Справа№ 953/1164/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" квітня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі: судді - Божко В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: не відомо), мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 44-3 КУпАП,-
Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 10.01.2021 р. серії ВАБ№068667, ОСОБА_1 працюючи менеджером, допустила перебування громадян у кількості 5 осіб, які здійснили прийом харчів, 16.01.2021 р. об 15-00 год. в приміщені АЗС «ОККО» в м. Харкові по вул. С. Ковпака, 24, чим порушила Постанову КМУ №9 від 05.01.2021 року пункт 3 підпункт 4.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковано як вчинення правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнала, посилаючись на те, що вона не є суб`єктом даного правопорушення, просила суд справу відносно неї закрити через відсутність складу адміністративного правопорушення в її діях.
Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши ОСОБА_1 , приходить до висновку про необхідність закриття провадження в зазначеній справі з наступних підстав.
Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту протоколу про адміністративне правопорушення. В ньому, зокрема, повинно бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, встановлені на підставі сукупності досліджених доказів, які наведені на обґрунтування наявності складу правопорушення і правильності його юридичної кваліфікації.
Стаття 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Вказана норма права є бланкетною, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретну норму нормативно-правового акту, яким встановлюється відповідні правила та якої не дотрималася особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.
У зв`язку з бланкетністю правової норми ст. 44-3 КУпАП, посилання в протоколі на нормативно-правові акти, які регулюють питання порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами є обов`язковим. Зазначена норма має бути чітко викладена в протоколі, щоб особі, яка притягається до адміністративної відповідальності була зрозуміла суть викладеного правопорушення, яке вона вчинила.
Стаття 256 КУпАП передбачає, що в протоколі про адміністративне правопорушення окрім того зазначається і нормативний акт, який передбачає відповідальність за правопорушення.
Так, в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що було порушено Постанову КМУ №9 від 05.01.2021 р. пункт 3 підпункт 4. Зазначеною постановою, вносяться зміни постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. №1236.
Таким чином, В Постанові КМУ №9 від 05.01.2021 р., на яку посилається протокол, відсутні взагалі пункт 3 підпункт 4, а також відсутні норми, що можуть бути порушені.
Незважаючи на це, слід зауважити що АЗС ОККО, входить до сфери підприємства, що торгують паливним і навіть в період суворого карантину, не належить до переліку підприємств з забороною приймання відвідувачів.
Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП особою, що складала даний протокол не було надано підтверджуючі документи на підтвердження того, що я є посадовою особою та несу адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винува-тості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Згідно з приписів ст.62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.
Суддя не в праві самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшкодовувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).
Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.»
Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.
Згідно з ст.55 Господарського кодексу України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.
Аналіз вищевикладених норм права дає підстави вважати, що за недотримання заборон і обмежень, встановлених на період карантину людей, можуть відповідати не будь-які особи, а лише суб`єкти господарювання, до яких відносяться особи, які зареєстровані відповідно до закону як підприємці.
ТОВ «ОККО-ДРАЙВ» є юридичною особою до складу якого входить відокремлений структурний підрозділ АЗК, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та який здійснює представництво і захист інтересів Товариства, фінансується Товариством, не має окремого балансу, діє від імені товариства та відповідальність за діяльність невідокремленого стуктурного підрозділу несе Товариство.
Продаж товарів і надання послуг на АЗК здійснюється безпосередньо юридичною особою ТОВ «ОККО-ДРАЙВ», єдиною посадовою особою якої є директор, а менеджер та інші працівника виконують свої трудові функції в межах своїх службових обов`язків.
Отже, ОСОБА_1 менеджер АЗС ТОВ «ОККО-ДРАЙВ», виконувала обов`язки, як найманий працівник, відповідно до трудового договору. Я не є фізичною особою підприємцем, ні посадовою особою ТОВ «ОККО-ДРАЙВ», вона не була наділена будь-якими адміністративно-розпорядчими функціямий повноваженнями в межах ТОВ.
Відтак, оскільки ОСОБА_1 , не є суб`єктом господарювання, ні посадова особа ТОВ «ОККО-ДРАЙВ» - вона не є суб`єктом правопорушення. ОСОБА_1 , як найманий працівник не можу нести відповідальність за дії суб`єкта господарювання, в якого працювала.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Основного Закону України).
У Рішенні від 29 червня 2010 р. №17-рп/2010 Конституційний Суд України вказав, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваностізастосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дають змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Європейський Суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях звертав увагу на необхідність дотримання національними органами принципу правової визначеності. Так, у справі «Салов проти України» (рішення від 6 вересня 2005 року) ЄСПЛ зазначив, що однією з вимог, яка випливає з вислову «передбачений законом» є передбачуваність відповідних заходів. Та чи інша норма не може вважатися «законом», якщо вона не сформульована з достатьою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку: він повинен мати можливість за необхідності за належної правової допомоги передбачити наслідки до яких може призвести певна дія. Рівень передбачуваностізначною мірою залежить від змісту заходу, сфери, яку він має охопити, а також кількості та статусу тих, до кого він застосовується.
Таким чином, за відсутності закріпленого та чітко визначеного законом порядку дій найманого працівника суб`єкта господарювання під час карантину людей при здійсненні ним своїх трудових обов`язків та з огляду на принцип правової визначеності дії/бездіяльності, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, не утворюють складу правопорушення, передбаченого ст.44-3КУпАП.
Необхідно зазначити, що у ч. 3 ст. 62 Конституції України закріплено основний принцип допустимості доказів, який полягає у тому, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на при припущеннях.
Всі сумніви, які маються в матеріалах справи, відповідно до ст. 62 Конституції України, трактуються на користь особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.
Отже, суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази, дійшов висновку, про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.
У відповідності до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст.44-3 КУпАП, ст. ст. 9, 247, 268, 283-285 КУпАП України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю у її діях складу та події адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Харківського Апеляційного суду протягом десяти днів, апеляція на яку подається через районний суд.

СУДДЯ підпис