Справа № 404/4092/21
Номер провадження 3/404/1500/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда Поступайло Володимир Васильович, розглянувши матеріали справи стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, який проживає по АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №461228 від 21.05.2021 року 21.05.2021 року о 10 год. 45 хв. ОСОБА_1 перебував у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться по АДРЕСА_2 , чим порушив пункт 2 постанови про адміністративний нагляд, а саме відвідування барів, кафе, ресторанів, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.187 КУпАП.

У суді ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 21.05.2021 року у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, не перебував та не вчиняв порушень, вказаних у протоколі. Просить закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення до протоколу долучено та до суду направлено лише постанову про оголошення обмежень адміністративному піднаглядному від 10.05.2021 року.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 , дослідивши надані докази, суд приходить до таких висновків.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративні правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12)), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Фактично з доказів на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного із забороною відвідування останнім барів, ресторанів, кафе, магазинів та інших громадських місць, де алкогольні напої реалізовують на розлив, а також вокзалів та аеропортів без відповідного дозволу органів поліції, долучено лише протокол про адміністративне правопорушення та копію постанови про оголошення обмежень адміністративному піднаглядному, яка належним чином не завірена. Вказані документи не дають можливості суду із достовірністю встановити те, що ОСОБА_1 за часу та обставин, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, перебував у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_2 , де алкогольні напої реалізуються на розлив, що спростував він у своїх поясненнях безпосередньо у судовому засіданні. Свідки перебування ОСОБА_1 у кафе (бармени, офіціанти, сторонні особи) не зазначені та належно вказана подія не фіксувалася.

Відтак вказані протокол та копія постанови не беруться судом як достатні достовірні та допустимі докази твердження, викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення.

На переконання суду саме описання правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом його вчинення, без наявності будь-яких доказів його вчинення, якщо таке правопорушення оспорюється особою, яка притягається до адміністративної відповідальності..

Крім того до протоколів про адміністративне правопорушення долучено лише постанову поліцейського про оголошення обмежень адміністративному піднаглядному, а постанови суду про встановлення ОСОБА_1 адміністративного нагляду взагалі не долучено, що позбавляє суд можливості встановити термін дії обмежень, пов`язаних із встановленням адміністративного нагляду, які було покладено на ОСОБА_1 та відповідно, що вони були порушені останнім.

Таким чином, суд вважає не доведеним належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами те, що ОСОБА_1 за часу та обставин, які викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, перебував в забороненому місці.

Відтак, докази, долучені до справи, не містять жодних відомостей, які стосуються відвідування ОСОБА_3 громадського місця, де алкогольні напої реалізовуються на розлив (відсутні докази також того, що в цьому закладі реалізовуються алкогольні напої на розлив).

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення. Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Раніше вказані досліджені безпосередньо у суді докази ставлять під обґрунтований та розумний сумнів наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КУпАП.

У випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративні правопорушення, не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КУпАП, а вчинення самого правопорушення, не доведено належними, достатніми та достовірними доказами.

З огляду на викладене суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КУпАП, за протоколом про адміністративне правопорушення не знайшла свого підтвердження, а тому провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.187 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.187 ч.1, 247 п.1, 283, 284, 285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ :

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.187 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського районного

суду м. Кіровограда В.В. Поступайло