Справа № 442/6187/20 Головуючий у 1 інстанції: Кучаковський Ю.С.
Провадження № 33/811/1619/20 Доповідач в 2-й інстанції: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді - Стельмаха І.О.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,- ОСОБА_1

захисника-адвоката Ловінської С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою захисника Ловінської С.С. на постанову судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 жовтня 2020 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 жовтня 2020 року

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420 грн 40 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнанний винним у тому, що він 24.09.2020 о 00 год. 45 хв. в с. Вільшаник на автодорозі Мостиська-Самбір-Борислав-Дрогобич 39 км + 250 м передав керування транспортним засобом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_2 , який в м. Самборі на вул. Івана Франка, 45, керував автомобілем «Шкода Октавія», номериний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком медичного огляду № 290 від 24.09.20 КНМ СМР та СРР Самбірська ЦРЛ, чим порушив вимоги п. 2.9г Правил дорожнього руху.

На постанову судді захисник Ловінська С.С. подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову судді та закрити провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що постанова винесена без належного повідомлення ОСОБА_1 ; з 01.10.2020 по 25.10.2020 ОСОБА_1 перебував закордоном, судову повістку отримав лише 27.10.2020, одразу звернувся до суду, де дізнався про винесену постанову, із матеріалами справи ознайомився 05.11.2020, тому строк апеляційного оскарження пропущено з поважних причин.

В обгрунтування апеляційних вимог захисник покликається на те, що всі пояснення, які були написані ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були написані самими працівниками поліції. ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було затримано о 00 год 45 хв та доставлено до Самбірського відділу поліції, де вони перебували до 06.00 год ранку. При цьому працівниками поліції були вилучені у затриманих осіб всі мобільні телефони, що позбавило їх можливості повідомити батьків та скористатися правовою допомогою.

У поясненнях ОСОБА_3 вказано, що автомобіль «Шкода Октавія», належить його батькові ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є його друзями. 23.09.2020 близько 21.00 год він попросив автомобіль у батька, щоб покататись із друзями. Саме ОСОБА_3 сказав ОСОБА_1 , щоб той сів за кермо автомобіля. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 сиділи на задньому сидінні автомобіля та вживали спиртні напої. На прохання ОСОБА_2 сісти за кермо автомобіля, саме ОСОБА_3 , завідомо знаючи, що ОСОБА_2 випив з ним пиво, дозволив останньому сісти за кермо автомобіля.

ОСОБА_1 не вчиняв жодного порушення правил дорожнього руху, сам перебував за кермом автомобіля тільки за згодою ОСОБА_3 . Саме ОСОБА_3 давав дозвіл на керування автомобілем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Відтак, ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Ловінська С.С. апеляційну скаргу підтримали, покликаючись на викладені в ній мотиви. ОСОБА_1 пояснив, що 23.09.2020 до нього зателефонував його товариш ОСОБА_3 , який повідомив, що батько дав йому автомобіль. Вони вирішили поїхати у м. Самбір до закладу «Ейва», з ними був ще їх товариш ОСОБА_2 . Спочатку за кермом був ОСОБА_5 , потім за кермо сів він. ОСОБА_2 разом із ОСОБА_3 сиділи на задньому пасажирському сидінні, чи вживали спиртне не знає, оскільки слідкував за дорогою. Через деякий час, ОСОБА_2 попровся сісти за кермо. Зі згоди ОСОБА_3 , він зупинив авто та віддав йому ключі від автомобіля. ОСОБА_2 ключі та згоду на керування надав саме ОСОБА_3 , він цього не міг робити, оскільки автомобіль не його.

Захисник Ловінська С.С. зазначила, що ОСОБА_2 сів за кермо з дозволу ОСОБА_3 , а не ОСОБА_1 . Вважає, що ОСОБА_1 не може нести відповідальності за передачу керування транспортним засобом ОСОБА_2 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки не вправі розпоряджатись транспортним засобом.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , виступ захисника Ловінської С.С. на підтримку апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що строк апеляційного оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу задоволити з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас, згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.

Так, положеннями статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення при передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння полягає у допуску (переданні) до фактичного виконання функції водія особою, у віддані (користуванні, розпорядженні) якої знаходиться (перебуває) транспортний засіб.

Крім того, відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005 відповідальність за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, настає за умови, що тому, хто це робить, відомо про такий стан.

Таким чином, для настання відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за передачу керування особі, що перебуває у стані сп`яніння, необхідною є наявність таких обставин: особа, якій передано керування автомобілем, перебуває у стані сп`яніння, і це є явним, очевидним; власнику автомобіля (особі у віданні якої перебуває автомобіль) достовірно відомо, що він передає керування особі, яка перебуває у стані сп`яніння.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме письмових пояснень ОСОБА_3 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , саме ОСОБА_3 надав згоду на керування транспортним засобом, як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 .

Крім того у своїх письмових поясненнях від 24.09.2020 ОСОБА_3 зазначив, що «…. він сказав ОСОБА_1 , щоб той сів за кермо автомобіля його батька, на що останній погодився, і вони троє вирішили поїхати у м. Самбір до закладу «Ейва». По дорозі він разом з ОСОБА_2 , перебували на задньому сидінні автомобіля «Шкода Октавія», та розпивали спиртне, а саме він пив горілку, а ОСОБА_2 пив пиво «Балтика-9». Також, по дорозі до м. Самбора, ОСОБА_2 почав просити ОСОБА_1 , щоб той дав йому покерувати автомобілем його батька, на що він повідомив ОСОБА_1 , що якщо він вважає за потрібне то за кермо автомобіля може пересісти та поїхати ОСОБА_2 . ОСОБА_1 зупинив автомобіль біля стадіону в с. Вільшаник Самбірського району, вийшов з авто, сів до нього на заднє сидіння, а ОСОБА_2 продовжив рух до м. Самбора……» (а.с. 6).

З наведено вбачається, що саме ОСОБА_3 (особа у розпорядженні якої перебував автомобіль) передав керування транспортним засобом ОСОБА_2 , і йому було відомо, що ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (вживав пиво, перебиваючи на задньому сидінні поряд із ОСОБА_3 ), а відтак ОСОБА_1 не може нести відповідальності за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп`яніння.

При винесенні постанови, суддя місцевого суду оцінки та аналізу наявним у справі доказам не надав, не з`ясував усі обставини справи в їх сукупності, унаслідок чого, за відсутності в матеріалах справи належних доказів, дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Отже у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, постанову судді скасувати, а справу закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись п.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу захисника Ловінської С.С. задовольнити.

Постанову судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 жовтня 2020 рокущодо ОСОБА_1 скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах