Справа № 456/5209/20
Провадження № 3/456/32/2021
ПОСТАНОВА

іменем України

18 лютого 2021 року місто Стрий

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Бораковський В. М. , розглянувши матеріали, які надійшли з Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за частиною 3 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №084174 від 05.12.2020, ОСОБА_1 05.12.2020, о 22 год 20 хв, по вул. Незалежності, 32, в м. Стрий Львівської області, керував транспортним засобом автомобілем «Geely», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена частиною 3 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, на виклик суду повторно не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив.

Зважаючи на викладені обставини та відсутність фактичних даних, які свідчили про поважність причини неявки ОСОБА_1 до суду, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи про адміністративне правопорушення за його відсутності, що відповідає вимогам статті 268 КУпАП.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, суд доходить такого висновку.

Відповідно до диспозиції частини 3 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, об`єктивною стороною цього адміністративного правопорушення є вчинення особою будь-яких дій, передбачених частиною 1 ст. 130 КУпАП, за обов`язкової умови: такі дії вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306, передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 ст. 130 КУпАП, суду надано:

протокол серії ОБ №084174 від 05.12.2020, відповідно до якого ОСОБА_1 05.12.2020, о 22 год 20 хв, будучи особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена частиною 3 ст. 130 КУпАП (а.с.2);

акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначені ознаки сп`яніння у водія ОСОБА_1 (а.с.3);

направлення від 05.12.2020, яке підтверджує скерування ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я з метою його огляду для виявлення стану сп`яніння, в якому зазначено виявлені поліцейським ознаки сп`яніння у водія ОСОБА_1 та про відмову ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння (а.с.4);

письмові пояснення свідків, в яких вони засвідчили відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку (а.с.6, 7);

пояснення ОСОБА_1 надані ним на місці (а.с.2), відповідно до яких він випив пиво та керував транспортним засобом і відмовився від медосвідчення.

Крім цього, до протоколу про адміністративне правопорушення долучено постанову від 20.03.2020, яка підтверджує факт вчинення ОСОБА_1 27.02.2020 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 130 КУпАП (а.с.8).

Дослідивши зазначені документи суд вважає, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості.

Аналізуючи дотримання поліцейським процедури проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, суд враховує вимоги ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (далі Порядок).

Так, за змістом частини 2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (частина 3 ст. 266 КУпАП, пункт 6 Порядку).

Суд зауважує, що з матеріалів справи вбачається незгода ОСОБА_1 на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, а також встановлення цієї обставини у присутності двох свідків.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що виявлені працівником поліції 05.12.2020 у особи, яка керувала транспортним засобом «Geely», н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота відповідали ознакам алкогольного сп`яніння, визначених у пункті 3 Інструкції та, в сукупності з відмовою водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння давали поліцейському правову підставу для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Крім цього, протокол про адміністративне правопорушення складено в присутності двох свідків, що, з огляду на вищевикладені обставини, відповідає вимогам пункту 8 Порядку.

Водночас, суд звертає увагу на те що з постанови від 20.03.2020 вбачається факт вчинення ОСОБА_1 27.02.2020 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 130 КУпАП, накладення на нього судом стягнення у виді штрафу у сумі 20 400,00 грн. та позбавлення права керування транспортним засобом на трок 3 роки. Однак, інші докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 , на час вчинення 05.12.2020 дій, передбачених частиною 1 ст. 130 КУпАП, двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в матеріалах справи відсутні і здобути їх самостійно суд позбавлений можливості, оскільки відповідно до частини 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, доказів, які б підтверджували факт накладення судом на ОСОБА_1 двічі протягом періоду з 05.12.2019 по 05.12.2020 (тобто, протягом року) адміністративного стягнення за вчинення дій, передбачених частиною 1 ст. 130 КУпАП, суду не надано.

Отже, підсумовуючи вищевикладене, суд доходить переконання, що наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 ст. 130 КУпАП, не доведена та не підтверджується матеріалами справи.

Однак, досліджені судом докази свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 130 КУпАП.

Так, згідно з диспозицію частини 2 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням вважається повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Судом беззаперечно встановлено факт вчинення ОСОБА_1 27.02.2020 адміністративного правопорушення, передбачених частиною 1 ст. 130 КУпАП (а.с.8), а наявні досліджені судом докази підтверджують факт повторного протягом року вчинення ним правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 130 КУпАП (відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння).

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 підлягають кваліфікації за частиною 2 ст. 130 КУпАП.

Також, з приводу зміни правової кваліфікації правопорушення, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно з пунктом 55 Рішення Європейського Суду з прав людини «Гурепка проти України» «з огляду на свою усталену прецедентну практику, Суд не має сумніву, що в силу суворості санкції дана справа за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носило кримінальний характер з усіма гарантіями статті 6 Конвенції та, відповідно, й статті 2 Протоколу №7 до Конвенції (див. Engel and others v. the Netherlands, judgment of 8 June 1976, Series A no. 22, параграфи 82-83; Ozturk v. Germany, judgment of 21 February 1984, Series A no. 73, параграфи 48-50; Escoubetv. Belgium judgment [GC], no. 26780/95, параграф 32, ECHR 1999-VII; Ezeh and Connors v. the United Kingdom [GC], nos. 39665/98 and 40086/98, ECHR 2003-X).

З огляду на позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у вищевказаному рішенні, суд бере до уваги (за аналогією) положення частини 3 ст. 337 КПК України, відповідно до якої з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 суд враховує: характер вчиненого ним правопорушення; ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченого частиною 2 ст. 130 КУпАП, яка доведена повністю, та доходить переконання, що стосовно ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції частини 2 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. Застосування судом до ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення є необхідним для досягнення мети його застосування.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись статтями 23, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, статтею 4 ЗУ «Про судовий збір»,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП, і накласти стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Cуддя В. М. Бораковський