Справа № 375/1380/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.02.2021 м. Біла Церква

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Клепа Т.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Київського апеляційного суду про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, РНОКПП: НОМЕР_1 , раніше притягувався до адміністративної відповідальності,

за ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

23.11.2020 близько 07:00 год. в смт. Рокитне Київської області по вул. Прорізна, ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законним вимогам працівників поліції, хватав їх за руки та за формений одяг, перешкоджав виконанню ними службових обов`язків.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину визнав частково та пояснив, що 23.11.2020 він у тверезому стані приїхав до своєї тещі на вул. Прорізна за прицепом. Там у нього стався нервовий зрив і він почав шуміти. Приїхали працівники поліції та намагалися його вгамувати, але він на їх зауваження не реагував, в результаті чого вони забрали його відділення поліції. Запевняє, що працівників поліції за формений одяг не хватав.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали справи, суддя дійшов наступного висновку.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Стаття 7 Кодексу передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. (ст.245 КУпАП).

Статтею 185 КУпАП передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Так, злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов`язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки. Дане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків. Відмова правопорушника проявляється в недвозначній формі словами, жестами, мовчанням та ін.

Згідно із постановою Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26 червня 1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні службових обов`язків, оскільки вимога або розпорядження поліцейського це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі та має бути законодавчо обґрунтованим.

Згідно приписів ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань: вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях.

Під час розгляду справи з`ясовано суть вимоги працівника поліції, з метою надання оцінки законності, що відповідно до постанови Верховного Суду України від 03 березня 2014 року по справі № 5-49к13, рішення Європейського суду з прав людини по справі «Веренцов проти України» від 11 квітня 2013 року, є обов`язковим елементом для кваліфікації дій за ст. 185 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП встановлена показами в суді особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та матеріалами адміністративної справи, а саме: даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 637267 від 23.11.2019; протоколом про адміністративне затримання АЗ № 002407 від 23.11.2020; рапортом начальника СРПП № 1 Рокитнянського ВП Миронівського ВП ГУ НП в Київській області В. Кравченка від 23.11.2020; поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , доданими до протоколу про адміністративне правопорушення.

Суддя вважає, що дії ОСОБА_1 кваліфіковані вірно за ст.185 КУпАП як злісна непокора законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Відповідно до положень ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують та обтяжуючть відповідальність винного за вчинене адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушеня, вважаю, що адміністративним стягненям, достатнім для його виправлення, є передбачений санкцією ст.185 КУпАП штраф в розмірі восьми неоподатковних мінімумів доходів громадян, що становить 136.00 грн.

Згідно ст. 40-1 КУпАП та п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» із ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 0.2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454.00 грн.

Керуючись ст. ст. 33-35, 40-1, 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст.185 КУпАП адміністративного правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі восьми неоподатковних мінімумів доходів громадян, що становить 136 (сто тридцять шість) грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Т. В. Клепа