Номер провадження: 33/813/810/21
Номер справи місцевого суду: 509/2090/21
Головуючий у першій інстанції Кириченко П.Л.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді - Князюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання Дерезюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 14.05.2021 року в адміністративній справі відносно

ОСОБА_1 яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченого ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 14.05.2021 року ОСОБА_1 визнано винною в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП: порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Накладено на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч ) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 454 грн.

Не погоджуючись з постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 14.05.2021 року ОСОБА_1 31.05.2021 року подала апеляційну скаргу.

Апелянт вважає, що оскаржувана постанова ухвалена без достатніх на те підстав, та з суттєвим порушенням норм Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що вона дійсно перебувала 24.04.2021 р. о 10:20 годині по АДРЕСА_2 . В даний час ОСОБА_1 знаходилась в приміщенні контейнеру та обідала, засіб індивідуального захисту (маска) був спущений з рота та носа, в цей же час зайшла жінка. Працівники поліції почали складати протокол про вчинення адміністративного правопорушення, при цьому жінка, яка зайшла - зникла та її даних не було вказано як свідка в протоколі про адміністративне правопорушення.

Свідки та докази реалізації промислових товарів без засобів індивідуального захисту (захисної маски) в матеріалах справи відсутні.

ОСОБА_1 зазначає, що протягом робочого дня постійно знаходиться та обслуговує покупців в захисній масці, адже усвідомлює наслідки перебування без захисної маски та розмір адміністративного стягнення за порушення адміністративних норм.

За таких обставин апелянт вважає, що висновок поліцейського про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП є недоведеним.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачиться на її користь.

В судове засідання призначене на 16 червня 2021 року на 11:15 год з`явилась представник апелянта- адвокат Небесна М.С., апеляційну скаргу підтримала в повному обсязві, просила постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 14.05.2021 року скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП. Також просила суд стягнути з Овідіопольсько відділу поліції судові витрати в розмірі 4 000 грн.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження

Відповідно до статті 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З текстом постанови ОСОБА_1 особисто ознайомилась в приміщенні Овідіопольського районного суду Одеської області 25.05.2021 р. про, що свідчить відмітка дати на копії постанови. З огляду на зазначене, просить суд апеляційної інстанції поновити строк на апеляційне оскарження постанови Овідіопольського районного суду Одеської області від 25.05.2021 року.

На підставі зазначеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 об`єктивно не мала можливості оскаржити постанову суду у встановлений законом строк, тому строк на апеляційне оскарження постанови суду підлягає поновленню.

Мотивувальна частина

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За приписами ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

У відповідності до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду у справі про порушення ст 44-3 КУпАП, у порядку визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку часткове задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, 24 квітня 2021 року о 10:20 год. ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 здійснювала реалізацію промислових товарів без засобів індивідуального захисту маски, яка закриває рот та ніс. Вина правопорушниці підтверджується на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи та зібраними в їх сукупності наступними доказами: протоколом, матеріалами справи, письмовими поясненнями самої правопорушниці.

При розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_1 вину в скоєному адміністративному правопорушенні не визнала.

Диспозиція ст. 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, які і є відповідними правилами, відповідальність за які передбачена диспозицією ст. 44-3 КУпАП.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів», на усій території України встановлюється карантин у певний період.

З огляду на зазначене, апеляційний суд вказує, що провина водія підтверджується лише протоколом про адміністративне правопорушення, який не може бути визнаний беззаперечним доказом вини особи, оскільки за своєю правовою природою протокол не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є суперечливими.

Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом». Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п. 110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (справи «Малофєєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).

Отже, перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та додані до нього матеріали не містять необхідних відомостей, які би підтверджували "поза розумним сумнівом" вчинення нею дій, які вказані у такому протоколі.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, не сприяв повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи, належним чином не дослідив докази і не дав їм відповідну правову оцінку.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення (ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП).

У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Таким чином суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність події та складу адміністративного правопорушення передбаченого чт 44-3 КУпАП в діях ОСОБА_1 ..

Прохання апелянта щодо вирішення питання судових витрат в частині надання правової допомоги, не може бути задоволеним, оскільки ст.ст. 268, 275 КУпАП не передбачають відшкодування таких витрат особі, яка притягалася до адміністративної відповідальності.

Таким чином апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Суд апеляційної інстанції вважає необхідним постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 травня 2021 року скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останньої.

Керуючись ст. 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження Постанови Овідіопольського районного суду м. Одеси від 14 травня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 травня 2021 року - скасувати.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ст. 44-3 КУпАП, - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Князюк