Справа № 738/1560/20 Головуючий у 1 інстанції Слісар А. В.
Провадження № 33/4823/63/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі: судді апеляційного суду Акуленко С.О., з участю з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисника адвоката Єрмоленка А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Менського районного суду Чернігівської області від 06 січня 2021 року,

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , зі слів не працюючого,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з нього на користь держави судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп.

Судом встановлено, що 22 листопада 2020 року о 03 год. 20 хв. у м. Мена по вул. Сіверський шлях, керував транспортним засобом ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду у встановленому законом порядку на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною, оскільки суд в порушення вимог ст. 283 КУпАП, розглянув справу без ретельного з`ясування обставин справи та не дав належної оцінки всім доказам.

Не погоджується з протоколом про адміністративне правопорушення, оскільки він не керував транспортним засобом, а за кермом автомобіля був його друг ОСОБА_2 . Крім того, протокол був неналежно оформлений, оскільки було неправильно вказане місце та суть адміністративного правопорушення.

Не заперечує, що випив пляшку пива, оскільки його автомобіль було пошкоджено та сидів на водійському сидіння і чекав свого друга, який поїхав, щоб знайти автомобіль для буксировки.

Звертає увагу, що працівниками поліції було порушено п. 6 розділу 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння», оскільки огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводився не в присутності двох свідків. Свідок ОСОБА_3 вказав, що пояснення яке він підписав вже було написано без його присутності і коли з ним розмовляли працівники поліції ОСОБА_1 взагалі поряд не було і будь-яких відмов від останнього, він не чув.

У зв`язку з вищевикладеним, вважає, що його безпідставно було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити з вказаних підстав, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно.

Ці обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, в якому зафіксовано, що ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився виконати вимоги п 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; направленням на огляд водія до медичного закладу з метою виявлення такого стану, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду; який підтверджує наведені вище докази.

Також з відео нагрудної камери працівника поліції вбачається, що ОСОБА_1 пропонували пройти огляд в установленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів та в медичному закладі, на що останній відмовився, а також не вказував, що за кермом автомобіля знаходився не він.

Доводи ОСОБА_1 про те, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводився не в присутності двох свідків одночасно і при цьому він не відмовлявся від проведення огляду, не впливають на визначення вини ОСОБА_1 , оскільки така відмова зафіксована на відео з камери працівника поліції.

Цим доказам суд дав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, тому доводи апеляційної скарги в цій частині безпідставні.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена спільним наказом МВС України та Міністерства охорони здоров`я №1452/735 від 9.11.2015 року, також порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 р.

Аналіз доказів у сукупності підтверджує, що ОСОБА_1 роз`яснено процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також настання можливих наслідків у разі незгоди водія, які полягають у складенні протоколу про адміністративне правопорушення.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Адміністративне стягнення накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.

З огляду на наведене, підстави для скасування постанови місцевого суду та закриття справи,як про це йдеться в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Менського районного суду Чернігівської області від 06 січня 2021 року відносно ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяС. О. Акуленко