ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/242/21 Справа № 204/3387/19 Суддя у 1-й інстанції - Самсонова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу адвоката Крисенко А.Є. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 січня 2021 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого директором ПП Герон, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження по справі закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним в порушенні правил дорожнього руху, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП у відношенні ОСОБА_2 було закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП.

ОСОБА_2 визнано винним в тому, що 26 квітня 2019 року о 15 год. 20 хв. в м.Дніпрі, вул. Івана Езау, 3, керуючи автомобілем «AUDI Q7», державний номерний знак НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності руху і скоїв зіткнення з автомобілем «TOYOTA LAND CRUISER», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок даної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. При цьому, ОСОБА_2 порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою адвокат Крисенко А.Є. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 січня 2021 року та закрити провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення. Також просить направити адміністративний матеріал щодо ОСОБА_2 до органів поліції для складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 .

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення працівник поліції кваліфікував дії ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 124 КУпАП, що є неможливим.

Також зазначає, що під час винесення спірної постанови, суд першої інстанції порушив стандарт доведеності вини ОСОБА_2 поза розумним сумнівом.

Акцентує увагу на тому, що суд першої інстанції неправомірно не врахував належним чином висновок експерта №3153/3154-20 від 13 серпня 2020 року в частині того, що дії автомобіля «TOYOTA LAND CRUISER» не відповідали вимогам п. 11.1 ПДР, що з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з зіткненням транспортних засобів.

На думку апелянта, суд першої інстанції не врахував висновок експертного дослідження експерта Київського НДЕКЦ МВС України №12-1/21 від 21.05.2019 року та висновок експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України №9-795 від 31.01.2020 року відповідно до яких не вбачається не відповідності в діях ОСОБА_2 вимогам ПДР, які б знаходились в причинному зв`язку з даною пригодою.

Також зазначає, що з фото з місця ДТП чітко вбачається, як слід автомобіля ОСОБА_2 та місце зіткнення розташовані в крайній лівій смузі, по якій рухався ОСОБА_2 , а автомобіль ОСОБА_3 рухався з порушенням ПДД по напрямному острівку, розташованому лівіше від смуги руху ОСОБА_2 .

Вважає, що винність ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні спростовується і відеозаписом з відеокамери зовнішнього спостереження.

Наявність в матеріалах справи суттєвих суперечностей щодо факту порушення ОСОБА_2 . ПДР, які знаходяться у причинно наслідковому зв`язку з настанням ДТП, не узгоджується із стандартом доказуванням поза розумним сумнівом. В матеріалах справи відсутні достатньо переконливі, чіткі і узгоджені між собою.

Позиція учасників апеляційного перегляду.

В судовому засіданні адвокат Крисенко А.Є. діюча в інтересах ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати і провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Адвокат Дударенко А.Д. діюча в інтересах ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У відповідності до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Ст. 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Однак, в порушення вищезазначених вимог закону, районний суд належним чином не з`ясував обставини щодо вчинення ОСОБА_2 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки викладені в постанові висновки суду об`єктивно не підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи та передчасно прийшов до висновку про винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Апеляційним переглядом встановлено, що відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення серії БД №179973 від 26 квітня 2019 року, 26 квітня 2019 року о 15 год. 20 хв. в м. Дніпрі, вул. Івана Езау, 3, керуючи автомобілем «AUDI Q7», державний номерний знак НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності руху і скоїв зіткнення з автомобілем «TOYOTA LAND CRUISER», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок даної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. При цьому, ОСОБА_2 порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

Так, при винесенні оскаржуваного рішення, як на підставу для визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд посилався на протокол про адміністративне правопорушення серії БД №179973 від 26.04.2019 року? схему місця ДТП від 26.04.2019 року; висновок експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 11/10.1/903 - 11/10.4/904 від 07.10.2019; висновок експертів № 3153/3154 - 20 за результатами проведення комісійної судової комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи від 13 серпня 2020 року.

Відповідно до п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно до п. 10.3 ПДР у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.

Апеляційний суд вважає, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення матеріали не доводять вину ОСОБА_2 у порушенні п. 10.1 Правил дорожнього руху України з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів, на смузі руху по якій рухався автомобіль «AUDI Q7», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 відсутня дорожня розмітка 1.6 ПДР (попереджає про наближення до розмітки 1.1 або 1.11, яка поділяє транспортні потоки протилежних або попутних напрямків), а відтак у діях автомобіля «AUDI Q7», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 не вбачається порушень п.п 10.1 ПДР, оскільки під будь якою зміною напрямку руху слід розуміти повороти транспортного засобу на перехрестях, поза ними і коли транспортний засіб з`їжджає на прилеглу територію або розвертається, а також будь який інший маневр, пов`язаний хоча б із незначною зміною напрямку руху. Натомість з матеріалів справи вбачається, що автомобіль «AUDI Q7», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 не здійснював жодних маневрів та їхав по своїй смузі руху. ОСОБА_2 не міг передбачити, що будь який водій іншого транспортного засобу буде здійснювати рух всупереч ПДР, адже відповідно до п. п. 1.4 ПДР кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила та п.п. 1.5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 до скоєння ДТП знаходився позаду автомобіля «AUDI Q7», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та повинен був передбачати, що об`їзд будь якого автомобіля по дорожній розмітці 1.16.3 ПДР є порушенням встановлених правил.

На переконання апеляційного суду водій автомобіля «TOYOTA LAND CRUISER», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем «AUDI Q7», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 шляхом виконання дорожньої розмітки 1.1 і не здійснювати рух в межах дорожньої розмітки 1.16.3 ПДР, так само і виконуючи п.п. 11.1 ПДР. В момент зіткнення транспортних засобів, автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 знаходився на дорожній розмітці 1.16.3 ПДР, що підтверджує порушення останнім вказаних правил дорожнього руху.

Більш того, під час здійснення об`їзду водієм автомобіля «TOYOTA LAND CRUISER», державний номерний знак НОМЕР_2 автомобіля під керуванням «AUDI Q7», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , останній знаходився праворуч від водія ОСОБА_3 , що підтверджується і з камери зовнішнього спостереження, а відтак автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER», державний номерний знак НОМЕР_2 мав технічну можливість запобігти ДТП шляхом виконання п.п. 10.3 ПДР.

Поза увагою суду першої інстанції залишились докази, що спростовують наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, зокрема в частині проведених експертиз.

Так, відповідно до висновку експертного дослідження Київського НДЕКЦ МВС України №12-1/21 від 21.05.2019 року, відповідно до п. 3,4 Висновку якого встановлено: 3. В даній дорожньо транспортній пригоді в діях водія автомобіля «AUDI Q7», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 невідповідностей вимогам ПДР, які з технічної точки зору могли перебувати у причинному зв`язку з виникненням даної дорожнього транспортної пригоди не вбачається. В діях водія автомобіля «TOYOTA LAND CRUISER», державний номерний знак НОМЕР_2 вбачається невідповідності вимогам п. 10.1 ПДР та вимог дорожньої розмітки 1.1 ПДР, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо транспортної пригоди; В даній дорожньо транспортній ситуації в діях водія автомобіля «AUDI Q7», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 невідповідностей вимогам п. 10.1 ПДР з технічної точки зору не вбачається.

Вказана експертиза хоча і була проведена без пояснень водія ОСОБА_3 , але судовому експерту для проведення експертизи були надані всі матеріали, які були направлені в повному обсязі експерту, тому ставити під сумнів висновок експерта не надається можливим.

Крім цього, згідно до висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України №9-795 від 31.01.2020 року, відповідно до п. 6 Висновку якого встановлено: 6. В даній дорожньо транспортній ситуації з урахуванням пояснень водія ОСОБА_2 та пояснень адвоката Крисенко А.Є. в діях водія ОСОБА_3 є невідповідності вимогам п.10.1 та розділу 34 дорожньої розмітки 1.1 ПДР. Невідповідність вимогам п. 10.1 ПДР в діях водія ОСОБА_3 знаходиться в причинному зв`язку з виникненням ДТП.

Не може бути прийнятий до уваги висновок експерта №11/10.4/652 11/10.1/653 від 17.07.2019 року, оскільки судовим експертом було надано клопотання про надання додаткових відомостей для дослідження, які повинні були надані протягом 45 днів календарних днів, як це передбачено Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом МЮУ від 08 жовтня 1998 року №53/5. Натомість матеріали були направлені експерту лише 06.09.2019 року, що є порушенням вказаної інструкції.

Неналежним та недопустим доказом вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення є і висновок експертів №3153/3154-20 за результатами проведення комісійної судової комплексної транспортно трасологічної та автотехнічної експертизи від 13.08.2020 року, оскільки в порушення п.п.4.10, 4.17 Інструкції №53/5 на останньому 12 аркуші висновку комісійної експертизи, проведеної комісією судових експертів у складі судового експерта Хабла С.А. та судового експерта Дем`яненка В.В. відсутній підпис експерта Дем`яненка В.В., що унеможливлює встановити, чи було досягнуто згоду між експертами щодо висновків, викладених на 12 аркуші висновку, та чи є висновки по питанням 4,5 та 6, відповідно до яких в діях ОСОБА_2 вбачаються невідповідність вимогам ПДР, спільними висновками експертів Хабла С.А. та Дем`яненка В.В. або ж до викладенх на 12 аркуші висновків дійшов лише експерт ОСОБА_4 . Більш того, в судовому засіданні 25.11.2020 року судовий експерт ОСОБА_5 не заперечував факт непідписання ним останнього аркушу заключної частини висновку експерта, не повідомив причини такого непідписання та не повідомляв, що під час проведення експертного дослідження ним були отриманні висновки, викладені на 12 аркуші зазначеного висновку експертів.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що наявні по справі докази спростовують винуватість водія ОСОБА_2 в інкримінованому правопорушенні, у зв`язку з чим встановити причинно-наслідковий зв`язок настання пригоди не можливо, тому провадження по справі необхідно закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим, з вимогами апеляційної скарги щодо повернення матеріалів справи до Управління патрульної поліції Дніпропетровської області для складання протоколу відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП, апеляційний суд не погоджується, оскільки виходячи зі змісту ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та один із засобів доказування у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП. В даному випадку протокол про адміністративне правопорушення був складений на громадянина ОСОБА_2 .

Положеннями ст. 251 КупАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

В силу ч. 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Також відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справив їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є необґрунтованою і підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закриттю, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки його вина у вчиненні даного правопорушення не доведена.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Крисенко А.Є. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 січня 2021 року - задовольнити частково.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 січня 2021 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.П. Слоквенко