Справа № 316/549/19
Провадження № 3-в/316/6/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2021 рік м.Енергодар

Суддя Енергодарського міського суду Запорізької області Куценко М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Енергодара подання начальника Енергодарського міського сектора філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій областіМаслової В.М., про звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності,-

ВСТАНОВИВ:
Начальник Енергодарського МС філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області Маслова В.М. звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області з вищезазначеним поданням, в якому просить: звільнити ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт накладеного постановою Енергодарського міського суду Запорізької області від 05.04.2019 р., у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.
В обґрунтування подання зазначає, що 23.05.2019 р. постанова Енергодарського міського суду Запорізькій області від 05.04.2019 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт, надійшла на виконання до Енергодарського МС філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області.
Правопорушнику ОСОБА_1 направлялись виклики про явку 26.04.2019 р., 06.05.2019 р., однак за викликом він не з`явився та 06.05.2019 р. було направлені запити до сектора реєстрації з метою з`ясування факту проживання правопорушника та 16.05.2019 р. отримано відповідь, що останній не проживає в місті Енергодарі.
16.05.2019 р. було знову направлено виклик про явку на 22.05.2019 р. та 21.05.2019 р. ОСОБА_1 з`явився до органу пробації та надав письмове пояснення, що працює неофіційно та мешкає у м.Києві, однак інші документи заповнювати відмовився і залишив приміщення органу пробації.
24.05.2019 р. було надіслано запит до Солом`янського РВ ФДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області з метою перевірки факту проживання ОСОБА_1 та 06.06.219 р. отримано відповідь відповідно до якого ОСОБА_1 за вказаною адресою не проживає.
06.06.2019 р. ОСОБА_1 був надісланий виклик на 12.06.2019 р. за яким останній не з`явився. В ході бесіди з ОСОБА_1 за телефонним дзвінком на номер: НОМЕР_1 , здійсненим 12.06.2019 р. старшим інспектором Григірчик Г.О., ОСОБА_1 було повідомлено про його знаходження на роботі у м.Києві проте саме місце роботи останній назвати відмовився.
12.06.2019 р. було повторно направлено запит до Солом`янського РВ органу пробації для перевірки факту проживання та 02.07.20-19 р. отримано відповідь про те, що за вказаною правопорушником адресою знаходиться військова частина № НОМЕР_2 та цивільні особи там не проживають.
11.07.2019 р., 16.07.2019 р. знову було направлено виклик ОСОБА_1 про явку до органу пробації на 16.07.2019 р. та 19.07.2019 р., відповідно, а також 16.07.2019 р. при телефонній розмові із старшим інспектором Григірчик Г.О., ОСОБА_1 зазначив, що 14.07.2019 р. він виїхав на роботу до м. Києва і проживає за раніше вказаною адресою, але уточнювати адресу відмовився та поклав слухавку.
16.07.2019 р., 05.08.2019 року до Солом`янського РВ органу пробації знову було направлено запит на перевірку факту проживання ОСОБА_1 та 13.08.2019 р. отримано відповідь про те, що за вказаною адресою знаходиться військова частина №0799.
15.08.2019 р. провідним інспектором ОСОБА_2 було здійснено вихід за місцем мешкання правопорушника, та дружиною було надано письмове пояснення що її чоловік знаходиться на заробітках в м. Києві і за якою адресою він там проживає їй не відомо.
15.08.2019 р. було надіслано запит до будівельної компанії «УКРБУД» для з`ясування чи працює в цій компанії ОСОБА_3 , та до пенсійного фонду для з`ясування чи проводяться відрахування з заробітної плати ОСОБА_1 .
Згідно інформації з пенсійного фонду правопорушник ОСОБА_1 офіційно не працює.
29.08.2019 р. було направлено запит до Енергодарського MB ДВС щодо встановлення обмежувальних заходів.
10.09.2019 р. за телефонною розмовою з колишньою дружиною правопорушника - ОСОБА_4 було з`ясовано, що нею було написано заяву до Енергодарського ВП про притягнення її колишнього чоловіка ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за ст. 164 КК України, але на її адресу надійшло повідомлення з Енергодарського ВП про відмову у порушені кримінальної справи.
05.11.2019 р. органом пробації було надіслано запити до відповідного органу реєстрації, органу державної виконавчої служби, органу поліції, з метою з`ясування факту проживання (перебування) порушника за вказаним у постанові суду місцем проживання, ОСОБА_5 , Енергодарського РАЦС, Енергодарського військкомату, Запорізького СІЗО (№10), Вільнянського УВП (№11), КНП «СМСЧ» для встановлення місця знаходження правопорушника.
07.11.2019 р., 21.11.2019 р. та 12.12.2019 р. до Енергодарського MB ДВС направлялись запити щодо встановлення місця знаходження ОСОБА_1 та оголошення його у розшук.
18.12.2019 р. отримано відповідь, що державним виконавцем направлено до Енергодарського міського суду подання про привід боржника ОСОБА_1
31.01.2019 р. правопорушнику знову направлено виклик проте він не з`явився.
19.02.2020 р. до Енергодарського МВ ДВС надісланий запит щодо оголошення у розшук правопорушника.
На запити від 24.02.2020 та 13.03.2020 р. до Енергодарського міського суду та Енергодарського ВП щодо оголошення правопорушника у розшук, було отримано інформацію 01.04.2020 р. про те, що 21.02.2020 р. Енергодарським міським судом правопорушника оголошено у розшук.
17.03.2020 р. надійшла інформація з Енергодарського ВП, що місцезнаходження правопорушника встановлено та у державному розшуку він не перебуває.

18.09.2020 р., 08.12.2020 р., 01.03.2021 р. правопорушнику направлені виклики.

23.03.2021 р. з Енергодарського МВ ДВС надійшла інформація, що відносно боржника накладено арешт на грошові кошти та викликано до ДВС.

Вважає, що строк давності виконання постанови Енергодарського міського суду Запорізької області від 05.04.2019 р. відносно ОСОБА_1 , яка набрала законної чинності 16.04.2019 р. закінчився 16.04.2021 р. (а.с.63-64).
Дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи №01/2019 відносно ОСОБА_1 (далі матеріали особової справи), суд дійшов наступного висновку.
В силу ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.304 КУпАП, питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Встановлено, що 05.04.2019 р. у справі №316/549/19, провадження №3/316/158/19 Енергодарським міським судом Запорізької області було винесено постанову, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.183-1 КУпАП за несплату аліментів на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців з дня пред`явлення документу до примусового виконання та призначено стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт (а.с.19-19зворот).
Відповідно до ст.298 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.
Відповідно до ст.300 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно ст.303 КУпАП, не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.
Проте, підстава визначена вказаною нормою відсутня, оскільки розпорядженням від 18.04.2019 р. зазначену постанову суду, яка набрала законної сили 16.04.2019 р., направлено на виконання (а.с.22) та 23.04.2019 р. прийнята Центром пробації до виконання, про що надіслано до суду відповідне повідомлення (а.с.24).

Відповідно до частини 2 статті 325-1 КУпАП, виконання стягнення у вигляді суспільно корисних робіт здійснюється шляхом залучення порушників до суспільно корисної праці, вид якої визначається відповідним органом місцевого самоврядування.

Статтею 302 КУпАП визначено, що за наявності обставин, зазначених у пунктах 5, 6 і 9 статті 247 цього Кодексу, орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання.

Вказані пункти 5, 6 і 9 статті 247 КУпАП передбачають лише 3 (три) підстави для припинення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення: видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі, наявність яких у даній справі не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст.9 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

ЄСПЛ, надаючи автономного значення поняттям які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції. Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 р. зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Положення КУпАП не містить поняття строки давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення.

Разом з тим, такі строки передбачені ст.80 КК України, яка регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 рішення від 11.10.2011 р. №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У пункті 3.6 цього рішення, Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, є можливим застосування при вирішенні питання аналогію закону, а саме: зазначеної ст.80 КК України.

Відповідно до ст.80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано, у тому числі, протягом двох років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Враховуючи наведене, вважаю, що відповідно до принципу верховенства права, давність виконання постанови судді про накладення стягнення у виді суспільно корисних робіт згідно норм КУпАП не може тривати довше, ніж давність виконання обвинувального вироку суду у кримінальному праві, у якому особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано - 2 роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі. Отже, строк давності виконання постанови судді про накладення стягнення у виді суспільно корисних робіт не повинен перевищувати двох років.

Разом з тим, із змісту подання та матеріалів встановлено, що ОСОБА_1 21.05.2019 р. з`явився до органу пробації та надав письмові пояснення (а.с.11 матеріалів особової справи), що на думку суду свідчить про обізнаність ОСОБА_1 про існування відносно нього постанови суду від 05.04.2019 р., з виконання якої і було викликано останнього до органу пробації. З ОСОБА_1 також проводились бесіди і за телефоном, про виконання накладеного на нього судом стягнення у вигляді суспільно корисних робіт. Однак, залучення порушника ОСОБА_1 до виконання суспільно корисної праці (ст.325-1 КУпАП) судом не встановлено. Як зазначено у поданні та підтверджується дослідженими матеріалами, офіційного працевлаштування ОСОБА_1 не має.

Слід зазначити, що статтею 325-4 КУпАП визначено, що у разі ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності. У разі злісного ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до кримінальної відповідальності в порядку, встановленому законом. Що відповідає і положенням п.13.19., п.13.20. розділу ХІІІ «Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт» затвердженого наказом Міністерства юстиції України 19.03.2013 р. №474/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.03.2013 р. за №457/22989 (далі Порядок), відповідно до яких до порушників, які ухиляються від відбування суспільно корисних робіт, уповноваженим органом з питань пробації складається протокол про адміністративне правопорушення, який разом з іншими матеріалами надсилається до суду для вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності. До порушників, які злісно ухиляються від відбування адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, уповноваженим органом з питань пробації надсилаються матеріали із супровідним листом до органу поліції для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до статті 389-2 Кримінального кодексу України.

Пунктом 12.1. розділу ХІІ Порядку визначено, що при виконанні постанов суду про накладення адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, поміж іншого, можливість складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно порушників, які ухиляються від відбування суспільно корисних робіт; надсилання матеріалів до органів поліції для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до статті 389-2 Кримінального кодексу України стосовно порушників, які злісно ухиляються від відбування адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, покладено на уповноважений орган з питань пробації.

Як встановлено, що ОСОБА_1 не було роз`яснено порядку та умов виконання накладеного на нього судом стягнення, а також наслідки ухилення особи від виконання суспільно корисних робіт. Відсутні дані щодо складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ухилення від відбування адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт (ст.183-2 КУпАП) та/або надсилання матеріалів до органів поліції для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 389-2 Кримінального кодексу України.

Проте, такого права уповноважений орган з питань пробації відносно ОСОБА_1 не позбавлений.

Однак, зазначене вище унеможливлює суд визначення чи ухиляється ОСОБА_1 чи ні від виконання покладеного на нього адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, а отже і вирішення питання про можливість застосування строку давності виконання постанови суду про накладення стягнення у виді суспільно корисних робіт.

Враховуючи зазначене, приходжу до висновку, що подання задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 283, 284, 287, 288, 289, 302, 304, 325-2 КУпАП, - суддя -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання начальника Енергодарського міського сектора філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області Маслової В.М., про звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 10 днів з моменту її винесення.

Суддя М. О. Куценко