Справа № 738/1645/20
№ провадження 3/738/8/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2021 року м. Мена

Менський pайонний суд Чеpнiгiвської областi у складі судді Слісар А.В., за участю секpетаpя Минець П.Д., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Ярового О.І. pозглянув справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , зі слів не працюючого,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адмiнiстpативнi пpавопоpушення (далі КУпАП),

В С Т А H О В И В:

05 грудня 2020 року о 02-28 годин, ОСОБА_1 на автодорозі Мена-Макошино Т-25-42, керував автомобілем ВАЗ 21011 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 05.12.2020 року, чим порушив п.2.9 а Правил дорожнього руху України.

Особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судовому засіданні не визнав своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та з протоколом про адміністративне правопорушення не погодився. Пояснив, що 04 грудня 2020 року до обіду приїхав разом з ОСОБА_2 до своєї куми у м. Мена на христини дитини. Орієнтовно о 12 годині дня святкували за столом та він вжив половину чарки горілки, хоч спиртні напої взагалі не вживає, після чого добре поїв та орієнтовно у обід пішов спати. Вночі 05 грудня 2020 року орієнтовно о 01-00 годині коли він спав, йому зателефонували мати та сказали їхати додому у смт Макошино, тому що у дитини піднялася температура. Розбудивши ОСОБА_2 та сівши за кермо свого автомобіля вони поїхали у смт Макошино, де по дорозі їх зупинили працівники патрульної поліції. Повідомляв поліцейським що випив половину чарки горілки на передодні та відмовився продували прилад для визначення стану сп`яніння, однак погодився визначити цей стан у лікарні. У лікарні аналізів крові у нього ніхто не брав, він лише у присутності працівника медичного закладу пройшов по лінії, доторкнувся пальцем до носа із закритими очима та подув у якусь чашку. Після цього, у центрі м. Мена, працівники поліції знайшли двох понятих, які нібито бачили, що він керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та склали протокол. Потім відвезли його до автомобіля і він поїхав додому.

На запитання суду пояснив, що говорив працівникам поліції що «вмазаний» та це значить, що вживав спиртні напої. У лікарні не чув як лікар пропонував дихати у «трубку» щоб визначити стан сп`яніння.

Захисник Яровий О.І. у судовому засіданні доповнив, що нарколог при визначенні стану сп`яніння ОСОБА_1 не виявив жодної ознаки стану алкогольного сп`яніння останнього згідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тому що не вказав таких ознак у Висновку. ОСОБА_1 не відсторонили від керування автомобілем, а дозволили їхати на ньому додому, що ставить під сумнів його стан сп`яніння. У матеріалах справи відсутні докази, що у організмі ОСОБА_1 був алкоголь більше 0,2 проміле. Підтримав пояснення викладені письмово, які приєднані до матеріалів справи.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні показав, що орієнтовно місяць назад, їздив з ОСОБА_1 до його куми у м. Мена на святкування у зв`язку з хрещенням дитини. Їздили на автомобілі ОСОБА_1 , а тому останній випив горілки у незначній дозі орієнтовно в обід 04 грудня 2020 року та пішов спати. Вночі ОСОБА_1 розбудив його(свідка) та вони поїхали у смт Макошино та по дорозі їх зупинили працівники патрульної поліції, після чого останні повезли його та ОСОБА_1 у лікарню для визначення у останнього стану алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 керував автомобілем тверезий. У центрі м. Мена поняті підписали протокол про адміністративне правопорушення, після чого працівники поліції відвезли його та ОСОБА_1 до автомобіля на якому вони поїхали додому.

Свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до суду не з`явилися. Після перегляду у судовому засіданні відеозапису, ОСОБА_1 та його захисник не наполягали на допиті вказаних свідків у судовому засіданні. Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не є безпосередніми очевидцями вчинення правопорушення та процедури визначення у ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння, а тому суд вважає що їх показання не будуть впливати на вирішення справи, крім того з відеозапису вбачається, що вони лише засвідчили сам факт складання протоколу про адміністративне правопорушення, а тому суд вважає за можливе закінчити з`ясування обставин справи без повторного виклику вказаних свідків. Свідок ОСОБА_5 є працівником поліції який складав вказаний протокол, а тому з врахуванням практики Верховного Суду його показання як свідка не є належним доказом.

Не зважаючи, що ОСОБА_1 не визнав вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважає що його вина у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 383409 від 05.12.2020 р., у якому ОСОБА_1 зазначив, що «випив пів чарки водки, їхав додому», висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 05 грудня 2020 р. згідно якого вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, відеозаписом з боді-камери, який було оглянуто у судовому засіданні та вбачається, що ОСОБА_1 при спілкуванні з працівником поліції визнавав що він вживав алкогольні напої та у лікарні лікар виявив у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а ОСОБА_1 відмовився визначати стан сп`яніння за допомогою технічного засобу. Вказане згідно ст. 251 КУпАП є доказами в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У судовому засіданні з відеозапису та записах у протоколі про адміністративне правопорушення, встановлено, що ОСОБА_1 керував автомобілем, що він також підтвердив та при цьому перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується вище наведеними дослідженими у судовому засіданні доказами.

Суд вважає, що доводи захисника про порушення лікарем-наркологом Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МОЗ та МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 р. при виявленні стану алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , оскільки лікар не виявив та не вказав у Висновку таких ознак алкогольного сп`яніння є безпідставними, оскільки із відеозапису оглянутого у судовому засіданні вбачається, що лікар-нарколог перевіряв у ОСОБА_1 у тому числі запах алкоголю з порожнини рота за допомогою чашки, координацію рухів, тремтіння пальців рук, тобто виявляв ознаки алкогольного сп`яніння згідно Інструкції, а також згідно вказаної Інструкції, не вимагається вказувати у Висновку ознаки алкогольного сп`яніння які були виявлені у особи. Крім того, захисник у судовому засіданні вказував, що у матеріалах справи відсутні докази того, що у організмі ОСОБА_1 був наявний алкоголь більше ніж 0,2 проміле, однак з дослідженого у судовому засіданні відеозапису вбачається, що лікар-нарколог пропонував ОСОБА_1 пройти тест на визначення стану алкогольного сп`яніння на що останній відмовився, а тому суд вважає, що така відмова свідчить про розуміння ОСОБА_1 що алкоголь у його крові перевищує допустиму норму, крім того, лікар-нарколог позбавлений можливості примусово зобов`язати особу пройти відповідний тест із застосуванням технічних засобів для визначення норми алкоголю. Враховуючи наведене, суд вважає, що доводи захисника не спростовують факту керуванням ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 грн. (десять тисяч двісті), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, враховуючи що санкція статті передбачає без альтернативне стягнення за адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП та п.5 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір.

На підставі викладеного та кеpуючись ст. ст. 23, 40-1, ч. 1 ст. 130 КУпАП, ст. 4 ч. 2 п. 5 Закону України «Про судовий збір», суд -

П О С Т А H О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , зі слів не працюючого визнати винним у вчиненні адмiнiстративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти адмiнiстративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. (десять тисяч двісті), який підлягає сплаті за реквізитами: р/р UA0025001, , одержувач: ГУК у Чернігівській області (Чернігівська область) 21081300, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , зі слів не працюючого судовий збір у розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири грн. 00 коп.) на користь держави за реквізитами: одержувач ГУК у м. Києві/м.Київ/ 22030106, р/р UA 0026001, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), з призначенням платежу «зарахування судового збору на користь держави».

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А.В. Слісар