Справа № 308/385/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
28.01.2021 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав в. о. начальника Закарпатської митниці Держмитслужби О. Богаш,
Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 серпня 2020 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючу, закордонний паспорт серії НОМЕР_1 від 16.12.2016, виданий органом 2123,
звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись щодо неї усним зауваженням.
Таким чином, громадянка України ОСОБА_1 перевищила встановлений статтею 95 Митного кодексу України строк доставки транспортного засобу особистого призначення, а саме: легкового автомобіля марки «MERCEDES-BENZ», моделі «E221», номер кузова № НОМЕР_3 , реєстраційний номерний знак Республіка Польщі НОМЕР_4 , що перебуває під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення (а при переміщенні в межах зони діяльності однієї митниці - від одного підрозділу цієї митниці до іншого), більше ніж на тридцять діб. Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) частиною 6 статті 470 Митного кодексу України.
В апеляційній скарзі в. о. начальника Закарпатської митниці Держмитслужби О. Богаш зазначає, що постанова суду є незаконною і тому має бути скасована. Вказує, що суд, звільнивши ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення, належно не обґрунтував висновок про малозначність вчиненого адміністративного правопорушення, що у матеріалах справи немає жодних доказів щодо обставин, які вказують на малозначність вчиненого правопорушення. Окрім того, посилається на те, що судом не враховано, що ввезений транспортний засіб не вивезений з митної території України і на даний час перебуває на митній території України без сплати будь-яких митних платежів та належного митного оформлення. Просить постанову скасувати, ухвалити нову, якою гр. ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України та призначити їй стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян 8500 грн..
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Відповідно до положень ст. 486 МК України, завданнями провадження в справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з точним дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
За змістом ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Фактичні обставини порушення ОСОБА_2 митних правил та кваліфікація її дій за ч. 6 ст. 470 МК України учасниками судового провадження не оспорюється, а тому, відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційним судом не перевіряються, і висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_2 складу передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України адміністративного правопорушення визнається таким, що ґрунтується на вимогах закону, матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказах, визнається належним чином вмотивованим.
Разом із тим, у ході апеляційного розгляду встановлено, що причиною перевищення ОСОБА_2 встановленого ст. 95 МК України строку доставки транспортних засобів особистого користування більше ніж на тридцять діб була поломка внаслідок чого автомобіль був непридатний до використання, у зв`язку з чим, апеляційний суд вважає, що хоча вчинене ОСОБА_2 діяння і містить у собі всі юридичні та суб`єктивні ознаки передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України правопорушення, але внаслідок конкретних обставин не відповідає тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення.
При цьому, апеляційним судом не встановлено даних про те, що дії ОСОБА_2 спричинили будь-якої шкоди суспільним та державним інтересам, правам, свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.
Не встановлено апеляційним судом і даних про те, що ОСОБА_2 раніше притягувалась до адміністративної відповідальності, у тому числі й за порушення митних правил.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 вину в порушенні митних правил визнала, умислу на вчинення правопорушення не мала, не працює, має на утриманні чоловіка інваліда 2 групи, її матеріальне становище є скрутним.
Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, взявши до уваги характер та ступінь вчиненого ОСОБА_2 правопорушення, обставини справи та дані про особу правопорушниці, відсутність будь-якої шкоди внаслідок її дій, дійшов вірного висновку про те, що суворість адміністративного стягнення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України, явно не відповідає характеру вчинених ОСОБА_2 діянь, у зв`язку з чим, дійшов обґрунтованого висновку про те, що наслідки правопорушення не представляють суспільної небезпеки, однак у разі накладення не ОСОБА_2 адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч. 6 ст. 470 МК України, є занадто суворими та поставлять ОСОБА_2 у ще більш тяжке матеріальне становище.
Також на переконання апеляційного суду суд першої інстанції обґрунтовано визнав порушення ОСОБА_2 митних правил малозначним та звільнив її на підставі ст. 22 КУпАП від адміністративної відповідальності з оголошенням усного зауваження, а також відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП закрив провадження у справі.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно ОСОБА_2 звільнена від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи та спростовуються наведеним вище.
На підставі наведеного вище, як такі, що спростовуються матеріалами справи та не підтверджені будь-якими доказами, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів про малозначність вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення.
Із вищенаведених підстав апеляційний суд не приймає до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не досягнуто мети адміністративного стягнення, оскільки такі доводи не підтверджені будь-якими об`єктивними даними, у зв`язку з чим, визнаються виключно припущеннями.
З огляду на наведене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що постанова суду першої інстанції як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав в. о. начальника Закарпатської митниці Держмитслужби О. Богаш, залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 серпня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 470 МК України у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, та закриття провадження в справі, - залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя І. В. Стан