Справа № 344/3435/21
Провадження № 33/4808/311/21
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Тринчук В. В.
Суддя-доповідач Шкрібляк
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Шкрібляк Ю.Д., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою (далі АС) ОСОБА_1 , на постанову судді Івано-Франківського міського суду від 25 березня 2021 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених, ч. 1 ст. 130 та ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення( далі КУпАП).

Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень.

З постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 порушив Правила Дорожнього Руху (далі ПДР), що спричинило пошкодження транспортного засобу, а також керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

22 лютого 2021 року о 17 год. 27 хв. по вул.Надрічна, 84 в м. Івано-Франківськ, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Jetta» державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а сааме: поведінка, яка не відповідає обстановці та запах алкоголю з порожнини рота, який від проходження огляду на стан сп`яніння на місці та у медичному закладі у присутності двох свідків відмовився.

Крім цього, керуючи даним транспортним засобом ОСОБА_1 не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції, не врахував дорожньої обстановки та здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Mitsubishi Colt» державний номерний знак НОМЕР_2 , який зупинився попереду під керуванням ОСОБА_2 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.5, 12.1,13.1, 2.3б ПДР та вчинив правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП.

У своїй АС ОСОБА_1 покликається на те, що постанова суду в частині визнання його винуватим за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є незаконною, необґрунтованою, і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Суддя не дослідив доказів, не надав вірної правової оцінки відповідним обставинам справи.

В частині притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ст. 124 КУпАП простанова не оскаржується.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову судді Івано-Франківського міського суду від 25 березня 2021 року в частині визнання його винуватим за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адмінправопорушення.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституцією України та ст. 268 КУпАП, в тому числі право на захист.

05.05.2021 року в засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 просив відкласти апеляційне провадження на іншу дату, позаяк хоче скористатись своїм правом на захист, а саме укласти договір про надання правової допомоги з адвокатом.

29.06.2021 року надійшла заява від ОСОБА_1 , з якої вбачається, що він просить розглядати справу у його відсутності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 який просить скасувати постанову, а провадження закрити; перевіривши матеріали справи та додані документи, переглянувши відеозаписи з нагрудних знаків поліцейських, суд вважає, що АС слід залишити задовольнити частково, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Разом з тим, право на апеляційний розгляд беззаперечно є важливим елементом, визначеного у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, права на доступ до суду.

Як вбачається з матеріалів справи апелянт не був присутній при розгляді справи місцевим судом та проголошенні оскаржуваної постанови.

Приймаючи до уваги, вищевказані обставини, враховуючи, що АС подано апелянтом з незначним пропуском встановленого законом строку, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя та права на апеляційне оскарження рішення суду, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.

В своїй АС апелянт посилається на те, що суддя першої інстанції безпідставно розглянув справу без його участі чим порушив його право на захист.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» в п.41 наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Судом першої інстанції здійснювався виклик ОСОБА_1 за адресою, вказаною в протоколі, а саме: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 знав про існування адміністративної справи щодо нього, що підтверджується дослідженими апеляційним судом відеозаписами, зробленими працівниками поліціїі під час оформлення матеріалів щодо нього, з яких вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП складався у його присутності.

Окрім того, відповідно до вимогст. 129 Конституції України,ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись про судовий розгляд .

Для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України», за допомогою якого будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи та стадії її розгляду, тож ОСОБА_3 мав об`єктивну можливість дізнатися, як про дати призначення справи так і про результати її розгляду.

Отже, вищенаведені обставини вказують на те, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складання щодо нього 22 лютого 2021 року протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в подальшому самостійно не цікавився ні станом, ні наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього, а поставився до цього питання байдуже.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» в п.41 наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» від 7 липня 1989 року ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, права передбачені ст. 268 КУпАП були поновленні ОСОБА_1 шляхом поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду та виклику його до суду апеляційної інстанції. Суд апеляційної інстанції переконався у обізнаності ОСОБА_1 про судовий розгляд справи та надання йому можливості бути присутнім в суді апеляційної інстанції, надавати пояснення і користуватися передбаченими ст. 268 КУпАП правами. Реалізації зазначених прав пов`язана виключно із волевиявленням особи. Однак він своїми процесуальними правами ОСОБА_1 не скористався.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_1 та адвокатом Підлуцькою Х.Б. укладено договір про надання правової допомоги. 11.06.2021 року захисник Підлуцька Х.Б. подала заяву про ознайомлення з матеріалами справи, однак з ними так і не ознайомилась. Судові засідання відкладались декілька разів (31.05, 11.06. ,23.06.2021 року, отже апеллянт мав можливість скористатись своїм правом на захист, однак він ним не скористався.

Враховуючи розумні строки розгляду справи та зловживання правами, апеляційний суд вважав завершити розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника.

Апеляційний суд бере до увагу те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Разом з тим, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя та права на апеляційне оскарження рішення суду, апеляційний суд вважає за необхідне перевірити доводи апеляційної скарги щодо відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог п. 2. 5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Вказані дії тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

При складенні протоколу, водію ОСОБА_1 роз`яснювалися його права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що зафіксовано на бодікамеру працівників поліції.

Оцінюючи доводи, викладені в АС, апеляційний суд бере до уваги обставини справи та наявні докази, із урахуванням їх дослідження, вважає, що твердження ОСОБА_1 про його невинуватість, є неспроможними, позаяк вони не відповідають фактичним обставинам та повністю спростовуються сукупністю доказів, які були досліджені суддею місцевого суду та наведені в судовому рішені.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, доведена дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- даними з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 196023 від 22.02.2021 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння;

- даними з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 196024 від 22.02.2021 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 , будучи учасником дорожнього руху порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів;

- схемою місця ДТП;

- письмовими та усними поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , відповідно до яких він підтвердив обставини зазначені в протоколі серії ДПР18 № 196024 від 22.02.2021 року;

- долученим до матеріалів відеозаписом, з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 після вчинення ДТП відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановлений законом порядку (файл № 8 вказаного відеозапису).

Згідно статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Із переглянутого відеозапису, вбачається, що ОСОБА_1 не погодився на проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, який було запропоновано працівниками поліції у присутності свідків , які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Також, з відеозапису чітко видно і чути, що ОСОБА_1 відмовляється від огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі у присутності свідків та на місці зупинки транспортного засобу, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, вимоги ч.2 ст.251, ст.ст.256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, поліцейськими дотримано.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що не було двох свідків при відмові від проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці, є недостовірним, та спростовуються матеріалами відеозапису з нагрудної камери працівника поліці.

Отже, письмові пояснення свідків в апеляційного суду не викликають сумніви в їх достовірності та були підтверджені в апеляційному порядку.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав визнати обґрунтованими доводи скарги ОСОБА_1 , не погоджується з ними та розцінює їх лише як спосіб захисту.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повністю доведена поза всяким розумним сумнівом.

Однак як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, на розгляд Івано-Франківського міського суду надійшли протоколи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 124 КУпАП та ч.1 ст. 130 КУпАП. Справа про вчинення ОСОБА_1 обох адміністративних правопорушень за обома протоколами розглядалися суддею одночасно, що відповідає положенням ст. 36 КУпАП.

Аналіз положень ст.ст. 279, 280, 283, 284 КУпАП дає підстави стверджувати про те, що у ході розгляду цієї справи судді необхідно було з`ясувати те, чи були вчинені обидва правопорушення, чи винна особа у їх вчиненні, навести докази на обґрунтування своїх висновків, ухвалити рішення щодо кожного адміністративного правопорушення із накладенням стягнення відповідно до положень ч.2 ст. 36 КУпАП. Між тим, із резолютивної частини постанови Івано-Франківського міського суду від 25.03.2021 року вбачається те, що суддею було накладено стягнення лише в частині адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 цього ж Кодексу.

Разом з тим суддею, хоч і визнано винуватим ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, однак за дане правопорушення, в частині накладення стягнення із застосуванням положень ч.2 ст. 36 КУпАП суддею в оскаржуваній постанові не зроблено. Наведене указує на істотне порушення суддею положень КУпАП, яке регламентує порядок накладення стягнення із застосуванням положень ст.36 цього ж Кодексу. За наявності зазначених вище порушень КУпАП, постанова судді щодо ОСОБА_1 не може визнаватись законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає до зміни.

За таких обставин, АС ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП суд,-

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду від 25 березня 2021року року щодо ОСОБА_1 змінити.

Виключити з резолютивної частини постанови посилання на винуватість ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП та закрити провадження в цій частині.

Врешті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду Ю.Д. Шкрібляк