Справа № 938/409/20
Провадження № 33/4808/3/21
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Чекан Н. М.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Атаманюка Р.І.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, -

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 ч. 1 КУпАП. та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить десять тисяч двісті гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.,-

в с т а н о в и в:

Суд першої інстанції визнав доведеним, що 21.08.2020 року о 01.40 год. в с. Ільці Верховинського району Івано-Франківської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ-2121 державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, внаслідок чого порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 130 КУпАП.

Судом зазначено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення огляд на встановлення алкогольного сп`яніння проводився за допомогою алкотестера «Драгер» №6810 в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із застосуванням відеофіксації, та те, що ОСОБА_1 від дачі пояснень відмовився на підставі ст. 63 Конституції України.

На вказану постанову суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що не погоджується із рішенням суду, оскільки розгляд справи відбувся із істотним порушенням принципів змагальності та диспозитивності судочинства, не було враховано фактичні обставини справи, що мають істотне значення для її вирішення, а в основу винесеного судом рішення покладено докази, які не відповідають вимогам допустимості та належності.

Вказував на те, що вину у вчиненні правопорушення не визнає та вважає, що суд необгрунтовано відмовив у задоволенні клопотання захисника про виклик і допит в судовому засіданні свідків, які зазначені у протоколі. Посилання суду щодо відмови у задоволенні клопотання є необґрунтованим, оскільки виклик свідків було здійснено тільки один раз. Окрім того, судом необґрунтовано було відмовлено у виклику в судове засідання працівників поліції для дачі пояснень зіславшись на позицію Касаційного адміністративного суду Верховного суду, оскільки у даній справі працівник поліції не є стороною у справі, а виступає в якості свідка.

Вважає, що саме в результаті допиту свідків можна було з`ясувати дійсні обставини справи, оскільки ті докази, на які послався суд першої інстанції, не доводять факту вчиненого правопорушення.

Звертає увагу на те, що після зупинки транспортного засобу, він зразу повідомив працівників поліції, що керує чужим автомобілем та погодився пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер №6810. Після неодноразового застосування приладу Драгер, алкотестер видав позитивний результат, що він нібито вживав спиртне. Стверджує, що у вказаний день він не вживав алкогольні напої і не погодився із вказаним результатом. Однак, йому не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Працівники поліції тоді ж отримали виклик про спричинення ДТП, дуже поспішали і відпустили його. При цьому жодних копій документів йому не вручили і не пропонували їх отримати. Про те, що на нього було складено протокол він довідався після отримання його копії поштою.

Роздруківку приладу Драгер та акт огляду на стан сп`яніння він не підписував і не погоджувався з результатом огляду ні письмово, ні усно. Стверджує, що у вказаних документах наявний не його підпис та звертає увагу на те, що підписи на документах візуально відрізняються від підпису на його паспорті.

Вказує на те, що свідки, які зазначені в протоколі, приїхали в одній машині разом із працівниками поліції. вони були тільки при його продуванні приладу Драгер, але їх не було при тому, коли він відмовлявся підписувати документи, оскільки це відбувалось в салоні службового автомобіля в присутності тільки двох працівників поліції. Письмові пояснення свідків без допиту свідків в судовому засіданні, слід вважати неналежними доказами у справі.

Звертає увагу на те, що з дослідженого відеозапису видно, що після того як після отримання позитивного результату приладу Драгер, відеозапис з незрозумілих причин переривається навіть до того моменту, як поліцейський почав з`ясовувати питання чи він згідний із наявним результатом.

Дані обставини справи суд міг з`ясувати при допиті свідків в судовому засіданні, однак судом йому в цьому було необґрунтовано відмовлено. А тому, стороною захисту було заявлено клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи з метою встановлення чи підписи в протоколі, роздруківці та акті виконані ним чи іншою особою. Судом у задоволенні даного клопотання також було безпідставно відмовлено, а розцінено як затягування строків розгляду справи.

Таким чином, вважає, що судом при розгляді справи порушено його права як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а рішення по справі прийнято на основі неналежних доказів у справі.

Просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник адвокат Атаманюк Р.І. підтримали вимоги апеляційної скарги та просили скасувати постанову суду і закрити провадження у справі за відсутності в діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, або закрити провадження у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Атаманюка Р.І., апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, однак не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Суд першої інстанції проаналізувавши належним чином доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його адвоката, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, прийшов до обгрунтованого та належним чином мотивованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП.

Зі змісту доводів апелянта ОСОБА_1 , викладених в апеляційній скарзі, та наданих в судовому засіданні апеляційного суду та захисника адвоката Атаманюк Р.І., вбачається, що вони вважають, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 234184 від 21.08.2020 року (а.с.1) вбачається, що 21.08.2020 року о 01.40 год. в с. Ільці Верховинського району Івано-Франківської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ-2121 державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Драгер 6810 в присутності двох свідків, внаслідок чого порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою начальником СРПП №1 Верховинського ВП майором поліції Гавучак Р.Ю., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, підписаний уповноваженою особою та особою, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Зокрема, відповідно до вимог ст.256 КУпАП, якою врегульовано зміст протоколу про адміністративне правопорушення, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки відповідно до ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи у Верховинському районному суді, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 у вказаному протоколі.

Зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був ознайомлений, жодних зауважень чи незгоди із його змістом останнім не зазначено, як і не вказано щодо протиправності дій працівників поліції при його складанні.

В графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, протоколу по суті правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 від дачі пояснення відмовився на підставі ст.63 Конституції України.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП і не містить недоліків, які свідчать про істотне порушення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 , стосовного того, що він не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння і не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки вказані доводи спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Зокрема, в судовому засіданні апеляційної інстанції апелянт ОСОБА_1 та захисник адвокат Атаманюк Р.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , підтримуючи доводи апеляційної скарги, вказали на те, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, не мали права приймати участь в проведенні огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , оскільки перебували в одній машині із працівниками поліції і є заінтересованими особами, не були присутніми при його відмові від підпису в роздруківці приладу Драгер та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також і при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №234184 від 21 серпня 2020 року вбачається, що під час його складання були присутні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , дані яких зазначені в протоколі із їх власноручними підписами, що підтверджує реальну наявність вказаних свідків під час проведення відповідного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційним судом не встановлено обставин, які свідчать про те, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не мали право бути залученими в якості свідків під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу приладу Драгер.

Зі змісту письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що вони повністю підтверджують обставини, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можна вважати належними та допустимими доказами, оскільки вони не були допитані в суді першої інстанції, хоча стороною захисту заявлялось відповідне клопотання.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що судом першої інстанції в судовому засіданні було відмовлено у задоволенні клопотання адвоката Атаманюка Р.І. про повторний виклик та допит свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки суд вживав заходи щодо їх виклику (а.с.13-14), однак вони до суду не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені (а.с. 22, 25, 26).

Апеляційний суд приймає до уваги, що судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні клопотання адвоката Атаманюка Р.І. про виклик та допит в якості свідків працівників поліції, якими було зупинено 21.08.2020 року автомобіль марки ВАЗ-2121 державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , та якими складався протокол про адміністративне правопорушення щодо нього серії ДПР 18 №234184. При обґрунтуванні свого рішення суд послався на правову позицію Касаційного адміністративного суду Верховного Суду у справі № 161/5372/17 від 29.04.2020, яким зазначено, що пояснення в судовому засіданні працівника поліції, який є зацікавленою особою, не можуть бути допустимим доказом.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, передбачено, що при оформленні протоколів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху долучаються письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності. Також свідками підписується протокол про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно послався на письмові показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисник були позбавлені можливості допитати вказаних свідків у судовому засіданні суду першої інстанції.

Разом з тим, правова оцінка вищевказаних пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не впливає на правильність висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки дослідження відеозапису з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції надає можливість детально встановити обставини, які мають істотне значення для розгляду справи по суті.

Крім того, з метою перевірки доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 судом апеляційної інстанції було допитано в судовому засіданні свідка ОСОБА_3 та начальника СРПП №1 Верховинського ВП майора поліції ОСОБА_4 .

Зокрема, в судовому засіданні апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3 показав, що він за пропозицією працівників поліції був присутній під час проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння та повністю підтвердив, що внаслідок такого огляду було встановлено, що останній перебував у стані алкогольного сп`яніння. При цьому, вказаний свідок спочатку стверджував, що не був повідомлений працівником поліції про отриманий результат огляду на стан алкогольного спьяніння. Однак, після перегляду відеозапису змінив свої показання та показав, що пригадав, що поліцейський повідомив його про отриманий результат огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , ща зафіксовано відповідним відеозаписом. Підтвердив присутність під час огляду іншого свідка та те, що він дійсно підписав акт огляду та письмові пояснення, які містяться в матеріалах справи.

Апеляційний суд приймає до уваги, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини суд може прийняти до уваги показання поліцейського за умови, що вони узгоджуються з іншими доказами по справі, які в своїй сукупності дозволяють встановити певні фактичні обставини, які мають істотне значення для розгляду справи.

Допитаний в судовому засіданні апеляційної інстанції свідок ОСОБА_4 показав, що 21.08.2020 року він склав протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , оскільки після зупинки транспортного засобу під керуванням останнього, у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та внаслідок проведеного поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу було встановлено, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Стверджує, що водій ОСОБА_1 погодився з отриманим результатом та особисто підписав Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Показання свідка ОСОБА_4 повністю узгоджуються з іншими доказами по справі щодо керування транспортним засобом водієм ОСОБА_1 , проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння, отриманого результату та погодження водія транспортного засобу з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не вчиняв правопорушення, а протокол складено з порушенням закону, апеляційний суд приймає до уваги, що в матеріалах справи міститься результат тесту Drager 6810 (а.с.2), відповідно до якого кількісний показник складає 1.22 %, який апелянтом власноручно було підписано. Тест №3293 на стан сп`яніння ОСОБА_1 проведено 21.08.2020 року о 01.41 год. без жодних зауважень правопорушника.

В матеріалах справи також є відповідний Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3), який складено в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і який власноручно підписаний ОСОБА_1 у графі згоди із результатами тесту. Огляд ОСОБА_1 було проведено у зв`язку із наявними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння рук, нечітка вимова за допомогою алкотестера «Drager- 6810 у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; В акті огляду в графі «з результатами згоден» наявний запис ОСОБА_1 та його власноручний підпис.

Апеляційний суд вважає, що вищевказаний висновок зроблений за допомогою технічного приладу Драгер Алкотест 6810, містить необхідні дані, щодо особи, стосовно якої проводився огляд, часу та місця його проведення. Результат роздруківки № 3293 приладу ARCD-0539 про наявність 1.22 проміле власноручно підписано ОСОБА_1 як у роздруківці даного приладу (а.с.2), так і в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.3) , що свідчить про те, що він був належним чином повідомлений про вказаний результат огляду на стан алкогольного сп`яніння та повністю погоджувався з ним.

Долучені до матеріалів справи копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/0004 (а.с.4), яке видане 09.01.2020 року Державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (ДП «Укрметртестстандарт») Мінекономрозвитку України та яке чинне до 09.01.2021 року; у відповідності до чого Алкотестер 6810, виробник Drager, Німеччина за результатами повірки відповідає вимогам МПУ 066/05-2013.

Апеляційний суд неодноразово наголошував на тому, що згода водія з результатами огляду, який був проведений поліцейським з використанням технічних засобів, повинна бути оформлена належним чином, оскільки саме від наявності такої згоди залежить чи можливо допускати результати такого огляду в якості доказу по справі чи він буде визнаний недійсним, оскільки огляду на стан сп`яніння повинен бути проведений в закладах охорони здоров`я.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що наявність згоди водія з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння повинна бути підтверджена відповідними доказами, одним з яких є акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, яким зафіксовано проведення такого огляду із зазначенням отриманого результату.

Оскільки, ОСОБА_1 повністю погодився із отриманим результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння, який було проведено поліцейським із застосуванням спеціальних технічних засобів, то у працівника поліції були відсутні правові підстави для направлення водія для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладах охорони здоров`я.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що жодних зауважень чи заяв з боку ОСОБА_1 на дії працівників поліції відеоматеріали та письмові матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

В поданій апеляційній скарзі апелянт зазначає, що роздруківку приладу Драгер та акт огляду на стан сп`яніння він не підписував. Тобто з результатом огляду він не погоджувався ні письмово, ні усно. У вказаних документах наявний не його підпис, підписи на документах візуально відрізняються від підпису на його паспорті.

В судовому засіданні судом було відмовлено у задоволенні клопотання адвоката Атаманюка Р.І. про призначення у справі судово-почеркознавчої експертизи з метою встановлення, чи виконані саме ОСОБА_1 підписи в протоколі про адміністративне правопорушення від 21.08.2020 року, в роздруківці від 21.08.2020 року показників спеціального технічного засобу алкотестера «Drager- 6810 та в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів.

При цьому, судом було зазначено, що адвокат Атаманюк Р.І. ознайомився з матеріалами даної справи 09.09.2020 року, даних того, що вони в ході розгляду даної справи, зверталися до правоохоронних органів із повідомленням про злочин щодо службового підроблення (в частині підроблення підписів ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення від 21.08.2020 року, в роздруківці від 21.08.2020 року показників спеціального технічного засобу алкотестера «Drager- 6810 та в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів), правопорушником чи стороною захисту суду не надано.

В судовому засіданні було долучено до матеріалів справи копії паспорта ОСОБА_1 , в якому наявний підпис останнього, яким, як стверджував адвокат, підтверджується візуальна відмінність з підписами ОСОБА_1 , що наявні в документах, складених працівниками поліції.

Заявлені клопотання суд розцінив як спосіб захисту з метою затягування розгляду даної справи про адміністративне правопорушення, спрямованого на закінчення строків накладення адміністративного стягнення, встановлених ст. 38 КУпАП.

Суд критично оцінив пояснення ОСОБА_1 з приводу не підписання наявних у справі документів, що складені працівниками поліції, оскільки в матеріалах справи міститься копія паспорта ОСОБА_1 , в якому наявні два його підписи (а.с.29), а також підписана 21.09.2020 року в судовому засіданні пам`ятка про права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (а.с.28), вказані підписи ОСОБА_1 візуально відрізняються один від одного. А також судом взято до уваги, що з 09.09.2020 року по 21.09.2020 року ні ОСОБА_1 , ні його адвокат не зверталися до правоохоронних органів із повідомленням про злочин щодо службового підроблення (в частині підроблення підписів ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення від 21.08.2020 року, в роздруківці від 21.08.2020 року показників спеціального технічного засобу алкотестера «Drager- 6810 та в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів).

В матеріалах справи міститься начальника СРПП №1 Верховинського ВП Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області майора поліції Гавучака Р.Ю, з якого вбачається, що 21.08.2020 року під час патрулювання на службовому автомобілі марки «Рено Дастер», н.з. НОМЕР_2 із застосування проблискових маячків синього та червоного кольору було зупинено транспортний засіб марки ВАЗ 2121, д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався по проїжджій частині дороги в хаотичному порядку; підійшовши до транспортного засобу, водію було запропоновано пред`явити посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб, на що водій повідомив про відсутність у нього посвідчення водія. При розмові з вказаним водієм ОСОБА_1 було відчутно запах алкоголю з його ротової порожнини, після чого запропоновано йому пройти тест на приладі «Drager 6810 на стан алкогольного сп`яніння, на що водій ОСОБА_1 погодився та в присутності двох свідків пройшов вказаний тест, результат якого показав 1,22 проміле, що перевищило допустиму норму, з яким водій погодився. Водієві було запропоновано пройти повторний огляд на стан сп`яніння у Верховинській лікарні водій ОСОБА_1 відмовився, оскільки був згідний із результатом тесту, на підставі чого було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. ст.130 КУпАП, автомобіль було поставлено на узбіччя дороги на стоянку, який не перешкоджав рухові іншим транспортним засобам.

Апеляційний суд приймає до уваги, що вказаний рапорт за своїм правовим змістом є документом, яким поліцейський інформує керівництво про законність та обґрунтованість дій поліцейських під час встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди. Разом з тим, вказаний документ містить дані, які повністю узгоджуються з іншими доказами по справі та доповнюють їх.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що дані вказаного рапорту повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_4 , які останні надав у судовому засіданні апеляційної інстанції.

В матеріалах справи містяться копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, від 21.08.2020 року серії БАБ №607039 (а.с.8), згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП за порушення п.2.1 Правил дорожнього руху, а саме, за керування транспортним засобом без посвідчення водія.

Окрім того, судом були взяті до уваги при дослідженні обставин справи записи відеофіксації з нагрудних камер працівників поліції, на підставі яких пояснення ОСОБА_1 в частині відсутності свідків під час проходження ним тесту на стан алкогольного сп`яніння за допомогою пристрою «Драгер» та в частині наявності у нього при собі 21.08.2020 року посвідчення водія спростовуються записами відеофіксації (а.с.9), що породжує сумніви щодо правдивості усіх його пояснень, даних в судовому засіданні суду першої інстанції.

Апеляційний суд звертає увагу на те, шо відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

З оглянутого відеофайлу вбачається, що результат проведеного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння було проведено в присутності свідків та інших сторонніх осіб. При цьому, ОСОБА_1 не заперечував проти проведення відповідного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а при отриманні результату огляду з результатом 1.22 % проміле не заперечував щодо правильності отриманого результату та не висловлював свою незгоду щодо дій працівників поліції.

Апеляційний суд приймає до уваги, що матеріали адміністративного провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд враховуючи, що презумпція невинуватості є одним з основоположних конституційних принципів судочинства, вважає, що доводи апелянта про фальсифікацію матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення в частині наявності підпису водія ОСОБА_1 в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, можуть бути належним чином перевірені в межах відповідного кримінального провадження, оскільки свідчать про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст.266 ч.2 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Сукупність досліджених судом доказів свідчить про те, що в результаті огляду проведеного поліцейським за допомогою технічного засобу було встановлено, що водій ОСОБА_5 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки результат тесту становив 2.50 проміле і останній повністю погоджувався з даним результатом, визнаючи факт вживання алкогольних напоїв та керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог п.2.9а) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляції ОСОБА_1 стосовно того, що огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено з істотним порушенням вимог ст.266 КУпАП, оскільки під час перевірки вищевказаних доводів апеляції не було виявлено порушень встановленого законом порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яку затверджено наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 та вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735

Апеляційний суд вважає, що сукупність вищевказаних доказів, поза всяким розумним сумнівом доводить вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

При накладенні стягнення судом першої інстанції було враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляції ОСОБА_1 про необхідність скасування постанови суду в частині визнання його винним за ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду залишити без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області О.П. Васильєв