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2021 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., за участю представника митниці Пікалюка М.С., розглянувши апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 25 березня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Даною постановою судді провадження у справі за протоколом про порушення митних правил №0062/20500/21 від 17 лютого 2021 року щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 , працюючого водієм у ТОВ «ДАРОЛ», РНОКПП не відомий, за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст.472 МК України, закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вилучені за цим протоколом 1 комплект шатунних вкладишів, 1 датчик сліпих зон, 1 підшипник ковзання колінчастого валу, 1 підшипник колінчастого валу, 8 комплектів шатунних підшипників, 2 поршні двигуна, 1 ремкомплект, 1 рефлектор, 1 трубку системи охолодження, 2 масляних фільтрів, 1 паливну форсунку повернути ОСОБА_1 для проведення митного оформлення згідно з чинним законодавством.

Відповідно до протоколу, ОСОБА_1 ставиться у провину те, що він 17 лютого 2021 року прямуючи з Республіки Польща в Україну через митний пост "Ягодин" Волинської митниці Держмитслужби водієм автомобіля "Мерседес-Бенц", номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом "Шмітц", номерний знак НОМЕР_2 , в якому перевозився вантаж шоколадної продукції, вказав у власній митній декларації ящик запчастин вагою 7 кг, не задекларувавши за встановленою формою 1 комплект шатунних вкладишів, 1 датчик сліпих зон, 1 підшипник ковзання колінчастого валу, 1 підшипник колінчастого валу, 8 комплектів шатунних підшипників, 2 поршні двигуна, 1 ремкомплект, 1 рефлектор, 1 трубку системи охолодження, 2 масляних фільтрів, 1 паливну форсунку загальною вартістю 64 593,72 гривні, що знаходились в ящику напівпричепа разом із задекларованими товарами і були виявлені під час митного контролю.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст.472 МК України.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції у своїй постанові зазначив, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад порушення, передбаченого ст.472 МК України, оскільки доказів умисного заявлення ОСОБА_1 недостовірної вартості товарів під час здійснення провадження не зібрано.

Не погодившись із таким судовим рішенням, Волинська митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу в якій просить його скасувати на прийняти нове, яким визнати винним ОСОБА_1 у порушенні митних правил за ст.472 МК України та накласти на нього стягнення в межах санкцій цієї статті, а також стягнути судові витрати та витрати за зберігання товару. Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що недекларування товару переміщуваного через митний кордон України завдає значної шкоди економічним інтересам нашої держави. Ввважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, є безпідставним, оскільки в матеріалах справи наявні достатні докази того, що ОСОБА_1 вчинив дане правопорушення.

В апеляційний суд ОСОБА_1 не з`явився хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши представника митниці Пікалюка М.С., який скаргу підтримав з підстав викладених у ній, приходжу до наступного висновку.

Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до вимог ст.489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції при прийнятті судового рішення були дотримані в повній мірі.

Висновок суду про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України є правильним виходячи з наступного.

Адміністративним правопорушенням за ст.472 МК України є недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується дією (недостовірне декларування), або ж бездіяльністю (недекларування). Тобто, це незаявлення за встановленою письмовою, усною, або будь-якою іншою формою відомостей або заявлення недостовірних відомостей про товари, їх митного режиму і інших відомостей для митної мети.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 17 лютого 2021 року прослідував автомобілем "Мерседес-Бенц", номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом "Шмітц", номерний знак НОМЕР_2 , з Республіки Польща в Україну, в зону митного контролю митного поста «Ягодин» по вантажній смузі «червоний коридор».

У власній митній декларації ОСОБА_1 вказав про наявність у нього вантажного відправлення та ящика із автозапчастинами вагою 7 кг та вартістю 500 євро.

Протоколом про порушення митних правил, актом про проведення митного огляду транспортного засобу, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , службовою запискою інспектора митниці стверджено наявність у ОСОБА_1 автомобільних запчастин. При цьому, вказаними ж доказами стверджено ту обставину, що іншого товару, окрім вилученого у ОСОБА_1 митним органом виявлено не було.

Разом з тим, оглядом висновку експерта долученого до матеріалів встановлено, що виявлені у ОСОБА_1 автозапчастини містили відповідне маркування.

Отже, на переконання апеляційного суду, у митного органу була уся необхідна інформація, яка надає змогу ідентифікувати переміщуваний товар, його кількість та самостійно визначити митну вартість для митних цілей.

Згідно із ч.ч.1, 3, 4 ст.368 МК України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів. Особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості. У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів митні органи визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу.

Таким чином, інспектор митного органу, не погодившись із заявленою ОСОБА_1 вартістю товарів, мав право визначити таку вартість в порядку ст.368 МК України і запропонувати ОСОБА_1 сплатити митні платежі в порядку ст.374 МК України.

Доказів умисного заявлення ОСОБА_1 недостовірної вартості товарів під час здійснення провадження не зібрано: до протоколу не приєднано товарно-супровідних документів, інформації іноземних митних органів, відомостей від продавця товару тощо.

Тим самим встановлено, що ознак передбаченого ст.472 МК України правопорушення дії ОСОБА_1 не містять, а саме по собі заявлення вартості товарів, відмінної від визначеної експертним шляхом з ініціативи митного органу, не утворює складу такого порушення митних правил.

Згідно зі ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналізуючи обставини справи та положення ст.472 МК України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та вірного висновку про те, що ОСОБА_1 не повинен у даному випадку нести відповідальність за порушення митних правил, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в розумінні ст.495 МК України його винуватості у порушенні митних правил, і не було таких здобуто, як в ході розгляду справи судом першої інстанції, так і апеляційною інстанцією.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушень, передбачених ст.472 МК України у зв`язку з чим вірно закрив провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КпАП України.

Доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, оскільки судом було правильно застосовано норми матеріального права та не порушено норм процесуального права.

Долю вилучених предметів та витрат за зберігання товарів суд першої інстанції вирішив у відповідності до положень МК України та КпАП України.

Постанова судді є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування чи зміни з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.294 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 25 березня 2021 року щодо ОСОБА_1 , - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк