ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
25 червня 2021 рокуСправа №: 695/719/21
Номер провадження 3/695/1201/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2021 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Степченко М.Ю. за участю прокурорів Потокі А.А., Гомаз В.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності, що надійшла з Управління стратегічних розслідувань в Черкаській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 104/2021 від 10.03.2021 р., ОСОБА_1 , будучи депутатом Золотоніської районної ради Черкаської області та відповідно до підпункту «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», без поважних причин, несвоєчасно подала до Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію суб`єкта, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або органу місцевого самоврядування, (перед звільненням), оскільки граничний термін подачі був до 18.12.2020 р., а декларація фактично подана 07.02.2021 р.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнала частково та пояснила, що вона хворіла на ковід-19 і не була на останній сесії Золотоніської районної ради і її не попереджали про звільнення. Вона два тижні перебувала на лікуванні вдома, потім у лікарні, після чого ще два тижні вдома на лікуванні. В загальному на лікуванні перебувала приблизно 1,5 місяці. Після першої сесії депутатів нової ради, їй зателефонували з райради та повідомили про необхідність подати декларацію. До 23.12.2020 р. не подала декларацію, оскільки відбувалась реорганізація в райраді і вона не могла отримати довідку про доходи. Умислу на неподачу декларації, чи приховати дохід вона не мала. Щодо неподачі вчасно декларації мала об`єктивні причини, тому при ухваленні рішення по справі просила їх врахувати.

Прокурор у судовому засіданні обставини, викладені в протоколі, підтримав та просив призначити особі, що притягується до адміністративної відповідальності, покарання у вигляді мінімального штрафу.

Суд, заслухавши особу, що притягується до адміністративної відповідальності, прокурора, встановив наступне.

Згідно ч. 2 ст. 7 та ст. 245, 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. Суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи. Постанова суду, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, на достатніх і незаперечних доказах.

Статтею 172-6 ч. 1 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на несвоєчасне подання без поважних причин декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч.1 ст. 172-6 КУпАП є формальним, обов`язковим елементом його суб`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне неподання декларації, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобов`язані довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на несвоєчасне подання декларації.

Разом з цим, згідно з п.2 роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (надалі - ВССУ) «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Також, на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов`язкові ознаки корупційного правопорушення звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010).

З довідки КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» №34 від 24.06.2021 р., наданої ОСОБА_1 , встановлено, що вона перебувала на обстеженні в даному лікувальному закладі з 08.06.2021 р. по 24.06.2021 р.

Копією довідки КП «Золотоніський МЦ ПМСД», наданої ОСОБА_1 , стверджено, що вона дійсно з 28.10.2020 р. по 12.12.2020 р. перебувала на амбулаторному лікуванні по ковід-19.

Судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутній прямий умисел, спрямований на несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, оскільки остання не приховувала доходи при подачі декларації та подала декларацію своїх доходів із запізненням. Також судом враховано стан здоров`я ОСОБА_1 , в частині того, що після перенесеної хвороби Ковід-19, вона мала ускладнення здоров`я.

У протоколі про адміністративне правопорушення, відсутні будь-які дані про форму вини, в даному випадку - наявність умислу. Матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на те, що ОСОБА_1 , не подавши своєчасно декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, мала умисел на порушення вимог фінансового контролю чи переслідувала будь-який корупційний інтерес. Прокурором у судовому засіданні не надано жодних доказів на підтвердження умислу ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Таким чином, аналізуючи зібрані в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що будь-які докази того, що ОСОБА_1 діяла умисно, усвідомлювала протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок, в матеріалах справи відсутні.

Отже, в діях ОСОБА_1 відсутній умисел на несвоєчасне подання декларації, який не з`ясовувався під час перевірки причин несвоєчасності подання декларації співробітниками УСР в Черкаській області.

При цьому суд зазначає, що ОСОБА_1 інкримінується подача декларації перед звільненням 07.02.2021, хоча судом встановлено, що дана декларація була подана 23.12.2020 р.

У відповідності до ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також враховуючи практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), суддя, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, так і у справах про адміністративні правопорушення, суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у протоколі про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Викладені обставини свідчать про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 176-2 КУпАП, що виключає можливість притягнення її до адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.172-6, 245, 247, 280, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП провадженням закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд протягом 10 днів.

Суддя М.Ю. Степченко