Справа № 638/7490/21
Провадження № 3/638/2173/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Поволяєва О.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який є студентом Харківського національного автомобільно-дорожного університету, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

20 травня 2021 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 278943 від 25 квітня 2021 року ОСОБА_1 25 квітня 2021 року о 01 год. 44 хв. знаходячись поблизу будинку № 2 по проспекту Науки у м. Харкові розпивав алкогольний напій «Рево», вміст алкоголю 8,5 % етилового спирту, був з явними ознаками алкогольного сп`яніння та поводив себе агресивно. На законну вимогу інспектора поліції роти ТОР у Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 припинити адміністративне правопорушення, а саме розпивання пива та пред`явити документ, відреагував агресивною відмовою, почав відходити в сторону та зробив замах рукою в бік інспектора, чим вчинив злісну непокору розпорядженню поліцейського.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, не визнав. Надав пояснення, згідно яких не заперечував, що перебував у стані алкогольного сп`яніння, проте зазначив, що будь-яких дій, що свідчать про прояв злісної непокори розпорядженням працівників поліції не вчиняв. Викладені в протоколі обставини не відповідають фактичним обставинам, що мали місце 25 квітня 2021 року. Будь-якого замаху рукою на працівника поліції ним здійснено не було, від пред`явлення документу, що посвідчує особу, не відмовлявся, лише на дану вимогу просив працівника поліції надати пояснення щодо підстав такої вимоги, на що отримав відповідь щодо пред`явлення документу, який посвідчує особу, з метою складення протоколу. ОСОБА_1 не були зрозумілі підстави для складення протоколу відносно нього, оскільки він не порушував громадський порядок, на що працівниками поліції було необґрунтовано та безпідставно застосовано фізичний вплив та газовий балончик. Після застосування до ОСОБА_1 фізичного впливу та газового балончику ним було пред`явлено студентський квиток, оскільки паспорт з собою був відсутній, складено протокол, з яким він не згодний та вважає, що в його діях не було складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП. Просив суд закрити провадження у справі.

В призначене на 22 червня 2021 року судове засідання для надання пояснень викликався інспектор взводу № 2 роти ТОР УПП у Харківській області ДПП лейтенант поліції Матвієнко М.В., проте в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зміст стандарту доведення поза розумним сумнівом надано, зокрема, в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі № 688/788/15-к, згідно якої вказаний стандарт означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.

Аналогічні положення фактично висловлені Європейським судом з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 року у справі «Михайлова проти України», який зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Відповідно до рапорту інспектора взводу № 2 роти ТОР УПП у Харківській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 25 квітня 2021 року о 01 год. 44 хв. за адресою: м. Харків просп. Науки 4, було виявлено громадянина ОСОБА_1 , який розпивав алкогольний напій «Рево» 8,5 відсотків та був з явними ознаками сп`яніння: запахом алкоголю з порожнини рота, хиткою ходою, нерозбірливою мовою, поводив себе агресивно. На законну вимогу припинити адміністративне правопорушення не реагував, після чого йому було повідомлено, що якщо він не припинить адміністративне правопорушення, на нього буде складено адміністративний матеріал, на що наступний відштовхнув інспектора, після чого до даного громадянина було застосовано фізичний вплив. Коли останній заспокоївся, на нього було складено матеріал за ч.1 ст. 178 КУпАП ЕГА253937 та протокол за ст. 185 КУпАП.

Крім вказаного вище рапорту, судом також досліджено СД-диск з відеозаписом, долучений працівниками поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 звертається до працівника поліції з запитанням щодо підстави складення працівниками поліції протоколу. В подальшому ОСОБА_1 сказано працівнику поліції російською мовою наступне: « ОСОБА_3 , я скажу Вам свое мнение и законное право, я скажу Вам так... Вы руками не трогайте».

Після вказаної фрази на відеозапису містяться голоси працівників поліції, які російською мовою зазначили наступне: «Ты не будешь тут говорить... За спину руки, лежать... Это нападение на сотрудников полиции».

При цьому судом встановлено, що відеофайл , на якому зафіксовані дані обставини містить відеозапис, який можна візуально дослідити лише до 19 секунди та фрази ОСОБА_1 щодо його законного права. В подальшому на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції не можна встановити будь-яких дій, вчинених з боку ОСОБА_1 , про які зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення щодо відштовхування працівника поліції та замаху на останнього рукою, оскільки відеозапис не відображений у зв`язку з неналежною його якістю (при візуальному досліджені відеозапису на моніторі комп`ютера спостерігається темрява), та надалі відеозапис знов є можливість візуально дослідити лише на 55 секунді. В подальшому працівником поліції російською мовою сказано: «Поднимаемся, к машине», після чого ОСОБА_1 також російською мовою сказано: «Я не сопротивляюсь».

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису не встановлено агресивну поведінку ОСОБА_1 , відмову від пред`явлення документу, відштовхування та замаху рукою на працівника поліції.

Також з долученого до справи про адміністративне правопорушення працівниками поліції відеофайлу (3 хв. 12 сек.) вбачаються пояснення іншої особи (очевидця), дані про якого відсутні в матеріалах справи, відповідно до яких дана особа у супроводі з іншими незазначеними особами йшла позаду ОСОБА_1 та іншої особи, яка була з останнім. ОСОБА_1 та його супутник були у стані алкогольного сп`яніння, хиталися, в руках тримали жерстяну банку з написом «Рево». При цьому ОСОБА_1 з іншою особою, яка його супроводжувала, нічого не пили. Під`їхали працівники поліції, з приводу наявності у ОСОБА_1 алкогольного напою працівники поліції розпочали з`ясовувати обставини, поліцейський спитав про посвідчення, ОСОБА_1 витягнув руку з карману, поліцейський прийняв це як акт агресії у зв`язку з чим працівниками поліції застосовано фізичний вплив до ОСОБА_1 .

Диспозицією ст. 185 КУпАП передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення - це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.

Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП виступають суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції (або члена громадського формування з охорони громадського порядку чи державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку) при виконанні ним службових обов`язків.

Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 року N8 "Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (абзац другий пункту 7).

Відтак, відповідно до ст. 185 Кодексу про адміністративні правопорушення (злісна непокора), таке правопорушення повинно проявлятись у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обов`язків, або у відмові, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Саме на таке тлумачення посилається і Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2011 №10-рп/2011.

Зважаючи на зазначене вище, суд дійшов висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення та досліджений в судовому засіданні відеозапис не містять даних, які підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягується до відповідальності є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на підставі тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з прецедентною практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п. 43 (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Лише дані протоколу про адміністративне правопорушення, згідно яких ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за вказаних вище обставин, судом не можуть бути визнані належним доказом факту вчинення правопорушення.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленим законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінюючи відповідно до ст. 252 КУпАП надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, беручи до уваги, що жодних належних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, не надано, суд дійшов висновку про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, та про закриття провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 185, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КпАП України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя О.В. Поволяєва