Справа № 570/434/21
Номер провадження 3/570/411/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2021 року м.Рівне

Cуддя Рівненського районного суду Рівненської області Красовський О.О., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №1 Рівненського РУП ГУНП України в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого АДРЕСА_1 , фізичної особи-підприємця,

за ч. 1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 27.01.2021 року по АДРЕСА_2 , було виявлено, що ОСОБА_1 порушив правила щодо карантину людей, а саме в закладі "ІМРАСА" приймалися відвідучі, чим порушив вимоги підпункту 12 пункту 2 постанови КМУ від 09.12.2020 р. № 1236.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав. Пояснив, що кафе було закрите, відвідувачів в закладі не було. Додатково зазначив, що в матеріалах справи наявний лише рапорт працівника поліції про те, що кафе нібито працювало. Однак, чому тоді не були допитані свідки, чому не були відібрані поясненя у відвідувачів, чому не був долучений відеозапис на підтвердження обставин, про які зазначає поліція. Також відсутні докази того, що проводилось касове обслуговування відвідувачів, а тому просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях останнього події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи вважаю, що справа підлягає до закриття.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, у відповідності зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як встановлено в судовому засіданні, в діях ОСОБА_1 відсутнійсклад правопорушення та відсутня подія проравопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Положеннями частини 1 статті 44-3 КУпАП визначено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у порушенні правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішеннями місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Отже, диспозиція цієї статті є бланкетною (відсилочною) не конкретизованою, а такою, що скеровує до норм законодавства України, актів органів місцевого самоврядування, які регулюють питання боротьби з інфекційними хворобами.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 р. № 1236 (в редакції від 10.01.2021 року) з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 28 лютого 2021 р. на території України встановлено карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р. № 392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р. № 641 Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 63, ст. 2029).

Згідно з вимогами підпункту 12 пункту 2 частини 2 Постанови КМУ від 09 грудня 2020 р. № 1236(в редакції від 27.01.2021 року) робота після 23-ї та до 7-ї години, із забороною проведення розрахункових операцій після 22-ї години, суб`єктів господарювання з надання послуг громадського харчування (ресторанів, кафе, барів, закусочних, їдалень, кафетеріїв, буфетів тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос і діяльності після 23-ї години 31 грудня 2020 р. до 1-ї години 1 січня 2021 р.

Відповідальність за порушення п.п. 12 п. 2 ч.2 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 р. № 1236«Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції чинній на час вчинення правопорушення) покладається на спеціальних суб`єктів, а саме суб`єктів господарювання.

Статтею 55 Господарського кодексу України визначено, що суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Разом з цим, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України, суб`єктами господарювання є:

1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Аналізуючи зміст зазначених вище норм судом встановлено, що суб`єктом відповідальності за ч.1 ст. 44-3 КУпАП може бути виключно суб`єкт господарювання.

Під час складання протоколу вимоги процесуального закону працівником поліції не виконані: не визначено статусу особи ОСОБА_1 , який притягується до відповідальності за диспозицією ч. 1 ст. 44-3 КпАП України.

Таким чином у протоколі чітко не зафіксовано (а до матеріалів справи не додано доказів) чи являється вказана особа суб`єктом підприємницької діяльності та чи має відношення до юридичної особи кафе. До протоколу не додано жодного документа, який би вказував, що ОСОБА_1 є посадовою/службовою особою та саме він є суб`єктом, який здійснює господарську діяльність.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року ЄСПЛ повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Таким чином, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не впливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до частини 1 статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Отже, склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи те діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він криє в собі:

а) об`єкт;

б) об`єктивну сторону;

в) суб`єкт;

г) суб`єктивну сторону.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом. У багатьох випадках вона залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності. Законодавство про адміністративні правопорушення охоплює саме ці елементи змісту об`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Працівник поліції у рапорті зазначає, що кафе працювало 17.01.2021 року.

Однак, на підтвердження зазначеної обставини мали б бути допитані свідки - люди, які бачили з вулиці, що кафе працює; чи свідки - відвідувачі кафе. Але такі докази у справі відсутні.

Окрім того до справи міг бути долучений відеозапис на підтвердження обставин, про які зазначає поліція - відеозйомка чи ззовні кафе, чи у середині, з якої було б видно, що заклад працює та приймає відвідувачів. Але такий доказ у справі відсутній.

У разі роботи закладу мало б проводитися касове обслуговування відвідувачів. Але такий доказ також відсутній.

Отже, відсутня подія та склад правопорушення за ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст. 283 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження в справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст44-3 КУпАП - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Красовський О.О.