Справа № 751/8350/20
Провадження № 3/750/315/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2021 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючої судді Кузнєцової О.О.,

при секретарі судового засідання Чернобай Н.О.

за участі особи, яка притягається до адмінвідповідальності, - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернігові матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

19.11.2020 о 00 год. 50 хв. в м. Чернігові по вул. Г.Полуботка, 30 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «HYUNDAI GETS», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Зі згоди водія огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря нарколога, що підтверджується висновком ЧОПНЛ №843 від 19.11.2020. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч.3 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 обставини, викладені в протоколі заперечив, зазначив, що не погоджується із результатами аналізу, оскільки був порушений порядок їх забору. Пояснив, що працівники поліції не вперше зупиняють його та безпідставно складають протоколи про притягнення його до відповідальності за ст.130 КУпАП. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що його було безпідставно зупинено працівниками поліції 19.11.2020, оскільки не було пояснено за що саме його зупинили, він нічого не порушував. В подальшому ході розгляду справи ОСОБА_1 вже категорично заперечив факт керування ним транспортним засобом 19.11.2020, вказав, що перебував за кермом автомобіля, проте не керував ним.

Факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 142243 від 28.11.2020, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 19.11.2020.

Наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини, встановлені в суді. При цьому достатні та допустимі дані, які б спростовували чи ставили під сумнів наведені досліджені докази, вказували про порушення вимог ст.266 КУпАП під час їх отримання у справі відсутні і не встановлені.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він не погоджується із результатом аналізу, оскільки було порушено порядок його прийому, не можуть бути визнані автоматичною підставою для визнання складеного протоколу про адміністративне правопорушення незаконним. Якщо водій не погоджується з результатами пройденого огляду, закон дозволяє йому захищати свої права у судовому порядку, тобто оскаржити висновок за результатами проведеного огляду у суді.

Проте даних про те, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 19.11.2020 був оскаржений до суду у встановленому законом порядку та визнаний недійсним чи скасований, ОСОБА_1 суду не надано.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що даний висновок не оскаржував.

За відсутності доказів протилежного, суд приходить до висновку, що огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння був проведений із дотриманням усіх вимог, передбачених ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 року.

Твердження ОСОБА_1 про те, що 19.11.2020 він не керував транспортним засобом, а просто знаходився в ньому на місці водія, суд не приймає до уваги, оскільки з цього приводу водієм не додано жодного доказу. ОСОБА_1 пояснив, що не звертався до поліції з метою отримання відеозаписів за 19.11.2020 щодо його зупинки, оскільки в нього були домашні проблеми. Не було заявлено такого клопотання ним і під час розгляду справи.

Суддя не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у протоколи про адміністративні правопорушення, витребувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим. Суд (суддя) законодавчо позбавлений права збирати докази вини (брати на себе функції обвинувачення). Це підтверджено не тільки міжнародним правом, але і національної судовою практикою. Принцип диспозитивності є одним із засадничих в українському та міжнародному судочинстві.

Разом з тим, згідно матеріалів справи судом встановлено наступне.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №142243, складеному 28.11.2020, зазначено, що 19.11.2020 о 00 год 50 хв. в м.Чернігові по вул.Г.Полуботка, 30 водій ОСОБА_1 керував т/з HYUNDAI д.н.з. НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 був ознайомлений із зазначеним протоколом після його складання 28.11.2020, про що свідчить його підпис в протоколі. В графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідності, по суті порушення» ОСОБА_1 жодним чином не вказав того, що він не керував транспортним засобом 19.11.2020, а просто знаходився в ньому. В даній графі він вказав лише незгоду із результатом аналізу, оскільки було порушено порядок прийому аналізів.

Згідно відеофайлу, який міститься на диску, доданого до протоколу, під номером з 01:46:09 хвилини запису вбачається, що працівнику поліції ОСОБА_1 також обґрунтував свою незгоду із висновком аналізу, при цьому жодних заперечень щодо змісту складеного протоколу, а саме заперечень самого факту керування транспортним засобом 19.11.2020 не висловлював.

В ході розгляду справи ОСОБА_1 продовжував наполягати на тому, що 19.11.2020 не керував транспортним засобом, згодився поїхати до лікарні тому, «що не було виходу», інший екіпаж патрульної поліції з приводу незаконних дій поліцейських, які повезли його лікарні, не зважаючи на те, що він не керував транспортним засобом (за твердженням ОСОБА_1 ) не викликав, бо не бачив сенсу.

Згідно з п.2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

У зв`язку з цим, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в своїй сукупності, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, а керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніня особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції.

Крім того, суд зазначає, що судові засідання по розгляду даного протоколу призначались судом на 29.01.2021, 08.02.2021, 17.02.2021, про що повідомлявся належним чином та завчасно, шляхом направленням йому рекомендованих листів про виклик у судові засідання за зазначеною у протоколі адресою місця проживання, від отримання яких він ухилився. Направлені на його адресу судові повістки повернулись на адресу суду не врученими із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до п.99-1 Правил надання послуг поштового зв`язку свідчить про те, що адресат протягом трьох робочих днів після інформування про надходження рекомендованого листа не з`явився за його одержанням.

В судовому засіданні 17.02.2021 ОСОБА_1 заявив клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки він має намір запросити адвоката. Проте в судове засідання 18.02.2021 ОСОБА_1 з`явився без адвоката.

Зазначені обставини розцінюються судом як намагання особи затягнути розгляд справи, зважаючи на стислі строки її розгляду, та уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Згідно довідок начальника ВАП УПП в Чернігівській області Химича М.М. від 30.11.2020 ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами, наявна повторність вчинення адміністративного правопорушення за ст.130 КУпАП протягом року, транспортний засіб «HYUNDAI GETS», д.н.з. НОМЕР_2 , належить ОСОБА_2 .

За вказаних обставин, ОСОБА_1 він підлягає адміністративній відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП в межах санкції даної норми закону.

Разом з тим, при вирішенні питання щодо накладення основного покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 130 КУпАП, суд враховує наступне.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 жовтня 2020 року, яка набрала законної сили 13.10.2020, ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами строком на 10 років.

Відповідно до абзацу 3 пункту 28 Постанови Пленуму Верховного Суду № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди не вправі застосовувати стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права.

Зважаючи на викладене, суд не вбачає підстав для застосування відносно ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Крім того, суд не вбачає правових підстав для застосування стягнення як оплатне вилучення транспортного засобу, оскільки відповідно довідки ВАП УПП в Чернігівській області автомобіль «HYUNDAI GETS», д.н.з. НОМЕР_2 , належить на праві власності іншій особі ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 36, 40-1, 126 ч. 3, 130 ч. 3, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, абз. 3 п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суд

П О С Т А Н О В И В :

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок без позбавлення права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 грн в доход державного бюджету.

На постанову протягом 10 днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя О.О. Кузнєцова