Справа №766/7145/21
ПОСТАНОВА

17.06.2021 року Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Дорошинська В.Е.,

за участю секретаря: Сиротової В.О.

захисника: Доценко К.С.

розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого директором КП «Міське ДУ» ХМР, адреса:м. Херсон, вул. Фонтанна, 15, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-28 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Відносно ОСОБА_1 складено протокол серії ДПР18 №256933 від 20.04.2021, відповідно до якого останній 07.04.2021 о 9-00 години будучи відповідальною посадовою особою за утримання вулично-дорожньої мережі м. Херсон, не виконав заходи визначені у вимогі (приписі) управління патрульної поліції в Херсонській області від 07.04.2021 №648/1-ГН, чим порушив вимоги п.1.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306, ст.62 ЗУ «Про Національну поліцію», ст.ст. 12, 24 ЗУ «Про дорожній рух».

Дії ОСОБА_1 , за протоколом про адміністративне правопорушення кваліфіковано за ст. 188-28 КУпАП, а саме: невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції щодо усунення порушень правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

До суду від захисника Доценко К.С., який діє від імені ОСОБА_1 , надійшло клопотання про повернення матеріалів до УПП в Херсонській області ДПП для належного оформлення, обґрунтовано клопотання тим, що до протоколу не долучено жодного документу, який би свідчив про той факт, що у Херсонській області зареєстровано юридичну особу КП «Міське ДУ» ХМР станом на час складання протоколу, не долучено наказ про прийняття на роботу ОСОБА_1 на посаду директораКП «Міське ДУ» ХМР, як і посадову інструкцію директора та положення КП «Міське ДУ» ХМР, вказані документи повинні були бути перевірені під час складання протоколу, таким чином до матеріалів не долучено належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, що виключає наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

В матеріалах відсутні будь-які дані про наявність причинного зв`язку між бездіяльністю КП «Міське ДУ» ХМР та утворенням провалу, не зазначено яким чином особа, мала б передбачати та могла запобігти в майбутньому пошкодження дорожнього покриття. До протоколу не долучено фототаблицю із зазначенням, що саме відображено (які об`єкти, їх місце розташування), які саме порушення нею зафіксоване, та за допомогою яких саме технічних засобів. В протоколі не зазначена суть правопорушення (які саме вимоги патрульної поліції не виконані), не вірно зазначено номер вимоги (припису) - №648/1-ГН замість № НОМЕР_2 . Також, в протоколі безпідставно заначено про порушення ОСОБА_1 п.1.5 ПДР, оскільки за диспозицією вказаного пункту передбачена відповідальність за дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб, які не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Згідно п.1.10 ПДР учасник дорожнього руху особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається у кріслі колісному. Проте, ОСОБА_1 не відноситься до категорії осіб, які є учасниками дорожнього руху і норма п.1.5 ПДР не має жодного зв`язку з нормою ст. 188-28 КУпАП. Тобто прокол не відповідає вимогам ст.256 КУпАП.

В акті обстеження ділянки вулично-шляхової мережі зазначені в якості свідків дві особи, проте протокол не містить даних про свідків та їх підписів. Крім того, до п.1 акту не внесені відомості «посада, П.І.Б. представника підрозділу з експлуатації доріг». Також, в преамбулі акту зазначена адреса, за якою проводилось обстеження ділянки дороги - АДРЕСА_2 , в той час, як в протоколі адреса взагалі не зазначена. В акті обстеження ділянки зазначено час початку обстеження, але відсутні відомості про час закінчення обстеження.

Адвокат Доценко К.С. в судовому засіданні підтримав клопотання, однак просив суд провадження закрити з підстав викладених в ньому.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 , в судові засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотань щодо відкладення розгляду справи не заявляв, а тому в силу вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП перешкод для розгляду справи за його відсутності не вбачається. Крім того в інтересах останнього під час судового розгляду діяв захисник Доценко К.С.

Вина ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 188-28 КУпАП представниками поліції була обґрунтована наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №256933 від 20.04.2021, в якому викладено обставини вчиненого правопорушення, а саме: ОСОБА_1 07.04.2021 о 9-00 години будучи відповідальною посадовою особою за утримання вулично-дорожньої мережі м. Херсон, не виконав заходи визначені у вимогі (приписі) управління патрульної поліції в Херсонській області від 07.04.2021 №648/1-ГН, чим порушив вимоги п.1.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306, ст.62 ЗУ «Про Національну поліцію», ст.ст. 12, 24 ЗУ «Про дорожній рух»;

- копією вимоги (припису) № 1-ГН від 7 квітня 2021 року ст.інспектора ВБДР УПП в Херсонській області Гончевської О.С., складеної на ім`я директора КП «Міське ДУ» ХМР ОСОБА_1 , в якій в строк 7 діб вимагається ліквідувати ямковість у АДРЕСА_2 ;

- актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі АДРЕСА_2 , від 28.03.2021 року, за змістом якого не зазначено на кого покладено забезпечення експлуатаційного стану ділянки дороги (вулиці). Експлуатаційний стан обстеженої ділянки не відповідає вимогам ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану» за такими показниками: покриття проїзної частини має вибоїну з місцевими поглибленнями: 11.3 на 7.5 на 0.15; відсутні знаки, які попереджають про небезпеку та дорожня розмітка;

- відповіддю директора КП «Міське ДУ» ХМР ОСОБА_1 від 08.04.2021, згідно якої зазначено на вимогу № 1-ГН від 7 квітня 2021, інформують про те, що роботи по ліквідації ямковості за адресою АДРЕСА_2 знаходяться в плані робіт Управління транспортної, дорожньої інфраструктури і зв`язку ХМР. Пропонують звертатись до них за інформацією.

Інших доказів матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Дослідивши наведені вище докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішенні її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Так ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні.

Згідно диспозиції ст. 188-28 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції щодо усунення порушень правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Вказана норма закону є бланкетною (вид норм права з точки зору рівня визначеності їх змісту. Диспозиції бланкетних норм не встановлюють певних правил поведінки, а передбачають існування інших норм, розміщених навіть в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки), а тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи, завдяки чому орган, який розглядає матеріали справи про адміністративне правопорушення може встановити конкретні дії/бездіяльність допущені особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З аналізу вказаної норми статті вбачається, що суб`єктом вказаного правопорушення може бути лише службова або посадова особа, до кола повноважень якої входить дотримання правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд та вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху або відновлення безпечних умов для руху.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст. 188-28 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, не виконала припис посадової особи.

Відповідно до п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за N 1395, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 188-28 КУпАП, щодо невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції України, щодо усунення порушень правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, додаються акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі та копія раніше надісланої (врученої) вимоги (припису).

Суд звертає увагу на ті обставини, що в протоколі відповідно до п. 7. Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року №1376 (далі по тексту - Інструкція) не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

При цьому, беручи до уваги рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року про те, що визнаватися допустимими і використовуватися як докази в справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог законодавства, а перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в такому процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Системний аналіз змісту положень КУпАП в поєднанні з вказаною позицією КСУ та ЄСПЛ, що ураховується з огляду на норми ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", свідчить, що у такого роду провадженнях належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі передбачені ст. 280, та інших обставин, які мають значення для неї, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КУпАП. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні рішення.

Сам обов`язок щодо збирання доказів відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Проаналізувавши, у цьому провадженні наявні у ньому фактичні дані, які як докази були зібранні УПП, суддя установив, що вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-28 КУпАП не є дійсною та доведеною з дотриманням стандарту доказування «поза розумним сумнівом», у розрізі такого.

ЄСПЛ у своїх рішеннях указує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Разом з тим надані УП докази в цій справі цим критеріям не відповідають, з огляду на таке.

На підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 суду надано такі докази: протокол про адміністративне правопорушення, вимога, акт обстеження, відповідь. Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю Суд враховує, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

При цьому, навіть сам факт визнання особою вини у вчиненні адміністративного правопорушення не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності. З`ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке поставлено за провину особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, буде неповним і поверховим, якщо не дослідити його в усіх тих аспектах, про які зазначено вище.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Отже, повертаючись до обставин даної справи, Суд звертає увагу на те, що проаналізувавши фактичні дані у цій справі, не установлено доведеність факту наявності у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ознак адміністративного правопорушення передбаченого ст. 188-28 КУпАП, у розрізі такого.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд. За своєю структурою стаття 6 Конвенції в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Розглядаючи дану конкретну ситуацію і досліджуючи питання про розповсюдження гарантій статті 6 Конвенції на даний випадок, Суд звертає увагу, що виходячи з прецедентної практики Європейського Суду з прав людини хоч і за національним законом ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності, йому пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні Європейським Судом, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Зокрема, в даному випадку Судом враховується, що адміністративне стягнення у виді штрафу, має каральний і стримуючий характер.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведені обставини свідчать, що адміністративне правопорушення передбачене статтею 188-28 КУпАП може бути віднесено до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

При цьому, слід відмітити, що процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 75-79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Карелін проти Росії», пункт 54 справи «Озеров проти Росії», пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»).

У зв`язку із чим Суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: у т.ч. місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в протоколі трьох складників: фактичних обставин; правової кваліфікації; формулювання порушення.

При цьому під формулюванням порушення (суть) розуміється короткий виклад тексту диспозиції правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула звинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого діяння, а юридичне формулювання (формула та формулювання) - це правова модель діяння, вказівка на правові норми, порушення яких інкримінується особі.

У той же час, підставами застосування норми закону є скоєння діяння, фактичні обставини якого й зумовлюють її вибір. Коли фактичні обставини діяння й норма права, яка передбачає відповідальність за його скоєння, встановлені правильно, однак неправильно обрана форма закону - застосована не та частина статті закону, чи редакція статті, яка не була чинною на момент порушення, або ж не давала підстав для застосування її зворотної дії в часі, указівка на сам закон, то таке застосування закону про відповідальність є незаконним.

Адже, юридичну визначеність необхідно розуміти через такі її складові, як-то: чіткість, зрозумілість, однозначність норм права. Кожна особа відповідно до конкретних обставин має орієнтуватися в тому, яка саме норма права застосовується у певному випадку, та мати чітке розуміння щодо настання конкретних правових наслідків у відповідних правовідносинах з огляду на розумну та передбачувану стабільність норм права.

Уточнювати, відредактовувати протокол з цього питання Суд змоги не має, адже ЄСПЛ у справі«Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia»,заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Тим самим, такий недолік автоматично незалежно від доданих до справи матеріалів тягне за собою закриття провадження в останній на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП.

Так, як Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у суду щодо винуватості особи після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості звинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати особу винною.

До матеріалів справи не долучено жодних доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, на підтвердження обставин, викладених у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Неконкретність формулювання суті адміністративного правопорушення позбавляє ОСОБА_1 права здійснювати предметний захист та порушує його процесуальні права.

Крім того, матеріали не містять відомостей які свідчать про той факт, що у Херсонській області зареєстровано юридичну особу КП «Міське ДУ» ХМР станом на час складання протоколу, не долучено наказ про прийняття на роботу ОСОБА_1 на посаду директораКП «Міське ДУ» ХМР, як і посадову інструкцію директора та положення КП «Міське ДУ» ХМР, вказані документи повинні були бути перевірені під час складання протоколу, таким чином до матеріалів не долучено належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, що виключає наявність в його діях складу адміністративного правопорушення. В матеріалах відсутні будь-які дані про фіксування порушення. В протоколі зазначено номер вимоги (припису) - №648/1-ГН, а долучено № НОМЕР_2 .

Також, в протоколі заначено про порушення ОСОБА_1 п.1.5 ПДР, без мотивації, оскільки за диспозицією вказаного пункту передбачена відповідальність за дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб, які не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Згідно п.1.10 ПДР учасник дорожнього руху особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається у кріслі колісному. Проте, ОСОБА_1 не відноситься до категорії осіб, які є учасниками дорожнього руху.

До акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі не внесені відомості на кого покладено забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянки дороги. Також, в преамбулі акту зазначена адреса, за якою проводилось обстеження ділянки дороги - АДРЕСА_2 , в той час, як в протоколі адреса взагалі не зазначена.

Тобто прокол не відповідає вимогам ст.256 КУпАП.

Тому з огляду на викладене, висновок особи, уповноваженої на складання протоколу фактично обґрунтований лише «власним спостереженням», викладеним в протоколі про адміністративне правопорушення без обґрунтування іншими матеріалами справи, що з огляду на Постанову Верховного Суду від 26.04.2018 р. у справі №338/1/17 є недостатнім для підтвердження вчинення особою правопорушення.

Як наслідок на переконання суду дані відображенні УПП про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення за ст. 188-28 КУпАП є сумнівними з вищезазначених у судовому рішенні підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

Стаття ж 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

За таких обставин, враховуючи вище викладене Суд вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ст. 188-28 КУпАП, так як її вину не доведено належним чином, а обґрунтовано на припущеннях, що є неприйнятим та суперечить, як нормам національного законодавства, так і міжнародного.

Згідно п. 1) ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з чим, дане адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 1) ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з встановленням обставин визначених п. 1) ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.7, 245, п.1 ч.1 ст.247, 251, 252, 266, 280, КУпАП, суддя ,-

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , за ст.188-28 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення закрити.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

СуддяВ. Е. Дорошинська