33/804/82/21
235/6889/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2021 року м. Бахмут
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Стародуб О.Г., за участю секретаря Рябцевій Ю.С., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 січня 2021 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1
Згідно постанови, 15.10.2020 р. о 04.00 год. на 386 км автодороги Знам`янка Луганськ Ізварино водій ОСОБА_2 керувала автомобілем ЗАЗ 110206, д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовилась в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч 1 ст. 130 КпАП України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову судді скасувати та провадження по справі закрити. Вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Вказує на те, що суддя не викликав в судове засідання та не допитав свідків. Тому, на думку апелянта, письмові пояснення свідків не можна вважати належними доказами. При складанні протоколу не було свідків, автомобілем не керувала. Зазначає, що справа розглянута без її участі, чим порушені її права, передбачені ст. 268 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_2 , яка підтримала апеляційну скаргу, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді має бути поновлений, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Факт скоєння адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ДПР №440606 від 15жовтня 2020 року, в якому зазначено, що ОСОБА_2 керувала автомобілем ЗАЗ 110206 д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовилась в присутності двох свідків (а.с.1). Письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння у визначеному законом порядку (а.с. 3,4). Письмовими поясненнями ОСОБА_2 в протоколі про адміністративне правопорушення, з яких вбачається, що остання відмовилась від проходження медичного огляду в з`язку з тим, що не бачить в цьому сенсу (а.с.1).
З відеозапису, який долучено до протоколу, вбачається, що ОСОБА_2 було запропоновано пройти медичний огляд на стан сп`яніння у наркологічному диспансері або за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки, на що ОСОБА_2 відмовилась пройти медичний огляд на стан сп`яніння в присутності двох свідків.
Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_2 ( ОСОБА_5 ) міститься склад правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, оскільки вона відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд не може погодитись з твердженням апелянта, що вона не була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 було під особистий підпис повідомлено про те, що розгляд справи відбудеться 26 жовтня 2020 року о 09 год. 00 хв. у Красноармійському міськрайонному суду.
Крім того, суд першої інстанції неодноразово повідомляв ОСОБА_2 про дату та час розгляду справи, а саме шляхом направлення на ім`я ОСОБА_2 судових повісток про виклик до суду у судове засідання та шляхом смс повідомлень.
Тому у суду першої інстанції були всі законні та обґрунтовані підстави розглянути справу за відсутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Апеляційний суд звертає увагу, що провадження у справі про адміністративне правопорушення розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення, і їй вручається копія такого протоколу. Про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. В процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами, передбаченими статтею 268 КУпАП.
При цьому, з`ясовуючи поінформованість особи про час та місце розгляду справи, суд також повинен зважати на поведінку особи, яка притягується до відповідальності. Ухилення від одержання повідомлення або інші недобросовісні дії, які свідчать про намагання уникнути участі в засіданні, не можуть бути підставою для скасування постанови.
Наведена позиція узгоджується з висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеними у постанові від 30 січня 2020 року (справа №482/9/17).
Згідно ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, Європейській суд з прав людини в своєму рішенні по справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство.
В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
На підставі вище зазначеного, апеляційні доводи про порушення судом першої інстанції вимог ст.268 КУпАП, на переконання апеляційного суду, є безпідставними.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, не відносяться до переліку визначених ст. 268 КУпАП справ, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. З врахуванням строку притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП, суддя першої інстанції правильно дійшов висновку про проведення розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на підставі наявних матеріалів, оскільки безпідставне умисне затягування справи порушує завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення (ст. 1 КУпАП).
Таким чином, відсутність апелянта під час розгляду справи в суді зумовлена саме його пасивною поведінкою та бажанням затягнути розгляд адміністративної справи з метою уникнення адміністративної відповідальності.
Апеляційна інстанція не бере до уваги доводи апеляції щодо порушення працівниками поліції порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння з огляду на таке.
Згідно п.12 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Ця Інструкція покроково встановлює дії працівників поліції в разі підозри про перебування водія стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів. Аналіз статей 130 та 266 КУпАП в їх взаємозв`язку свідчить про те, що відповідальність за відмову від проходження огляду настає у випадку відмови від любого запропонованого (в разі підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням його порядку проведення.
Оскільки ОСОБА_2 відмовилась від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, вважаю що вимоги інструкції жодним чином не порушені та дії працівників поліції жодним чином не суперечать вимогам вищевказаної Інструкції, яка передбачає порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я.
Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноважений особою відповідно до вимог 256 КУпАП.
Ті обставини, що після складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не була відсторонена від подальшого керування транспортним засобом, не спростовують доведеності факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з врахуванням сукупності вищевказаних доказів.
Доводи ОСОБА_2 , що вона не керувала автомобілем є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом до протоколу. Так, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 не заперечує факту зупинки її на блокпосту під час керування автомобілем у зазначений в протоколі час.
Не заслуговують на увагу доводи апелянта, що свідки під час складання адміністративного протоколу були відсутні, оскільки з відеозапису вбачається, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення були присутні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Також зазначені свідки вказані у протоколі, який підписаний апелянтом.
Отже, апеляційним судом не встановлено жодних об`єктивних обставин, які б свідчили про відсутність свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 (Скиданової), а тому посилання апелянта на їх відсутність є необґрунтованими та нічим не підтверджені.
Згідно ч.1 ст. 272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі, тобто виклик в судове засідання свідків є правом суду, а не обов`язком, у зв`язку з чим, доводи апелянта про те, що місцевим судом не допитано свідків, є неспроможними.
Також апелянт не заявляв клопотання про допит свідків під час розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна інстанції не бере до уваги доводи апелянта, що протокол складений на іншу особу як безпідставні.
Право зміни прізвища під час укладання шлюбу одного з подружжя передбачено ч.1 ст. 53 Сімейного кодексу України.
З свідоцтва про укладання шлюбу Серія НОМЕР_2 , виданого Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Донецькій області 16.02.2019 року вбачається, що після реєстрації шлюбу ОСОБА_2 змінила прізвище на ОСОБА_5 .
Отже, зміна прізвища ОСОБА_2 на ОСОБА_5 відбулася у встановленому законом порядку та на законних підставах.
Отже, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 є одна і таж людина, а зміна прізвища, з подальшим використанням старого водійського посвідчення, не може бути законною підставою для звільнення від адміністративної відповідальності.
Також, апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_6 підписала протокол від 15.10.2020 року, складений у відношенні ОСОБА_2 та отримала його копію, не вказавши у протоколі своїх заперечень з приводу невірності у написанні її прізвища.
Наявні у справі докази зібрані з дотриманням вимог КУпАП та є допустимими доказами. Інших доказів, які б спростовували вищевказані фактичні обставини, на час розгляду справи судом першої інстанції та апеляційним судом ОСОБА_2 не надано.
Вид і розмір адміністративного стягнення суддею визначені відповідно до вимог ст. 33 КУпАП.
Таким чином, підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування постанови судді відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 січня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя