ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/21/21 Справа № 212/6775/20 Суддя у 1-й інстанції - Дехта Р.В. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Кадук Вікторії Вікторівни, яка діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого в ПАТ «КЗРК», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 , 04 вересня 2020 року о 23 годині 40 хвилин, керував транспортним засобом марки CHERY A15 AMULET, номерний знак НОМЕР_1 по вулиці Конституційна, будинок №12, в Покровському районі м. Кривого Рогу. У встановленому законом порядку пройти медичний огляд з метою визначення стану наркотичного сп`яніння у спеціальному медичному закладі Комунальному закладі «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради відмовився у присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі захисник Кадук В.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить постанову скасувати, провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вимоги скарги захисник обгрунтовує тим, що постанова є незаконною та винесена із порушенням вимог процесуального та матеріального права. Захисник вказує, що судом першої інстанції не встановлено достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні цього адміністративного правопорушення. Так, на думку захисника, протокол, складений щодо ОСОБА_1 , не може бути належним доказом, оскільки містить виправлення в даті його складання. Також, зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом та відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я. При цьому, ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння на місці не відмовлявся та просив надати документи на "Драгер", однак поліцейські їх не надали. Окрім того, захисник звертає увагу, що Акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів із зазначенням відмови ОСОБА_1 від огляду на місці не складався, а в направленні на огляд водія зазначено заклад, який припинив свою діяльність. Водночас адвокат зазначає, що відеозапис постійно переривається та містить суперечності щодо часу перебування автомобіля у русі, а автомобіль, який переслідували працівники поліції червоного кольору, в той час як в протоколі вказано автомобіль чорного кольору. Разом з цим, адвокат зауважує, що на відеозаписі відсутній факт підпису свідками протоколу, а пояснення свідків є ідентичними та суд не допитав їх. Також, зазначає, що рапорт працівника поліції не можна вважати об`єктивним доказом у справі. До того ж, зазначає, що суд, в порушення принципу рівності та змагальності сторін, фактично виконав роль сторони обвинувачення, оскільки у справі не було залучено прокурора, тому постанова підлягає скасування, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 - закриттю.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_1 та його захисника Кадук В.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги закону, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Цей висновок підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №145925 від 05 вересня 2020 року, складеного щодо ОСОБА_1 , письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , направленням водія на медичний огляд, відеозаписом з бодікамери та іншими матеріалами справи.

Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, та доведеності вини у його вчиненні.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, за наявності відповідного медичного висновку, а так само й за відмову від проходження огляду з метою його встановлення.

З огляду на те, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, його дії підпадають під ознаки та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є належними доказами, оскільки вони не були написанні ними власноруч, є ідентичними та виготовлені на бланку, суд вважає безпідставними, оскільки нормами чинного КУпАП, будь - яких вимог до складання пояснень свідків не містить, тоді як ці пояснення були відібрані інспектором патрульної поліції, із власними підписами свідків, та відповідно до ст. 251 КУпАП, є належними доказами, оскільки вони не суперечать іншим доказам у справі.

На переконання апеляційного суду, також є необґрунтованими доводи скарги про те, що у справі мала приймати участь сторона обвинувачення і недотримання цієї вимоги суперечить судовій практиці ЄСПЛ.

Так, згідно ст. 250 КУпАП прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів в справах, мають серед іншого право брати участь у розгляді справи, а ч. 2 цієї статті встановлені випадки обов`язкової участі прокурора (провадження у справах за ст. 172-4, 172-9 і 172-9-2 КУпАП).

Отже, національним законодавством передбачено випадки обов`язкової участі прокурора у справі та випадки, коли участь прокурора є факультативною, тому посилання на рішення ЄСПЛ у цьому випадку не можна вважати обґрунтованими, оскільки вони застосовуються з огляду на «дух закону», а не лише на його формальні приписи і стосуються насамперед об`єктивності, безсторонності та неупередженості суду під час розгляду справи та унеможливлення суду за власною ініціативою досліджувати докази чи змінювати об`єм пред`явленого обвинувачення, а не для формальної участі сторони прокурора у справі як такої, тому суд апеляційної інстанції не погоджується з такими доводами захисника та розцінює їх лише як спосіб захисту.

Доводи апелянта про порушення процедури проходження огляду на стан сп`яніння не знайшли свого підтвердження оскільки, з наявних в матеріалах справи відеозаписів чітко видно, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в запропонованому йому закладі охорони здоров`я. Твердження захисника, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці та просив надати документи на "Драгер", однак поліцейські їх не надали, є необгрунтованими, та повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, відеозаписами з бодікамер, на яких видно, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння у визначеному законом медичному закладі та про "Драгер" мови не йшлося.

Разом з цим, апеляційний суд зауважує, що проведення такого огляду є компетенцією лікаря та регулюється п. 12 розділу 2 Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року» №1452/735, де зазначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Вказані положення Інструкції відповідають ст. ст. 12, 13 Закону України «Про Заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», відповідно до яких встановлення наявності стану наркотичного сп`яніння внаслідок незаконного вживання наркотичних засобів або психотропних речовин є компетенцією лише лікаря, на якого покладено обов`язки щодо проведення медичного огляду (обстеження), а медичний огляд проводиться за направленням поліцейських.

Отже, зазначеними нормативно-правовими актами регламентований порядок проведення огляду у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом із цим, апеляційний суд не враховує доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки вони повністю спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема, відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції. До того ж, як видно із відеозапису ОСОБА_1 наполягав на тому, що керував автомобілем саме він, що підтверджував його знайомий на ім`я ОСОБА_4 .

Наведені в апеляційній скарзі доводи адвоката про те, що долучені до протоколу відеозаписи подію правопорушення є неналежними доказами, оскільки складаються із окремих фрагментів, також є необґрунтованими, оскільки відеозапис містить події правопорушення та весь хід спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції. До того ж, протокол містить посилання на серійні номери технічних пристроїв, якими здійснено відеозапис події цього правопорушення.

Разом з цим, твердження захисника, що з відеозапису переслідування транспортного засобу видно, що поліцейськими здійснювалося переслідування автомобілю червоного кольору, а транспортний засіб, про який йдеться мова в протоколі чорного кольору, на переконання апеляційного суду є неспроможними й такими, що суперечать дослідженим доказам, та розцінюються судом як спосіб захисту.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №145925 містить виправлення в даті складення протоколу, хоча і мають місце, проте зазначене виправлення не є істотним порушенням вимог ст.ст. 254 - 256 КУпАП та не є підставою для визнання зазначеного протоколу неналежним доказом, оскільки матеріалами справи підтверджується, що протокол було складено саме 05.09.2020, чого і не заперечувала сторона захисту.

Інші доводи апелянта не спростовують факту вчинення особою адміністративного правопорушення, мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а будь-яких доказів щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення, суду апеляційної інстанції надано не було.

Отже, у суду не виникає сумніву щодо доведеності поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та наявності в його діях складу цього правопорушення, що виразилося у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

При апеляційному розгляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 230 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП,а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням особи винного, його майнового стану, інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним судом не встановлено.

Отже, доводи скарги захисника Кадук В.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Кадук Вікторії Вікторівни, яка діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко