Справа № 752/379/21
Провадження №: 3/752/1190/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2021 м. Київ

суддя Голосіївського районного суду міста Києва Бушеленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві матеріали адміністративної справи, що надійшли

відГолосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві
пропритягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП
відносноОСОБА_1 дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 (за відомостями протоколу про адміністративне правопорушення) місце проживання - АДРЕСА_1 місце реєстрації - АДРЕСА_2 ) ідентифікаційний номер - не з`ясовано

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва від Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АПР № 352844 від 22.11.2020 (надалі по тексту - протокол від 22.11.2020), в якому зазначено, що 22.11.2020 близько 11:30 за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 ображав дружину та вдарив ногою, чим вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру. Дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

До вказаного протоколу рапорт оперативного чергового від 22.11.2020, письмові пояснення ОСОБА_1 від 22.11.2020, письмові пояснення ОСОБА_2 від 22.11.2020, копію посвідчення водія ОСОБА_1 .

Матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності надійшли до суду 12.01.2021, судове засідання призначено на 13.01.2021 у межах строку, установленого у ч. 2 ст. 277 КУпАП (одна доба).

Орган, яким складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не забезпечено його явку до суду у строк, передбачений для розгляду справи за ст. 173-2 КУпАП.

01.02.2021 та 16.02.2021 ОСОБА_1 в судове засідання не з`являвся, у зв`язку з чим розгляд справи відкладався у межах розумного строку та з урахуванням навантаження на суддю відповідно до 16.02.2021 та 22.02.2021.

22.02.2021 ОСОБА_1 також не прибув до суду для розгляду справи відносно нього.

Матеріалами справи підтверджується, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності належним чином та своєчасно повідомлялася про необхідність прибуття до суду.

13.01.2021 та 16.02.2021 від ОСОБА_1 на офіційну електронну скриньку суду надходили заяви про перенесення розгляду справи, мотивовані проходженням особою лікування, на підтвердження чого до зазначених заяв приєднувалися листки непрацездатності.

Згідно із заявою від 15.02.2021 про перенесення судового засідання ОСОБА_1 проходить лікування в іншому місці (м. Маріуполь), орієнтовна дата одужання - 29.02.2021, але це не точно.

19.02.2021 ОСОБА_1 направив на офіційну електронну скриньку суду пояснення, в яких вказав, що 22.11.2020 за місцем його мешкання між ним та ОСОБА_3 виник розмовний конфлікт на фоні побутових відносин, в результаті чого дружиною викликано наряд поліції. Під час розмови з працівниками поліції надані пояснення щодо обставин події, але працівниками поліції розповідь записана неточно. Під час ознайомлення з протоколом, ОСОБА_1 обставини події викладено з уточненнями, а саме: відсутність будь-якого насильства під час розмови з дружиною. Пояснення щодо реальних обставин події також викладені у "додаткової" (дослівно за текстом пояснень) заяві з боку ОСОБА_4 від 15.02.2021, що спрямовані до суду на електронну адресу. На цих підставах ОСОБА_1 просив закрити адміністративну справу у зв`язку з відсутністю обставин правопорушення на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

У судове засідання 23.02.2021 ОСОБА_1 , потерпіла ОСОБА_5 не з`явилися.

Строк притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП становлять три місяці з моменту вчинення правопорушення, що добігає свого завершення 22.02.2021.

З метою уникнення пропуску процесуальних строків суддя дійшов висновку про необхідність розгляду питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в ситуації його неприбуття до суду з поважних причин та з урахуванням положень ч. 2 ст. 268 КУпАП.

Уважно дослідивши наявні матеріали, суддя не вбачає за можливе установити склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 зважаючи на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою.

Приписи ч. 2 ст. 268 КУпАП у системному аналізі з іншими положеннями цього Кодексу дають підстави вести мову про те, що обов`язковість явки такої особи в судове засідання обумовлена необхідністю всебічного з`ясування обставин справи для правильного її вирішення, шляхом заслуховування її особистих пояснень і доводів, зокрема для забезпечення виконання завдань цього кодексу, унеможливлення порушення права особи на захист і справедливий судовий розгляду, а також дотримання законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення.

Як слідує з матеріалів справи суддею вжито всіх можливих заходів для виклику ОСОБА_1 до суду в межах строку притягнення до адміністративної відповідальності. Проте особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, до суду не з`явилася через перебування на лікарняному, а тому її пояснення щодо подій та фактів, задокументованих у протоколі від 22.11.200, не заслухано та не почуто з об`єктивних, незалежних від судді обставин.

Наявні в матеріалах справи пояснення ОСОБА_1 від 19.02.2021 не дають можливості відтворити обстановку, що мала місце 22.11.2020, адже суті того, що сталося, з таких пояснень незрозуміло, а тому подія правопорушення не може бути встановлена.

Письмові пояснення, що складені ОСОБА_1 та ОСОБА_5 22.11.2020, також не відтворюють ні обстановки, ні ситуації, ні послідовності дій, висловів, учинків як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_5 .

У той же час, додаткові пояснення (додаткова заява) потерпілої від 15.02.2021, на яку посилається ОСОБА_1 у поясненнях від 19.02.2021, станом на 22.02.2021 до суду так і не надійшли.

На переконання судді встановлення за цих умов складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 не відповідатиме засадам справедливості, може нести ризики порушення його права на захист та справедливий суд.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) ч. 1 ст. 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин справи, її вирішення у точній відповідності до закону.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

В силу Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey, п. 282) зазначається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 53 рішення у справі "Гурепка проти України").

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає за обвинуваченим право бути негайно і детально поінформованим не лише про "причину" обвинувачення, тобто про висунені проти нього матеріальні факти, на яких ґрунтується обвинувачення, а й про "характер" обвинувачення, тобто про юридичну кваліфікацію цих фактів (рішення у справах "Маточча проти Італії", § 59; "Пенєв проти Болгаріі", §§ 33 і 42). Обов`язок повідомити обвинуваченого про зміст пред`явленого обвинувачення повністю покладається на сторону обвинувачення, і він не може бути дотриманий у пасивний спосіб, шляхом створення інформації без повідомлення про неї стороні захисту (рішення у справі "Маточча проти Італії", § 65).

Крім того ст. 6 Конвенції передбачає право обвинуваченого захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.

Також Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зважаючи на все викладене вище, неможливість отримання в установлений строк послідовних, детальних і ґрунтовних пояснень особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення в умовах вжиття суддею всіх належних заходів для повідомлення і виклику до суду такої особи, яка не може прибути до суду у строки, передбачені ч. 2 ст. 38, за відсутності заяви про розгляд справи без її прибуття та за обставин установленої законодавством обов`язкової присутності цієї особи про розгляді справи, враховуючи обмеженість як строків розгляду справи, так і строків притягнення до адміністративної відповідальності установлення в такій ситуації наявності складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 не видається за можливе.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП унормовано, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з наведеними вище обґрунтуваннями суддя вважає за можливе закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 9, 23, ч.1 ст. 173-2 247, 268, 276, 277, 279, 280, 283-285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Бушеленко