Справа № 589/1857/21
Провадження № 3/589/782/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року м. Шостка

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі головуючого судді Литвинко Т.В., з участю особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка матеріали справи про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу, 26.04.2021 року о 19:00 год. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив сварку зі співмешканкою ОСОБА_2 , в ході якої висловлював на її адресу словесні образи, чим вчинив домашнє насильство в сім`ї психологічного характеру.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив, що вчинив домашнє насильство щодо ОСОБА_2 . Зазаначив, що у нього з співмешканкою виникла сварка на побутовому ґрунті, в ході якої вони голосно лаялись.

ОСОБА_2 також в судовому засіданні заперечила вчинення щодо неї домашнього насильства психологічного характеру з боку ОСОБА_1 та зазначила, що 26.04.2021 року між ними виникла сварка на побутовому ґрунті, в ході якої вони голосно кричали один на одного.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, в діях ОСОБА_1 , враховуючи таке.

Згідно з положеннями ст. ст. 245, 280 КУпАП, суд, керуючись принципами всебічності, повноти, об`єктивності та законності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (в редакції Закону № 2229-VIII від 07.12.2017 року «Про запобігання та протидію домашньому насильству») адміністративна відповідальність настає за домашнє насильство, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до визначення, яке міститься в п. 1 ч. 1ст. 1 Закону № 2229-VIII від 07.12.2017 року «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Слід зазначити, що Закон № 2229-VIII від 07.12.2017 року спрямований на реалізацію положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству (надалі - Стамбульська Конвенція).

Стамбульською Конвенцією домашнє насильство розуміється як певний спосіб поведінки, якою одна особа намагається утвердити або підтримати контроль над іншою особою, що відноситься до певної вразливої групи і знаходиться у вразливій ситуації. Однак це жодним чином не свідчить про те, що міжнародні договори мали намір розглядати як «домашнє насильство» будь-яке насильство, що трапляється між членами сім`ї, але яке зумовлене іншими причинами.

Суд не має підстав вважати, що законодавець, приймаючі Закон № 2227-VIII, під терміном «домашнього насильства» мав намір визначити більш широке коло діянь, ніж міжнародне законодавство, на імплементацію якого він спрямований. Тому посилання лише на те, що потерпілим від правопорушення є член сім`ї винного, недостатньо для того, аби стверджувати про існування ситуації домашнього насильства у значенні, яке надається цьому терміну ОСОБА_3 та законом, що ухвалено з метою її імплементації.

Наведене узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 647/1931/19.

Тобто, ст. 173-2 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності саме за вчинення домашнього насильства. Будь-яка суперечка чи конфлікт, які виникають між родичами, не можуть однозначно трактуватись, як домашнє насильство.

Між тим суду не було надано відомостей, які доводили б, що у вказаних вище обставинах потерпіла відносилась до певної вразливої групи чи знаходилась у вразливій ситуації у відношеннях з ОСОБА_1 , тобто зазнала саме домашнього насильства з його боку.

Як вбачається з письмових пояснень свідка ОСОБА_4 , остання є матір`ю ОСОБА_2 та живе з нею по сусідству. Вона почула, що її кличуть онуки на допомогу та кричить донька і тому вона викликала поліцію.

При цьому, з письмових пояснень наданих ОСОБА_2 при складені вищевказаного адміністративного протоколу вбчається, що вона не була жертвою саме домашнього насильства. Остання зазначила, що 26.04.202021 року близько 19:00 год. між нею та її співмешканцем ОСОБА_5 виникла сварка, в ході якої вони гучно один на одного кричали. Також, вказала, що претензій до ОСОБА_6 вона не має, до будь-якої відповідальності притягувати останнього не бажає, подальшу перевірку за даним фактом просить припинити, від написання будь-яких заяв відмовляється і чому її мати викликала поліцію не знає.

Таким чином, матеріалами справи не доведено, що ОСОБА_2 відносяться до певної вразливої групи і знаходиться у вразливій ситуації по відношенню до ОСОБА_1 , що могло б, у випадку конфлікту, призвести до її страждань, тобто мало б місце домашнє насильство.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 відсутні ознаки саме домашнього насильства.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження в справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 173-2 КУпАП слід закрити на підставі п. 1ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст.173-2, ст. ст.245,247,251,280,283,284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області Т.В.Литвинко