Справа № 548/134/21
П О С Т А Н О В А Провадження №3/548/72/21

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.04.2021 року м. Хорол

Суддя Хорольського районного суду Полтавської області Коновод О.В., розглянувши матеріали, які надійшли з УПП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , українця, гр. України, непрацюючого, такого, що раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався,

за ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 192041 від 17.01.2021 року водій ОСОБА_1 17.01.2021 року близько 00:41 години в с. П.Багачка Хорольського району Полтавської області керував автомобілем марки ВАЗ21013 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у визначеному законом порядку відмовився в присутності 2-х свідків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Орленко Р.Е. просили закрити провадження по справі, так як працівниками поліції при проведенні огляду ОСОБА_1 були допущені грубі порушення, зокрема вказали на ту обставину, що свідки на місці зупинок транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , не були залучені працівниками поліції. І в їх присутності працівниками поліції не пропонувалося ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. І відмови від такого огляду на місці зупинки ОСОБА_1 в присутності свідків не висловлював.

Дослідивши письмові документи, вислухавши пояснення особи відносно якої вирішується питання про притягення до адімінстративної відповідальності, дослідивши наявні в матеріалах справи відеозаписи, приходжу до наступних висноків.

Так, частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, ч. 1 ст. 130 КУпАП, серед іншого, передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що в даному випадку інкримінується ОСОБА_1 .

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.5 ПДР України, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 року за № 1103.

За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння, який проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби), а у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд пройти в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.

Таким чином, в даній ситуації вимагається доведення того, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння, тобто огляду поліцейським на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціальних технічних засобів та огляду лікарем в закладі охорони здоров`я, на підтвердження чого, повинні бути надані відповідні докази.

Відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться у вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як наслідок, ст. 252 КпАП України, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , повністю заперечує вчинення адміністративного правопорушення, та вказує, що він від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не відмовлявся, що відповідно до статті 251 КУпАП може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Суддя констатує, що процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 75-79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Карелін проти Росії», пункт 54 справи «Озеров проти Росії», пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»).

У зв`язку із чим Суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Отже, враховуючи обставини даної справи, реалізовуючи свій обов`язок щодо збирання доказів, визначений ч. 2 ст. 251 КУпАП, з метою доведення того, що ОСОБА_2 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку, на підтвердження чого, до Суду працівниками поліції було надано наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення двох свідків, відеозапис на диску.

Ознайомившись із наданими поліцейськими доказами по справі, вважаю їх неналежними, недопустими, необ`єктивними, недостатніми та суперечливими, а тому такими, на підставі яких неможливо встановити в діях ОСОБА_1 ознаки складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, натомість свідчать про грубе недотримання працівниками поліції своїх посадових обов`язків, починаючи з моменту зупинки транспортного засобу, та порушення порядку оформлення адміністративного матеріалу по ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно нього.

Суддя констатує, що процедура притягнення особи до відповідальності за адміністративні правопорушення в сфері порушення правил безпеки дорожнього руху, склад яких характеризуються надзвичайно суворими санкціями, мінімальний розмір яких обчислюється сумою в 10200 грн., та супроводжується позбавленням спеціального права на досить тривалий строк, тоді як мінімальний розмір штрафу за кримінально каране діяння за національним законодавством України є значно меншим, має відбуватися за процедурою переслідування за вчинення кримінального правопорушення з дотриманням гарантій, притаманних кримінальному провадженню.

Серйозність покарання за статтею 130 КУпАП підкреслює її «кримінально-правовий» характер в розумінні положень Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а тому особам, стосовно яких складено протокол про адміністративне правопорушення за цією статтею, мають бути забезпечені всі гарантії, які передбачені в ст.6 Конвенції.

Суддя наголошує, що дії працівників поліції щодо виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, серед іншого, повинні узгоджуватися з вимогами Інструкції

про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, чого в нашому випадку не було дотримано.

Пунктами 2, 4 вказаної Інструкції

передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану . Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Таким чином, підозра може виникнути лише у разі наявності відповідних ознак, а не безпідставно.

У протоколі про адміністративне правопорушення, ознаками алкогольного сп`яніння поліцейським зазначено: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя.

На відеозаписі з бодікамери, жодних із перелічених ознак не вбачається, як і не видно, щоб поліцейські оглядали водія з метою виявлення таких ознак на місці зупинки транспортного засобу. Тобто, об`єктивних даних, що давали б підставу вважати, що у ОСОБА_1 наявні ознаки будь-якого сп`яніння, у поліцейських не було, а отже не було підстав для проведення огляду на стан сп`яніння.

Крім того, на відео чітко видно, що ОСОБА_1 має повністю адекватний стан, жодних ознак, вказаних поліцейським у протоколі на даному відеозаписі не зафіксовано.

З долученого до матеріалів справи відеозапису на бодікамеру не вбачається, щоб поліцейський звертав би увагу свідків на наявність вище перелічених ознак у останнього, а вказує, що у «водія було чутно запах перегару» - такої ознаки стану алкогольного сп`яніння законодавець не виокремлює.

Його поведінка, є адекватною ситуації, в якій він опинився, та зокрема, виражається у здивуванні та незгоді з виконанням незаконних вимог поліцейського, який останній надає біля приміщення відділку поліції.

Досліджені судом докази вказують на те, що свідки на місці зупинок транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , не були залучені працівниками поліції. І в їх присутності працівниками поліції не пропонувалося ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. І відмови від такого огляду на місці зупинки ОСОБА_1 в присутності свідків не висловлював.

Згідно із ст. 19 Основного Закону правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Лише вимога суб`єкта владних повноважень, що ґрунтується на законі, має наслідком її виконання; висування ж вимоги, що не продиктована об`єктивними передумовами і наповнена лише формальним змістом, не є підставою для її виконання за рахунок шкоди для особистих інтересів особи.

Означені вимоги суб`єкта владних повноважень не повинні межувати із свавіллям та з незаконним посяганням на права та обов`язки людини».

Окремо, суддя наголошує, на порушенні вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП, якою визначено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знажують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Чинним законодавством передбачено обов`язок поліції запропонувати водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням поліцейським спеціальних технічних засобів. При такому огляді повинні застосовуватись технічні засобі відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Так, у відповідності до ч. 2-3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосу вання таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до п.3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 та п. 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 р., № 1452/735, (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: - поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; - лікарем закладу охорони здоров`я.

З викладеного слідує, що інспектор поліції повинен запропонувати водієві пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу за місцем зупинки транспортного засобу в разі наявності у нього ознак такого сп`яніння, і лише в разі відмови від такого огляду або незгоди з його результатами повинен запропонувати пройти такий огляд в медичній установі.

Технічні засоби відеозапису не фіксують факту відмови водія від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу. Доказів неможливості застосування таких засобів відеозапису матеріали справи не містять. Свідків, на місці зупинки транспортного засобу, у присутності яких водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу із застосування спеціальних технічних засобів поліцейським, так і в закладі охорони здоров`я не було.

Свідки, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 192041 від 17.01.2021 року і письмові пояснення яких додані до нього, не були присутні на місці зупинки транспортного засобу.

Водночас, жодного доказу відмови від проходження огляду на стан сп`яніння за місцем зупинки транспортного засобу не надано.

Таким чином, ст. 266 КУпАП передбачає використання на місці зупинки транспортного засобу техзасобів з метою виявлення будь-якого стану сп`яніння (алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції).

Не надання можливості проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, є незаконним та свідчить про порушення вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП.

При цьому, слід наголосити, що пояснення обох свідків по змісту і формі є аналогічними і не розкривають змісту подій, які в їх присутності відбувалися. Зокрема, в них констатується, що вони були запрошені в якості свідків працівниками поліції. При цьому, свідки не підтверджують факту відмови водія на місці зупинки транспортного засобу від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Це дає підстави розцінити пояснення названих свідків як неналежні та недопустимі докази по справі, а отже, суд, не приймає їх до уваги як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому діяння.

Таким чином, вважаю, що письмові пояснення свідків про відмову ОСОБА_1 відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння не можуть прийматися до уваги, оскільки вони спростовуються даними відеозапису, які не містять даних про відмову від проходження огляду на виявлення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Крім того, відеозапис, наданий на СД-диску також не може бути взятий судом до уваги, в якості доказу, оскільки не є безперервним та містить епізодичний характер, що суперечить вимогам Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису №1026.

Відеозапис не є безперервним та повним не містить моменту виникнення підозри у працівника поліції підозри у перебуванні водія у стані алкогольного сп`яніння, не містить відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

У будь-якому разі, записи, які містяться на СД-диску не можуть бути взяті судом до уваги в якості належного та допустимого доказу.

Таким чином, не фіксуються на боді-камеру період часу з моменту зупинки транспортного засобу і до моменту перебування осіб, зображених на відофайлі біля приміщення відділку поліції, що суперечить вимогам Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- та кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 №1026, згідно якої з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення працівниками поліції передбачено застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

У відповідності до п.5 розділу ІІ вказаної Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Отже, відеозйомка наявна на СД-диску, не є безперервною та містить епізодичний характер, що суперечить вимогам згаданої вище Інструкції та не може розцінюватись як належний доказ.

Окрім того зазначаю, що відеозапис, який здійснювався із нагрудної камери поліцейського, не фіксує як саме правопорушення, так і законність дотримання поліцейським процедури огляду на стан сп`яніння водія від початку до її завершення.

Як вказувалось вище, на відеозаписі з бодікамери навіть не зафіксований факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Вважаю, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова водія транспортного засобу від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, не доведено «поза розумним сумнівом».

Зібрані у справі докази не дають підстав для беззаперечного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Вищевикладені обставини, докази і аргументи у сукупності, та зокрема, що відносно ОСОБА_1 складено протокол з порушенням встановлених законодавством процедур, відсутність доказів, які б підтверджували факт наявності його відмови від проходження огляду, достовірно свідчать, що в діях ОСОБА_1 якого складено адміністративний протокол, склад та подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відсутні, а тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП (провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення).

На підставі викладеного, керуючись ст. 130 ч.1, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 10 діб з дня її винесення шляхом подачі апеляції через Хорольський районний суд Полтавської області.

Суддя: Коновод О. В.