Справа № 305/522/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
06.05.2021 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Животова Є.Г., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Штефаняка І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань, в м. Ужгороді, матеріали справи про адміністративне правопорушення, запровадженої щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за його апеляційною скаргою на постанову судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 23.03.2021,
Постановою судді Рахівського районного суду від 23.03.2021 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185-10, ч.2 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладенням на нього адміністративного стягнення на підставі ст.36 КУпАП у вигляді адміністративного арешту строком на десять діб. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн судового збору.
В оскарженій постанові судді від 23.03.2021 йдеться про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за таких обставин.
22 березня 2021 року, біля 18 год. 15 хв., прикордонним нарядом «Група реагування» від відділення інспекторів прикордонної служби «Великий Бичків» (тип В) відділу прикордонної служби «Ділове» І категорії (тип В) на відстані 20 метрів від лінії державного кордону на напрямку 311 прикордонного знаку (територія Великобичківської територіальної об?єднаної громади Рахівського району Закарпатської області) був виявлений та затриманий Безпалько ОСОБА_2 у складі групи осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , при спробі незаконного перетину державного кордону поза пунктом пропуску з України в Румунію з метою переміщення тютюнових виробів з використанням, гідрокостюму. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст.9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.204-1 КУпАП.
Під час затримання ОСОБА_1 у складі групи осіб здійснив незаконний перетин державного кордону з України до Румунії та у зворотному напрямку поза пунктами пропуску через державний кордон України, з метою переміщення тютюнових виробів з використанням гідрокостюму, під час затримання був здійснений один попереджувальний постріл з автомата Калашникова, своїми діями здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця Державної прикордонної служби під час виконання ним службових обов?язків, пов?язаних з охоронною державного кордону, а саме під час неодноразової законної вимоги зупинитися та пред?явити документи, що посвідчують особу. Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п.10 постанови Кабінету Міністрів України № 1147 від 27.07.1998, відповідальність за що передбачена ч.2 ст.185-10 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначену вище постанову судді від 23.03.2021 змінити, накласти на нього менш суворе ніж адміністративний арешт адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн, в решті оскаржену ним постанову судді залишити без змін.
Вказує, що в судовому засіданні він повністю визнав свою вину у вчиненому правопорушенні, щиро розкаявся та надав суду всі необхідні пояснення по справі, та просив призначити мінімальне адміністративне стягнення у межах санкції статті, згідно якої його притягають до адміністративної відповідальності.
При цьому ОСОБА_1 наголошував, що він часто їздить на заробітки по будівництву, в змозі сплатити штраф, якщо такий буде призначено судом.
Окрім цього він також наголосив й на тому, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в Чеській Республіці померла його мати, і на даний час оформлюються необхідні документи для перевезення її тіла на територію України для її поховання.
Однак, не дивлячись на його пояснення, щире каяття, суддя в оскаржуваній постанові зазначає, що обставини які б пом`якшували чи обтяжували відповідальність відсутні. Також звертає увагу апеляційного суду на те, що згідно характеристики, виданої виконавчим комітетом Лужанської сільської ради від 29.03.2021 він характеризується позитивно, ввічливий, доброзичливий, врівноважений, жодних скарг на нього не надходило, до адміністративної відповідальності раніше не притягувався.
Разом з цим, складений щодо нього протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.ст. 254, 256 КУпАП, оскільки його зміст ОСОБА_1 не повідомлено, права передбачені ст.268 КУпАП та 63 Коституції України не роз`яснені. При складанні протоколу він потребував захисника, однак це не було відображено у протоколі про адміністративне затримання, в протоколі про адміністративне правопорушення прикордонник зазначив, що він захисника не потребує, що не відповідає дійсності та було порушено його право на захист.
Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи належним чином дотримані не були, а навпаки було грубо порушено.
Судом першої інстанції при вирішенні питання про накладення на нього адміністративного стягнення не враховано вимоги ст. ст. 24-1, 33 КУпАП, характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, а також і те, що свою вину він визнав, є особою молодого віку та застосовано до нього найсуворіше адміністративне стягнення адміністративний арешт, однак свій висновок з цього приводу належним чином суд не мотивував.
Місцевий суд піддає інших осіб, які були у вказаній вище групі, адміністративному стягненню у виді штрафу.
Заслухавши захисника на підтримання апеляційної скарги ОСОБА_1 та вивчивши матеріали даної справи, апеляційний суд визнає, що вказана апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд першої інстанції, при обставинах, наведених в оскарженій у даній справі постанові, повно й об`єктивно дослідив усі матеріали адміністративної справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185-10, ч.2 ст.204-1 КУпАП, що ніким із учасників не оспорюється.
Разом з тим, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення та змісту постанови вбачається, що суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст. 245,252 КУпАП не вжив всіх заходів, передбачених законом, для всебічного, повного і об`єктивного з`ясування фактичних обставин даної справи та допустив неповноту розгляду справи, оскільки залишив поза увагою те, що ОСОБА_1 після визнання своєї вини у вчиненом щиро розкаявся, має виключно позитивну характеристику (а.с.33), до адміністративної відповідальності притягується вперше.
Таким чином, при наявності альтернативи в застосуванні адміністративного стягнення або заходів впливу щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, без врахування в повній мірі даних, які характеризують його особу, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про можливість та необхідність призначення ОСОБА_1 адміністративного стягненняу виді адміністративного арешту, без обговорення можливості застосування інших, менш суворих видів адміністративних стягнень, передбачених ст.24 та санкцією ч.2 ст.204-1 КУпАП.
На підставі вищенаведеного, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість застосованого найсуворішого адміністративного стягнення з передбачених, зокрема, ч.2 ст.204-1 КУпАП знайшли своє підтвердження в апеляційному суді й відповідно до вимог ст.294 КУпАП зумовлюють необхідність зміни оскарженої ОСОБА_1 постанови суду першої інстанції від 23.03.2021 в цій частині.
Оскільки ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності притягується вперше, після визнання своєї вини щиро розкаявся у вчиненому, відсутні обставини, що обтяжують його адміністративне стягнення, будь-які негативні наслідки від вчинених ОСОБА_1 вказаних вище адміністративних правопорушень не настали, апеляційний суд приходить до висновку про можливість застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а винесену щодо нього постанову судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 23.03.2021 про визнання винним та накладення на нього адміністративного стягнення за ч.2 ст.185-10, ч.2 ст.204-1 КУпАП, із застосуванням положення ст.36 КУпАП у виді адміністративного арешту строком на десять діб змінити в частині накладення адміністративного стягнення з адміністративного арешту на штраф в розмірі 8500 грн.
В решті оскаржену постанову судді у даній справі залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя