Справа № 755/7553/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" червня 2021 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Іваніна Ю.В., при секретарі судових засідань Ющенко Т.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли з УПП у м.Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався,

за ч.1 ст.130 КУпАП, -

за участю осіб, що беруть участь у провадженні

у справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Поливоди В.Д.,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшли матеріали адміністративної справи зі складеним протоколом про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як убачається з даних, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 10.04.2021 року, серії ААБ, №193574, 10.04.2021 року, о 04.20 годині, по пр-ту Визволителів, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом - «Хонда», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичого сп`яніння: зіниці ока не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка не відповідає обставинам. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Поливода В.Д. подали клопотання про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, пояснивши, що 10.04.2021 року, приблизно о 02-30 годині, його вже покійного батька забрала швидка в реаніміацію. Вони з матір`ю поїхали за швидкою, після оформлення документів в лікарні, повератилися додому, та на пр-ті Визволителів, біля заправки були зупинені працівниками поліції. Причини зупинки працівники поліції не повідомили, перевірили документи та попросили вийти з автомобіля. Після чого, повідомили, що виявили у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння. Через тяжкий душевний стан він відмовився поїхати на медичний огляд та пропонував провести огляд на місці. Наслідки відмови йому ніхто не роз`яснював. Після складання протоколу його автомобіль не заводився, тому працівники поліції ще допомогли прикурити автомобіль та вони з матір`ю поїхали додому.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні суду пояснила, що її покійний чоловік довго хворів, а син ОСОБА_1 жив з нею та допомагав лікувати батька. 10.04.2021 року, приблизно о 02-00 годині, вони викликали швидку допомогу, бо чоловіку стало погано. Після приїзду швидкої, потрібно було терміново везти чоловіка до реанімації. ОСОБА_1 сів за кермо та вони поїхали до лікарні, де оформлювали якісь анкети та документи. Коли поверталились додому, на дорозі не було жодного автомобіля. Біля заправки раптово загорілося світло та з`явився автомобіль поліції. Вони зупинились, працівники поліції до них підійшли та почали перевіряти ОСОБА_2 та документи, причину зупинки не повідомили. Після чого, сказали, що бачать по очах ОСОБА_1 , що він знаходиться в наркотичному сп`янінні та запропонували вийти на вулицю. На вулиці було дуже холодно і їх протримали біля години часу. Коли працівники поліції, вже їх відпустили, машина не заводилась, тому вона просила їх прикурити автомобіль, що вони і зробили. Будь-яких свідків події не було, наслідки відмови сину не роз`яснювали.

ОСОБА_1 в той день нічого не вживав (в нього, як і у неї, на спиртні напої алергічна реакція).

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , вивчивши письмове клопотання та матеріали справи, долучені до протоколу, відеозапис з нагрудної камери співробітника поліції, суддя приходить до наступного висновку.

Диспозицією частини 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння особою, яка керує транспортним засобам в стані алкогольного сп`яніння.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як убачається з даних, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 10.04.2021 року, серії ААБ, №193574, 10.04.2021 року, о 04.20 годині, по пр-ту Визволителів, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом - «Хонда», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичого сп`яніння: зіниці ока не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка не відповідає обставинам. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився.

Статтею 40 Закону України від 02 липня 2015року №580-VIII "Про Національну поліцію"встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

На підтвердження вини ОСОБА_1 працівниками поліції надано суду відеозапис з нагрудної камери АА-00866, який було оглянуто в судовому засіданні, і з якого, зокрема, не представляється можливим встановити те, що ОСОБА_1 знаходився у наркотичному сп`янінні та встановлено, що ОСОБА_1 не було роз`яснено наслідки відмови проходження медичного огляду.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, за змістом вказаної норми, поліцейський зобов`язаний проінформувати водія про наявність у нього ознак сп`яніння, висловити чітку вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, і у разі незгоди водія його пройти, скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На переконання суду, відмова пройти огляд на стан сп`яніння була спровокована поліцейським, який не роз`яснив наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, в той час, як поліцейському достовірно були відомі наслідки, передбачені санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначені дії створили у ОСОБА_1 враження стосовно правомірності його дій, чим спонукали відмовитися від проходження огляду у встановленому законом порядку і спровокували вчинення ним адміністративного правопорушення.

Вказані дії є неприпустимими для представника влади, оскільки поліцейський відповідно до покладених на нього завдань згідно з п.1 ч.1 ст.23 Закону України «Про національну поліцію» першочергово здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

Також, в порушення ч.1 ст.266 КУпАП ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом та не вилучалося посвідчення водія.

Згідно ч.ч.2,3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Оцінюючи докази, суд зауважує, що в протоколі про адміністративне правопорушення свідки зовсім відсутні, а тому неможливо підтвердити час, коли відбувалося складання протоколу та знімалося відео.

Згідно ч.2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно вимогам ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, прізвище, адреса свідків та потерпілих, якщо вони є.

Згідно п.4.2 Інструкції з оформлення працівниками Декржавтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху № 77 від 26.02.2009 року до протоколу про адміністративні правопорушення додаються письмові пояснення свідків правопорушення, у разі їх наявності. У разі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 122, ч.3 ст. 123, ч.1-4 ст. 130 КУпАП наявність свідків є обов`язковою.

За приписами ч.ч.2-4 ст.256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

В протоколі про адміністративне правопорушення графи, які підлягають обов`язковому заповненню щодо свідків вчиненого правопорушення та свідків відмови від підписання протоколу, не заповнені, у зв`язку з чим протокол містить певні недоліки.

Разом з тим, в направленні на огляд до лікарні «Соціотерапія» відсутні відомості про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду у лікарні, а обставини, викладені у протоколі, є фрагментованими, такими, що не дають змогу встановити факт наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

На переконання суду, безпосередні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння в матеріалах справи відсутні.

З урахуванням викладеного, суддя позбавлений можливості надати оцінку в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, адже ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст.19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно із ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Оскільки під час розгляду справи судом встановлено, що докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення відсутні, а згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, оцінивши наведені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, доводи на підтвердження відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, дослідивши усі наявні у справі докази, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, долучені до нього письмові докази та відеозапис, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки обставини скоєння адміністративного правопорушення, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, серії ААБ №193574, від 10.04.2021 року, не підтверджені у судовому засіданні жодним доказом.

Згідно із п.1 ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що факт порушення п. 2.5 Правил Дорожнього руху водієм ОСОБА_1 не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247, 283, 284, 290, 291 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення у вигляді арешту, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.185-3 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня винесення.

Суддя Дніпровського районного суду

м. Києва Ю.В. Іваніна