Провадження №3/522/2024/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року м.Одеса

Суддя Приморського районного суду м.Одеси Домусчі Л.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, незаміжня, неповнолітніх дітей не має, працює керуючою в кафе-бар «Білий налив», проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

- за ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно адміністративних матеріалів наданих суду 23.12.2020 року, суддя отримала 24.12.2020 року, 05.12.2020 року близько 00:45 години за адресою: м.Одеса, вул.Катерининська, 12 ,зафіксовано роботу після 22:00 суб`єкта господарювання ТОВ "БН-Одеса" ресторан "Білий налив" з надання послуг у сфері громадського харчування та організацією дозвілля, чим порушила норми щодо карантину, а саме порушено пп.10 п.10 та пп.11 п.10 постанови КМУ №641 від 20.07.2020 року зі змінами, внесеними постановою КМУ №1100 від 11.11.2020 року, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП.

За вказаним фактом співробітниками поліції відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №268962 від 05.12.2020 року за ч.1 ст.44-3 КпАП України.

В судове засідання, призначене на 11.02.2021 року ОСОБА_1 з`явилася, вину не визнала, та пояснила, що на час складання протоколу органами поліції вона у вказаному закладі перебувала у якості керуючої ресторану, вона не є суб`єктом господарювання, який здійснює господарську діяльність у вказаному приміщенні, тому на неї не покладено прав та обов`язків щодо припинення роботи кафе, тим самим, вона не порушувала правил карантину людей.

У судове засідання з`явилася адвокат Таранова Н.В., яка зазначила, по-перше, відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення, який містить посилання на порушення пп.10 п.10 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 20.07.2020 року, але постанова КМУ №641 була прийнята 22.07.2020 року, і, як зазначено в протоколі поліції, у закладі було організовано дозвілля громадян, що, однак, дійсності не відповідає. У кафе " ІНФОРМАЦІЯ_2 " не проводяться дискотеки, банкети, будь-які інші святкування. Діяльність вказаного кафе за рахунок меню з доступними цінами спрямована, перш за все, на молодь та швидке обслуговування клієнтів. Вважає, що зазначене свідчить про те, що органами поліції не вірно визначено суть адміністративного правопорушення. По-друге, вважає, що працівник поліції не встановив, чи дійсно ОСОБА_1 є відповідальною особою, на яку було складено зазначений адміністративний протокол за порушення правил карантину. Зазначила, що вона не є суб`єктом господарювання, який здійснює господарську діяльність у вказаному приміщенні, саме кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та відповідальною особою, в тому числі, і за дотримання правил щодо карантину. У зв`язку з чим, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП. По-третє, протокол про адміністративне правопорушення складений працівником поліції з порушенням вимог ст.256 КУпАП.

Також представником ОСОБА_1 - адвокатом Тарановою Н.В. через канцелярію суду 25.01.2021 року були наданні письмові пояснення, в яких просила провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали даної адміністративної справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд приходить до висновку, що провадження по ній підлягає закриттю з наступних підстав.

Згідно диспозиції ст.44-3 КУпАП відповідальність настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Норма ст.44-3 КУпАП є бланкетною, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Відповідальність за порушення вказаних норм покладається виключно на суб`єктів господарювання, а не на їх персонал, оскільки останні не здійснюють господарську діяльність та не відповідають за дії суб`єкта господарювання.

Згідно наданою суду ксерокопії виписки з ЄДР, за адресою: м.Одеса, вул.Ланжеронівська, буд.24 (юридична адреса кафе «Білий налив») знаходиться Товариство з обмеженою відповідальністю «БН-Одеса», основним видом діяльності якого є «діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування». Свою господарську діяльність вказане підприємство за вказаною адресою провадить на підставі договору оренди №1 від 20.11.2018 року, укладеного зі ОСОБА_2 .

Як вбачається із наданих суду матеріалів, ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання, а працює керуючою у кафе "Білий налив" згідно наказу ТОВ «БН-Одеса» від 09.03.2020 року. Враховуючи це, ОСОБА_1 не несе відповідальності за контроль санітарно-гігієнічних норм.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено дані про свідків вчиненого правопорушення. В матеріалах справи відсутні будь-які пояснення осіб, які могли б підтвердити обставини вчинення ОСОБА_1 вказаного у протоколі правопорушення.

Об`єктивна та суб`єктивна сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, потребують чіткого визначення у протоколі та інших процесуальних документах.

Матеріали про адміністративне правопорушення містять лише відеозапис з нагрудної камери інспектора патрульної поліції.

Будь-які інші докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення в матеріалах справи відсутні.

Так, із відеозапису слідує, що працівники поліції не повідомляли ОСОБА_1 про проведення зйомки на боді-камеру, що є порушенням порядку отримання доказу, що слідує із постанови Верховного Суду від 17.07.2019 року по справі №524/832/17.

Крім того, у протоколі не вказано технічний засіб, яким здійснено відеозапис, що виключає можливість прийняття його у якості належного доказу по справі, що підтверджується позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 30.05.2018 року по справі №337/3389/16-а.

У розумінні ст.251 КУпАП зазначений відеозапис з нагрудної камеру інспектора патрульної поліції не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, оскільки протокол не містить даних про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення і, як наслідок, в силу вищезазначених положень ст.ст.73, 74 КАС України відеозаписи нагрудних відеокамер поліцейських є недопустимими, оскільки одержані з порушенням порядку, встановленого нормами процесуального права.

Так, згідно п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 року №1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Згідно п. 1 розділу VІІ даної інструкції під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняється примусове виключення відеореєстраторів.

Залучені до протоколу відеозаписи з нагрудних камер, не відповідають вказаним вимогам інструкції, оскільки складаються із 2 самостійних записів різного змісту, які перериваються.

Так, відео - 01382@485910 (зйомка 05.12.2020 о 00:48:57-00:53:22) та 01382@095010 (зйомка 05.12.2020 з 01:09:48), перериваються на 16 хвилин, що дозволяє дійти висновку, що поліцейськими було порушено принцип безперервності роботи спеціального відеореєстратора, отже ці записи є недопустимими доказами.

Згідно п.3.2 рішення Конституційного Суду України від 28.08.2020 року №10-р/2020 у справі №1-14/2020 (230/20) за конституційним поданням Верховного Суду щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України; в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень; не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 Конституції України.

Конституційний Суд України наголошує, що обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина є можливим у випадках, визначених Конституцією України. Таке обмеження може встановлюватися виключно законом актом, ухваленим Верховною Радою України як єдиним органом законодавчої влади в Україні. Встановлення такого обмеження підзаконним актом суперечить статтям 1, 3, 6, 8, 19, 64 Конституції України. Таким чином, Конституційний Суд України встановив, що уряд, приймаючи відповідні постанови, діяв з порушенням Основного Закону, що є неприпустимим.

Згідно п.1 розділу I Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року №1376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 1 грудня 2015 року за №1496/27941 (далі Інструкція) зазначена Інструкція встановлює порядок оформлення в органах Національної поліції України, утому числі в їх структурних (відокремлених) підрозділах, матеріалів про адміністративні правопорушення, порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також визначає порядок контролю за дотриманням законодавства під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення (крім правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху).

В п.9 розділ II Інструкції закріплено вимоги при складенні протоколу про адміністративне правопорушення.

В абзаці 2 п.9 розділ II Інструкції зазначено, що у графі протоколу про адміністративне правопорушення зазначається: «посада, найменування органу поліції (повністю, без скорочень)».

В протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №268962 від 05.12.2020 року, в порушення вимог абзацу 2 п.9 розділ II Інструкції зазначені скорочення, зокрема: посади, найменування органу поліції, що також є порушенням ч.1 ст.256 КУпАП.

Згідно приписів ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В результаті аналізу досліджених доказів, суд змушений прийти до висновку про те, що зібраних органами поліції доказів недостатньо для визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні інкримінованого їй правопорушення. Відсутність достатніх доказів тягне за собою в даному випадку недоведеність події правопорушення і як наслідок відсутність об`єктивної сторони складу інкримінованого їй діяння.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В той же час, ст.62 Конституції України передбачає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП регламентовано, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до вчинення правопорушення.

Таким чином, суд не вбачає підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи зазначені обставини, аналізуючи в сукупності наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутні достатні об`єктивні дані, які вказують на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, на підставі чого справу про адміністративне правопорушення відносно неї за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП слід закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.7, 9, 10, 24, 33, 44-3, 221, 247, 252, 254, 256, 268, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі №522/23490/20 провадження №3/522/2024/21 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , за правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП - закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м.Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Домусчі Л.В.