Справа № 442/4565/21
Провадження №3/442/1800/2021
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 липня 2021 року суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Павлів З.С., розглянувши матеріали, які надійшли з Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області про притягнення до відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

16.06.2021 в провадження суду надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №693242, 11.06.2021 орієнтовно о 12.10 год. в м.Дрогобичі на вул.Опришківській ОСОБА_1 проводив господарській діяльність з перевезення пасажирів в режимі таксі, не отримавши ліцензії на здійснення такої діяльності.

ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні вищевказаного правопорушення не визнав. Подав до суду клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП. Клопотання обґрунтовує тим, що викладені у протоколі факти не відповідають дійсності. Автомобіль, яким він керував, перебуває у власності його батька. На автомобілі є наліпки підприємства, яке надає послуги з переведення пасажирів (таксі), так як він підготував автомобіль для передачі в оренду, з метою його використання як таксі. Господарською діяльністю з перевезення пасажирів він не займається, пасажирів не перевозив та не отримував за це кошти. В автомобілі під час зупинки поліцією знаходився його товариш ОСОБА_2 , з яким вони їхали в особистих справах. Такі ж пояснення він надав працівникам поліції під час зупинки. До матеріалів справи не долучено жодного доказу про його господарську діяльність з переведення пасажирів за винагороду. Наліпка на авто підприємства, яке надає послуги з перевезення пасажирів, свідчить лише про пропозицію надання таких послуг, а не вчинення ним вказаного порушення. З таких підстав, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Дослідивши матеріали справи, прихожу до наступного висновку.

У частині 1 статті 164 КУпАП регламентовано адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно до п.2 «Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок) державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Згідно ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» таксі - легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності ліцензія - право суб`єкта господарювання на провадження виду господарської діяльності або частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

У абз.4 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено відповідальність автомобільного перевізника у вигляді адміністративно-господарського штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за експлуатацію легкового автомобіля, облаштованого як таксі, без наявності ліцензії.

Таким чином, відповідно до законів наведених вище, наявність ліцензії у власника (користувача) транспортного засобу, облаштованого як таксі, є обов`язковою, а її відсутність вважається порушенням провадження господарської діяльності незалежно від того, чи надавалась безпосередньо на момент перевірки послуга з перевезень пасажирів (перебували чи ні пасажири в салоні автомобіля).

Згідно п. 21 Порядку у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт, а згідно п. 30 за наявності в діях фізичної особи - суб`єкта господарювання ознак адміністративного правопорушення притягнення правопорушника до відповідальності здійснюється в порядку, встановленому Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст.86 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг» №176 автомобільний перевізник, автомобільний самозайнятий перевізник, які здійснюють перевезення пасажирів та їх багажу на таксі, повинен дотримуватися вимог законодавства про автомобільний транспорт та захист прав споживачів. Для надання послуг таксі автомобільні перевізники, автомобільні самозайняті перевізники повинні мати зареєстровані відповідно до законодавства та обладнані відповідно до встановлених технічних вимог транспортні засоби, відповідну ліцензію.

Відповідно до абз.2 ч.4 ст.9 Закону України «Про автомобільний транспорт» ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів на надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі по адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (станом на час складання протоколу) власником автомобіля Skoda Octavia Tour р.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований на ОСОБА_3 .

В матеріалах справи містяться диск із відеозаписом, на якому зафіксовано на вищевказаному автомобілі (на час складання протоколу), розпізнавального ліхтаря з «Opti».

На відео зафіксовано провадження господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, а саме: надання послуг перевезення пасажирів таксі.

З відео вбачається, що ОСОБА_1 підтвердив факт надання послуг з перевезення пасажирів, зазначив, що «підробляє», документів на здійсненню такої діяльності у нього немає.

Крім цього, на відео зафіксовано, що в автомобілі перебував пасажир ОСОБА_4 (для встановлення особи останнім пред`явлено паспорт громадянина України), який підтвердив факт отримання послуг таксі, вартість проїзду 50 гривень.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001р., «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 р. неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Враховуючи вищенаведене, вбачаю в діях ОСОБА_1 ознаки складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП України.

При визначенні адміністративного стягнення, враховую характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, а також враховуючи обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, приходжу до висновку про необхідність застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. на користь держави.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Крім того, відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 грн 00 коп., який також підлягає стягненню з порушника на користь держави.

Керуючись ч.1 ст.164, ст.ст.283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн. в дохід держави.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області.

Постанова вступає в законну силу після закінчення строку на її оскарження та підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Павлів З.С.