КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 357/6081/20
№ апеляційного провадження: 33/824/2394/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Дубановська І.Д.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

18 червня 2021 року суддя Київського апеляційного суду Судової палати з розгляду цивільних справ Семенюк Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює оператором в ТОВ «Люксвен рітейл», до адміністративної відповідальності притягувався 04 жовтня 2019 року за ст. 130 ч. 1 КУпАП, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 130 КУпАП, -

В С ТА Н ОВ И В:

Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2020 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП і застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить двадцять тисяч чотириста грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн.

Судом встановлено, що 07 червня 2020 року о 16 год. 00 хв. ОСОБА_1 в с. Гостра Могила по вул. Центральна, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, координації рухів.

Згідно довідки з Ставищенського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності 04 жовтня 2019 року за ч.1 ст.130 КУпАП.

Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, 06 квітня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2020 року, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що 07 червня 2020 року в с. Гостра Могила вул. Цетральна не керував транспортним засобом, оскільки фізично взагалі був відстуній.

Вважає, що співробітники поліції сфабрикували даний протокол ДПР18 №507236 від 07 червня 2020 року, у зв`язку із чим скаржником було подано до Білоцерківського РУП заяву про вчинення злочину відносно працівника поліції який складав даний протокол та додатки до нього.

Зазначає, що постанова судді ухвалена на підставі неіснуючих обставин та на підставі сфабрикованого протоколу про адміністративне правопорушення оскільки він не відповідає фактичним обставинна події в силу відсутності даної події взагалі.

Вказує, що під час розгляду справи в суді першої інстанції не було допитано свідків, що зазначені у протоколі та письмові пояснення яких наявні в матеріалах справи. Вважає, що жодного свідка фізично під час складання протоколу серії ДПР18 №507236 від 07 червня 2020 року на місці небуло, оскільки підписи що стоять у протоколі та підписи у поясненнях зовсім різні, а також відсутні будь які записи зроблені самими свідками.

Зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №507236 від 07 червня 2020 року, відсутні будь які посилання на відеозапис з нагрудної камери поліцейського та на відеозапис з відео - реєстратора (що встановленні у поліцейських автомобілях), а також відсутній диск у матеріалах адміністративного провадження,

Вважає, що в порушення вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП суд першої інстанції не здійснив всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, не вирішив її в точній відповідності з законом.

В апеляційній скарзі скаржник просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2020 року, мотивуючи тим, що не було належним чином повідомлено про розгляд справи, оскільки повідомлення були направлені за іншою адресою, хоча в адміністративних матеріалах зазначена правильна адреса.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно з положеннями КУпАП строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.

Поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала скаргу про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами.

Судом встановлено, що 17 серпня 2020 року ухвалено оскаржувану постанову судді, апеляційну скаргу подано 06 квітня 2021 року, тобто з пропуском встановленого КУпАП строку.

З матеріалів справи вбачається, що судові повістки були направлені на адресу « АДРЕСА_2 », проте в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №507236 від 07 червня 2020 року, в листі, довідці та супровідному листі Ставищенського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області зазначено адресу проживання ОСОБА_1 « АДРЕСА_1 ».

Вматеріалах справи також не міститься жодних даних про те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З урахуванням наведеного, вважаю, що строк на апеляційне оскарження апелянту слід поновити, так як він пропущений з поважних причин.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскарженої постанови та доводів, викладених у апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вислухавши пояснення представника ОСОБА_1 та його адвоката Кириченко О.П., які підтримали наведені у ній обставини, вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши та оцінивши доводи зазначені скаржником, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

За змістом ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до п. 2.9 (а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, а саме змістом протоколу про адміністративне правопорушення та поясненнями свідків, проте суд апеляційної інстанції не може погодитися з таким висновком судді першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: суть адміністративного правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно протоколу серії ДПР18 №507236 від 07.06.2020 року про адміністративне правопорушення, 07 червня 2020 року о 16 год. 00 хв. ОСОБА_1 в с. Гостра Могила по вул. Центральна, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, координації рухів.

Виходячи зі змісту ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Як вбачається зі змісту протоколу про адмінправопорушення, працівники поліції виявили вчинене ОСОБА_1 порушення 07.06.2020 року без присутності особи, яка притягається до відповідальності, що не відповідає приписам статей 254, 256 КУпАП, якими передбачено його складання у присутності особи, яка вчинила правопорушення, з роз`ясненням останній її прав і якими не передбачене складання такого протоколу у відсутність цієї особи. Даний протокол не містить підпису правопорушника.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, вирішуючи дану справу, суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги ст.ст. 245, 252, 280 КУПАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому відповідно до положень ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності працівника міліції. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Згідно ч.5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Проходження водіями транспортних засобів медичного огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніннярегламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженоюнаказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735).

Відповіно до пункту 12 розділу ІІ вище вказаної Інструкції, передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно із ст. 12 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» встановлення наявності стану наркотичного сп`яніння внаслідок незаконного вживання наркотичних засобів або психотропних речовин є компетенцією лише лікаря, на якого покладено обов`язки щодо проведення медичного огляду (обстеження).

Відповідно до вимог п. 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Пунктом 7 розділу ІХ зазначеної Інструкції також передбачено, що не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

А згідно п.1 розділу ІІ даної Інструкції,поліцейський проводить огляд лише за умови наявності в особи ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції.

Тобто вимога поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння може бути пред`явлена не будь-якій особі, а лише такій, у якої встановлені ознаки наркотичного сп`яніння, при цьому у відповідності до положень ч. 2ст. 251, ст. 280 КУпАП зазначені обставини підлягають обов`язковому доказуванню та доведенню поза розумним сумнівом.

Виходячи з наведених вище вимог законодавства, а також положень ч. 2 ст. 251 КУпАП про те, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу, суд апеляційної інстанції вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №507236 від 07 червня 2020 року, який було складено щодо ОСОБА_1 сам по собі не може бути визнано беззаперечним доказом його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з матеріалів справи, під час складання адміністративного матеріалу ДПР18 №507236 від 07 червня 2020 року за ч. 2 ст. 130 КУпАПвідносно гр. ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції відеозйомка на нагрудні відеокамери (відеореєстратори) не проводилась, відеозапис зазначеної події відсутній.

Відповідно до п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026 (зареєстрованої в МЮ України 11 січня 2019 року № 28/32999, в подальшому Інструкція від 18 грудня 2018 року) включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Судом апеляційної інстанції було направлено лист до Ставищенського відділення поліції Сквирського ВП ГУ НП в Київській області з вимогою надати диск із відеозаписом з нагрудної камери працівника патрульної поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення від 07.06.2020 року.

02 червня 2021 року надійшла відповідь, в якій т.в.о. начальника ВП №5 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області Мужипов А.Р. зазначив, що відеозаписи з нагрудної камери не збереглись у зв`язку із закінченням строків зберігання, натомість додано фото, зроблені інспектором, який складав протокол, на мобільний телефон, що засвідчує перебування ОСОБА_1 на місці складання протоколу.

Апеляційний суд критично відноситься до наданих доказів та не бере їх до уваги, оскількитакі фото непідтверджують факт перебування ОСОБА_1 в стані наркотичногосп`яніння і керування ним транспортним засобом в такому стані, неможливо зробити висновки щодо обставин, які передували пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, а саме: чи рухався автомобіль, які причини його зупинки, із вказаних фото взагалі не можливо встановити особу щодо якої зроблені ці фото.

Щодо письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в присутності яких, як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, то апеляційний суд вважає, що вони також не можуть служити беззаперечним доказом вини останнього, оскільки достовірність пояснень цих свідків судом першої інстанції не перевірялась, а суд апеляційної інстанції, з урахуванням особливостей апеляційного розгляду, позбавлений можливості це зробити, за власною ініціативою, в тому числі з урахуванням тієї обставини, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відсутній диск з відео з нагрудної камери, який, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, не додавався до цього протоколу.

При цьому, з метою перевірки цих письмових пояснень свідків, апеляційний суд здійснив їх виклик, проте направлена належним чином судова кореспонденція повернулась до апеляційного суду з відмітками «відсутня адреса», а згідно відповіді Жашківської міської ради Черкаської області на адвокатський запит захисника Бондарець Н.А., зазначено про відсутність інформації щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , оскільки такі відомості відсутні в реєстрі територіальної громади та в адресній картотеці реєстраційного обліку виконавчого комітету Жашківської міської ради.

Разом з цим, до адміністративного протоколу не долучено акту про виявлення в останнього ознак наркотичногосп`яніння, про які зазначено в протоколі щодо нього, який би був підписаний свідками, а відсутність відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського не дає можливості встановити наявність у ОСОБА_1 тих ознак наркотичногосп`яніння, які зазначені в протоколі.

Оскільки суду не було надано відео, з якого можна було б встановити дійсну відмову від проїзду до лікувального закладу, а також категоричне заперечення і в протоколі про адміністративне правопорушення і на відео своєї вини та бажання бути доставленим до лікувального закладу, не надання ОСОБА_1 відповідного направлення на проходження тесту в приміщенні лікарні, призвело до порушення прав останнього на об`єктивне встановлення факту наявності в діях останнього складу правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.2 КУпАП.

Крім того, з метою перевірки повноти та достовірності протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд здійснив виклик інспектора СП Ставищенського ВП ст. лейтенанта поліції Мерзлюка Ю.Б., проте останній надіслав заперечення щодо апеляційної скарги в яких зазначив, що ОСОБА_1 відмовився, в присутності двох свідків, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в КНП «Ставищенська ЦРЛ», що підтверджено належними доказами, а саме протоколом ДПР18 №507236 від 07 червня 2020 року та поясненнями свідків, а також надіслав заяву про неможливість прибуття в судове засідання у зв`язку із щільним графіком службових чергувань та раптово виниклих сімейних обставин.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Апеляційний суд також виходить із сукупності обставин, які свідчать про наявність у особи, яка притягується до адміністративної відповідальності об`єктивної реальної можливості бути присутнім у суді під час розгляду справи та організувати ефективний захист своїх інтересів, які свідчать про прийняття судом першої інстанції необхідних заходів щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про розгляд справи та враховує характер процесуальної поведінки вищевказаної особи протягом розгляду справи у суді, оскільки саме такий підхід зможе забезпечити рівновагу між інтересами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та необхідністю підтримання ефективності системи судочинства.

Таким чином, наведені обставини дозволяють зробити висновок про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містять у собі належних та допустимих доказів, які б дозволили зробити висновок про доведеність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2020 року щодо ОСОБА_1 не може бути визнана законною та обґрунтованою, оскільки висновки судді не ґрунтуються на доказах, отриманих у встановленому законом порядку та які не викликають сумнівів у своїй достовірності, а судовий розгляд, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі, було проведено без повного, об`єктивного та всебічного з`ясування всіх обставин справи та її вирішення у відповідності до вимог закону.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2020 року- скасуванню, із закриттям провадження у справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 цього Кодексу.

Керуючись ст. 294 КпАП України, Київський апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2020 року- скасувати, а провадження у справі щодо нього - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Повний текст складено 23 червня 2021 року.

Суддя

Київського апеляційного суду Т.А. Семенюк