ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/748/21 Справа № 199/1085/21 Суддя у 1-й інстанції - Сенчишин Ф. М. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2021 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, особи з інвалідністю 2 групи, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

адвоката Клец Т.С.

В С Т А Н О В И В:

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2021 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 січня 2021 року близько 15 год. 40 хв. ОСОБА_1 біля ТЦ «Вавілон» за адресою: вул. М. Малиновського, 2, у м. Дніпрі, керував транспортним засобом «JEEP PATRIOT», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та порушивши вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху України, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «VOLKSWAGEN CADDY», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції, постановити нову, якою закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано прийняв рішення про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки не вчиняв ДТП.

Зазначає, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівники поліції порушили вимоги ст. 268 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 не було роз`яснено його право на захист, не надано можливості надати письмові пояснення. Крім того, вказує, що працівниками поліції не було запрошено свідків та не застосовано відеофіксацію.

На думку апелянта, в матеріалах справи крім письмових пояснень ОСОБА_2 , який є зацікавленою особою та незаконно вимагав гроші за ДТП з ОСОБА_1 , не має жодного доказу вини апелянта.

Крім того, на думку апелянта, відеозапис не може бути належним та допустимим доказом, оскільки з відеозапису не вбачається момент та механізм удару транспортного засобу.

Вказує, що на схемі ДТП відсутнє позначення, з якого боку та у який спосіб ОСОБА_1 вчинив наїзд на автомобіль марки «VOLKSWAGEN CADDY», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Відсутність вказаних даних не дозволяє встановити механізм ДТП.

На думку апелянта, суд першої інстанції однобічно розглянув справу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його адвокат Клец Т.С. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав викладених в ній.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов до такого висновку.

Згідно ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 525, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Зі змісту ст. 283 КУпАП вбачається, що постанова суду має бути вмотивованою.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався, оскільки фактично не встановив, за яких обставин сталася вищевказана дорожньо-транспортна пригода, не проаналізував докази у їх сукупності, не дав їм належної оцінки, формально перелічивши їх в постанові та зробив висновки, які суперечать матеріалам справи.

Статтею 124 КУпАП передбачається адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Так, суд першої інстанції, ухвалюючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП виходив з того, що вина останнього у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується наявними у справі доказами, зокрема: даними які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, який оформлений повноважною особою, згідно вимог КУпАП; схемою місця ДТП, з доданою до неї фототаблицею, в якій зі слів водія ОСОБА_2 зафіксована ділянка місцевості, на якій сталася ДТП, завдані транспортним засобам механічні пошкодження; письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , який зазначив, що 30 січня 2021 року о 09 год. 20 хв. Вавілон за адресою: вул. М. Малиновського, 2, у м. Дніпрі, з його припаркованим автомобілем «VOLKSWAGEN CADDY», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , скоїв зіткнення автомобіль «JEEP PATRIOT», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який паркувався. Удар був у ліву сторону переднього бампера, в результаті пошкоджено бампер та ліва передня фара. Після зіткнення вказаний автомобіль поїхав з місця пригоди, але він його наздогнав та заблокував. За кермом автомобіля був чоловік приблизно 60 років з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Увесь час переслідування вказаного автомобіля, він його з поля зору не втрачав; переглянутим в судовому засіданні відеозаписом з відеореєстратора, встановленого в автомобілі «VOLKSWAGEN CADDY», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 , заперечував свою вину, пояснив, що 30.01.2021 року біля 15.30 год. перебував в автомобілі марки Jeep Patriot, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на автостоянці біля ТЦ «Вавілон» по вул. Малиновського, 2, в м. Дніпро. В цей час йому зателефонувала дружина та попросила терміново приїхати додому. Вказує, що завів свій автомобіль, впевнившись, що не має перешкод позаду, здав назад, розвернувся та поїхав в сторону вул. Любарського в м. Дніпро. Біля будинку №2 по вул. Любарського в м. Дніпро, його наздогнав автомобіль марки Volkswagen Caddy, водій якого попросив зупинити мій автомобіль. З автомобіля марки Volkswagen Caddy вийшов чоловік років 40, який не представився та почав кричати, запевняючи, що саме він, ОСОБА_1 пошкодив його автомобіль, а саме - вдарив передній бампер. Вийшовши зі свого автомобіля, він спочатку його оглянув, але жодних пошкоджень не виявив, потім оглянув передню частину автомобіля марки Volkswagen Caddy, одразу побачив як ліва частина переднього бамперу вже була заклеєна, свіжих пошкоджень бамперу не виявив, про що одразу сповістив водія автомобіля марки Volkswagen Caddy. Натомість водій автомобіля марки Volkswagen Caddy почав вимагати з гроші в розмірі 500 (п`ятсот) доларів США, на що він відмовився, оскільки не завдавав шкоди його ТЗ. Через хвилин 30 до місця зупинки мого автомобілю під`їхав патрульний автомобіль, та працівники поліції почали складати протоколи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до письмових пояснень іншого учасника ДТП, водія ОСОБА_2 , який вказав, що 30 січня 2021 року о 09 год. 20 хв. Вавілон за адресою: вул. М. Малиновського, 2, у м. Дніпрі, з його припаркованим автомобілем «VOLKSWAGEN CADDY», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , скоїв зіткнення автомобіль «JEEP PATRIOT», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який паркувався. Удар був у ліву сторону переднього бампера, в результаті пошкоджено бампер та ліва передня фара. Після зіткнення вказаний автомобіль поїхав з місця пригоди, але він його наздогнав та заблокував.

На думку апеляційного суду, пояснення учасників ДТП містять взаємовиключні суперечності щодо фактичних обставин справи, дій кожного з водіїв, розташування транспортних засобів на проїзній частині. Інших доказів, які б вказували на винуватість конкретного учасника ДТП в порушенні заявленого у протоколі пункту ПДР не встановлено.

Апеляційний суд при дослідженні вказаних обставин і доказів дійшов до висновку, що неможливо в повній мірі встановити фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди, а тому не можливо встановити винуватість ОСОБА_1 , з огляду на вказане.

В матеріалах справи, в тому числі схемі дорожньо-транспортної пригоди, на якій не відображено розташування транспортних засобів «VOLKSWAGEN CADDY» та «JEEP PATRIOT» під час зіткнення, пошкодження, які настали під час пригоди, а лише зазначено місце зіткнення на парковці ТЦ Вавілон, оскільки обидва водії покинули місце ДТП.

Під час апеляційного перегляду, було досліджено відеозапис з відеореєстратора, відповідно до якого не вбачається, що вказаний відеореєстратор знаходиться саме в автомобілі «VOLKSWAGEN CADDY» та належить водію ОСОБА_2 .

На думку апеляційного суду, висновки суду першої інстанції є передчасними, оскільки не було допитано безпосередньо у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_2 , та свідків, що також не дає суду підстав встановити всі обставини дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, суд першої інстанції не мотивував відмову у задоволенні клопотання сторони захисту про призначення експертизи.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд вважає, що на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху України, що спричинило дорожньотранспортну пригоду вказує лише складений протокол про адміністративне правопорушення, натомість всі інші докази беззаперечно на це не вказують.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б поза розумним сумнівом доводили вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення та містять істотні недоліки, усунення яких поза межами строків адміністративного провадження є неможливим.

Таким чином, оскільки в матеріалах справи відсутні достатні та достовірні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 , у порушенні вимог п. 10.9 ПДР України, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2021 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - скасувати.

Постановити нову, якою провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко