ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року. Суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області Вітер І.Р. розглянувши справу про адміністративні правопорушення, які надійшла від начальника Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Із протоколів про адміністративне правопорушення серії ВАБ №035479, ВАБ №529578 від 20 січня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 будучи матір`ю неповнолітньої ОСОБА_2 , 2005 року народження, неналежним чином виконує батьківські обов`язки щодо її виховання, а саме 29 грудня 2020 року близько 22 год. 45 хв. неповнолітня ОСОБА_3 перебувала по АДРЕСА_1 в стані алкогольного сп`яніння. 13.01.2021 року о 22 год. 40 хв. неповнолітня ОСОБА_3 перебувала поблизу вулиці С.Бандери, буд.13/1 в місті Володимир-Волинський перебувала у стані алкогольного сп`яніння

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ч.3 ст.184 КУпАП і її вина підтверджується зібраними по справі матеріалами.

Постановою судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області Вітера І.Р. від 18 лютого 2021 року справи про адміністративні правопорушення № 154/295/21 провадження №3/154/168/21, № 154/311/21 провадження №3/154/180/21, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення об`єднано в одне провадження .

В суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень визнала повністю, покаялася у вчиненому.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч.3 ст. 184 КУпАП.

Згідно ч.2 ст.6 Сімейного кодексу України та ч.1 ст.32 Цивільного кодексу України, малолітньою вважається дитина у віці до чотирнадцяти років.

Відповідно до ч.2 ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч.4 ст.155 Сімейного Кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП проявляється у ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На підставі вищевикладеного, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень передбачених ч. 3 ст. 184 КУпАП доведена повністю матеріалами справи і дії останньої слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 184 КУпАП, як ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення виховання неповнолітніх дітей.

Разом з тим, санкція ч.3 ст.184 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Накладення адміністративного стягнення у виді штрафу значною мірою вплине на матеріальне становище ОСОБА_1 , так як вона не працює, отримує мізерну заробітну плату, інших джерел доходу не має, на утримання має неповнолітню дитину, що також негативно вплине на стан забезпечення дити.

Згідно ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, беручи до уваги обставини вчинення адміністративного правопорушення, особу винного, приходжу до висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП у зв`язку із малозначністю скоєнних адміністративних правопорушень, обмежившись усним зауваженням.

На підставі викладеного, керуючись ст. 22, 245, 268, 283, 285 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

У зв?язку із малозначністю вчиненого звільнити ОСОБА_1 , від адміністративної відповідальності за ч.3 ст.184 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення та набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суддя (підпис).

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер