КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа № 381/166/21
Апеляційне провадження
№ 33/824/2534/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2021 року Київський апеляційний суд у складі судді Рейнарт І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Ничик Аліни Валеріївни на постанову судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 6 квітня 2021 року стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого у АДРЕСА_1 про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

постановою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 6 квітня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 454грн.

Постановою суду визнано доведеним, що ОСОБА_1 10 січня 2021 року о 20год. 25хв. в м. Фастів по вул. Зарічній керував автомобілем АЗЛК 2141 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Ничик А.В. просить постанову судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 6 квітня 2021 року скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції допущено спрощений підхід до розгляду зазначеної справи, не звернуто увагу, що причина зупинки ОСОБА_1 у матеріалах справи відсутня, що огляд на стан сп`яніння він проходив у відсутність свідків, а роздруківка з технічного засобу є нечіткою та нерозбірливою.

Також захисник посилається на те, що в матеріалах справи відсутній запис з нагрудної камери працівника поліції, а під час розгляду справи судом першої інстанції опитаний працівник поліції підтвердив, що огляд на стан сп`яніння був проведений у відсутність свідків.

Суд, вивчивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд першої та апеляційної інстанцій розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об?єктивне з?ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов?язаний, зокрема, з?ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з?ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як передбачено ст. 251 КУпАП.

Суд (суддя), у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду матеріалів справи за протоколом про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 , в повній мірі не дотримані,а висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи та не підтверджується належними доказами.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність спеціального суб`єкта - водія транспортного засобу настає, зокрема за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Вимогами п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя першої інстанції у постанові зазначив, що винність підтверджується протоколом про вчинення адміністративного правопорушення, результатами огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», тест № 6810 від 10 січня 2021 року, за результатами якого у ОСОБА_1 було виявлено 1,42‰ алкоголю, актом огляду на стан сп`яніння.

З матеріалів справи вбачається, що 10 січня 2021 року щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, серії ДПР18 № 511810, згідно якого в цей же день о 20год. 25хв. в м. Фастів по вул. Зарічній ОСОБА_1 керував автомобілем АЗЛК 2141, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків. Зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У протоколі ОСОБА_1 зазначив, що надасть пояснення у суті.

Протокол складений уповноваженою на те особою, а саме - інспектором СРПП Фастівського ВП ст. л-нт поліції ОСОБА_4

До протоколу працівниками поліції були долучені: чек "Драгер" з результатом огляду (с.с.1), акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого результат огляду є стан сп`яніння 1,42‰; (с.с.3), пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (с.с.4,5); направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив, що 10 січня 2021 року в вечорі їхав додому, коли його зупинили працівники поліції, хоча він не порушував Правил дорожнього руху. Під час спілкування з працівниками поліції, останні стали стверджувати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, хоча він був тверезий, та наполягали на проходженні огляду на стан сп`яніння.

ОСОБА_1 зазначив, що будучи впевненим у своєму тверезому стані, він погодився пройти огляд із застосуванням приладу «Драгер», однак, мундштук приладу не був упакований, прилад перед вимірюванням не перевірявся, а результат тестування йому не показали. Крім того, огляд проводився у відсутність свідків.

Свідок ОСОБА_2 у апеляційному суді пояснила що у її присутності огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння не проводився, вона приїхала на місце події на прохання свого чоловіка, щоб відтранспортувати автомобіль ОСОБА_1 до місця його проживання. Також свідок пояснила, що вона не бачила у ОСОБА_1 ознак сп`яніння та не чула від нього алкогольного запаху, а свої підписи у документах поставила на прохання працівників поліції, не читаючи їх, при цьому, іншого свідка не було.

З постанови судді першої інстанції вбачається, що аналогічні пояснення свідок ОСОБА_2 надавала і у суді першої інстанції, однак оцінки вказаним поясненням суддя не надав.

Для перевірки вищезазначених пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання неодноразово викликалися свідок ОСОБА_3 та працівник поліції ОСОБА_4 , однак вказані особи до апеляційного суду не з`явилися.

Згідно з Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/3299 (далі Інструкція),з метою фіксування правопорушення працівниками поліції застосовуються технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Пунктом 5 розділу ІІ Інструкції передбачено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Відповідно до п. 1 розділу VII Інструкції під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.

У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено про здійснення відеофіксації правопорушення за участю ОСОБА_1 , не приєднаний відеозапис події і до матеріалів справи.

Оцінюючи наявну у матеріалах справи роздруківку показників з приладу «Драгер», апеляційний суд зазначає, що вказаний документ не може бути належним та достатнім доказом у підтвердження показника стану сп`яніння ОСОБА_1 , оскільки наданий документ неналежної якості, що позбавляє можливості з`ясувати наявну на ньому

інформацію.

Суду першої інстанції ОСОБА_1 наданий протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивних речовин та стану сп`яніння, який складено 10 січня 2021 року Фастівською центральною районною лікарнею, згідно якого огляд ОСОБА_5 відбувався 10 січня 2021 року о 21год 05хв., запах алкоголю з рота відсутній, наявність алкоголю досліджувалося на пристрої алкотест, у результаті огляду зроблено висновок, що ОСОБА_1 тверезий.

Висновок судді місцевого суду, що протокол медичного огляду не є належним доказом, оскільки ОСОБА_1 не міг проходити огляд о 21год., так як згідно пояснень свідків та працівника поліції ОСОБА_4 протокол про адміністративне правопорушення складався біля двох годин, не підтверджений належними доказами, так як у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що він складений о 20год. 50хв., у поясненнях свідка ОСОБА_2 зазначено, що вона була запрошена працівниками поліції у якості свідка 10 січня 2021 року о 20год. 25хв., аналогічний час вказаний і у поясненнях свідка ОСОБА_3 , будь яких інших документів, на яких би був зафіксований інший час складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення матеріали справи не містять, а працівником поліції ОСОБА_4 суду не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Однак, працівником поліції ОСОБА_4, яким був складений протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , не було надано доказів, що наданий ОСОБА_1 протокол медичного огляду, який проведено у Фастівській центральній районній лікарні 10 січня 2021 року о 21год. 05хв., є підробленим, а ОСОБА_1 такого огляду не проходив.

Також суддя місцевого суду не звернув увагу на те, що матеріали справи не містять будь-яких даних правомірності зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 10 січня 2021 року, що є одним з етапів процедури проходження водієм огляду на стан сп`яніння, який підлягає встановленню.

Отже, в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази того, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному 10 січня 2021 року.

Наявність підпису ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення, у роздруківці показників «Драгера» та у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобівне можуть бути покладені в основу висновку про доведеність вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Частина 1 ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, встановлені під час апеляційного розгляду обставини, що

згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, апеляційний суд вважає, що постанова судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 6 квітня 2021 року стосовно ОСОБА_1 щодо порушення ним п. 2.9а Правил дорожнього руху та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не може вважатися законною та обґрунтованою, тому підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі на

підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Ничик Аліни Валеріївни задовольнити.

Постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 6 квітня 2021 року про визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати та закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Рейнарт