КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 квітня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ігнатов Р.М., за участі:

секретаря судового засідання ? Безчасної О.В.

представника митниці ? Глущенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу представника Київської митниці Держмитслужби Клімова С.Г. на постановуСолом?янського районного суду міста Києва від 02.10.2020, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою ОСОБА_1 , визнано винною у порушенні митних правил та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн., стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду представник Київської митниці Держмитслужби подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати постанову Солом?янського районного суду міста Києва від 02.10.2020 та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. з конфіскацією безпосередніх предметів правопорушення, а саме грошових коштів у сумі 4700 доларів США.

В обґрунтування апеляційних вимог представник митниці вказує на необґрунтованість прийнятого судом рішення. Зокрема, апелянт зазначає, що висновок суду про відсутність підстав для застосування щодо правопорушника додаткового стягнення у виді конфіскації вилученої валюти не ґрунтується на вимогах чинного законодавства. Чинним законодавством України не передбачено можливості звільнення правопорушника від застосування щодо нього обов`язкового стягнення, у тому числі й конфіскації предметів порушення митних правил.

Відповідно до протоколу № 1426/10000/20 про порушення митних правил від 24 серпня 2020 року на митний контроль 24 серпня 2020 року о 13 год. 57 хв. для проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль» поступила ОСОБА_1 , що прибула до України з ОАЕ м. Дубай, авіарейсом FZ 727, авіакомпанії «Fly Dubay». Для проходження митного контролю самостійно, своїми діями обрала канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявила про те, що переміщувані нею через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України, тобто своїми діями засвідчила факти, що мають юридичне значення.

На підставі п. 4 ст. 336 та ст. 342 Митного Кодексу України в якості використання однієї з форм митного контролю співробітниками митниці було проведено усне опитування ОСОБА_1 , яка повідомила, що переміщує через митний кордон України приблизно 7 000, 00 дол. США.

Після проведенння опитування ОСОБА_1 було запропоновано пред`явити всю готівку в службовому приміщенні митниці.

Останньою було видано готівку в розмірі 6 300, 00 євро та 9 015, 00 дол. США, що знаходились: 1 300, 00 євро та 9 015, 00 дол. США в одному з відділень жіночої сумки пасажирки (ручна поклажа) та 5 000, 00 євро, що лежали у відкритому поліетиленовому пакеті, що лежав в одому з відділень іншої жіночої сумки пасажирки, що знаходилась у валізі пасажирки (ручна поклажа). Готівка була перерахована в службовому приміщенні митниці в її присутності.

На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажирка не надала, до моменту перетину нею «зеленої лінії» для отримання довідкової інформації в інформаційній зоні та роз`яснення митних правил та порядку використання двоканальної системи до інспектора митниці та для декларування готівкових коштів на «червоний коридор» не зверталась.

Таким чином, своїми діями громадянка України ОСОБА_1 під час проходження митного контролю в залі «Приліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль» порушила встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.

Враховуючи вищевикладене, у діях ОСОБА_1 наявні ознаки правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 471 МК України.

ОСОБА_1 на неодноразові виклики до суду не з?явилась. Зокрема, суд викликав ОСОБА_1 як шляхом направлення судових повісток на адресу, вказану в матеріалах справи, та на сайті суду, що підтверджується наявними в матеріалах справи. А саме, ОСОБА_1 викликалась до суду в судові засідання на: 02.10.2020, 11.01.2021, 05.02.2021, 12.03.2021, 09.04.2021, однак на судові виклики жодного разу не з?ялась, у зв?язку з чим судові засідання відкладались.

Незважаючи на вказане, будучи завчасно у належний спосіб в черговий раз повідомленою про судовий розгляд, ОСОБА_1 в судове засідання на 09.04.2021 знову не з?явилась. Причини своєї неявки суду не повідомила, клопотань про перенесення судового засідання суду не направляла. Таку поведінку ОСОБА_1 суд оцінює як зловживання останньою наданими їй законом правами, спрямованого на навмисне затягування розгляду справи. А тому, з метою дотримання розумних строків розгляду справ (ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод) суд вважає за необхідне розглядати дану справу існуючим складом при наявності належного повідомлення ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, доводи представника митниці, який підтримав наявну апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, заслухавши його пояснення, частково дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши питання, які виникли під час такого дослідження, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах апеляційної скарги, а також доводи апеляції, суд знаходить законні підстави для часткового задоволення апеляційних вимог представника митниці, з огляду на наступне.

Згідно положень ч.5 ст.529 МК України, порядок оскарження постанови суду (судді) у справах про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення. Зокрема цей порядок визначений ст. 294 КУпАП.

Відповідно до ст.486 МК України та ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно приписів ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Так, фактичні обставини вчиненого порушення митних правил, доведеність вини ОСОБА_1 та правова кваліфікація його дій за ст. 471 МК України ніким з учасників процесу, не оспорюється.

Приймаючи до уваги, що фактично апеляційна скарга представником митниці вноситься в частині накладеного на ОСОБА_1 , заходу адміністративного стягнення, то як наслідок, встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення правопорушення, доведеність вини ОСОБА_1 за ст.471 МК України апеляційним судом не перевіряються, поза як, ніким не ставляться під сумнів.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги представника митниці про ненакладення місцевим судом обов`язкового додаткового стягнення у виді конфіскації товарів, яке передбачено санкцією ст.471 МК України як обов`язкове, за вчинене правопорушення апеляційний суд вважає обґрунтованими, зважаючи на наступне.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП України, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ця норма кореспондується з положеннями правил ч.1 ст.466 МК України, відповідно до якої, адміністративні стягнення за порушення митних правил не можуть бути застосовані інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно вимог ст.471 МК України, порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.

Санкція зазначеної норми за своєю правовою конструкцією є абсолютно визначеною. В даному випадку конфіскація є обов`язковим додатковим видом стягнення при переміщенні через митний кордон України товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України.

Згідно визначення, наведеного в п.57 ч.1 ст.4 МК України, товари ? це будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередач.

Частина 1 ст.8 Закону України "Про валюту і валютні операції", який набрав чинності 07.02.2019, визначає, що транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 тисяч євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Аналогічна норма закріплена також в П.6постанови Правління НБУ №3 від 02.01.2019 «Про затвердження Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей», згідно якого фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Таким чином, законодавством України встановлено обмеження на переміщення через митний кордон України готівки в сумі понад 10 000 євро (в еквіваленті).

Судом доведено, а сторонами не спростовується, що ОСОБА_1 , обравши в зоні митного контролю прохід «зелений коридор», здійснила заяву, що переміщувані нею товари через митний кордон України не підлягають письмовому декларуванню, тобто готівка, сума якої не перевищує встановлену ч.1 ст.8 Закону України "Про валюту і валютні операції" межу ? 10 000 євро.

Відтак, оскільки законодавством України встановлено обмеження на переміщення через митний кордон України валютних цінностей в сумі, яка перевищує 10 000 євро, до особи, яка притягається до відповідальності за порушення митних правил, у відповідності до санкції ст.471 МК України повинно бути застосовано окрім штрафу, як основний вид стягнення, який в даному випадку суд першої застосував визнавши ОСОБА_1 винною, ще і конфіскація безпосереднього предмету правопорушення, як обов`язковий додатковий вид стягнення, визначений санкцією закону, який передбачає відповідальність за порушення вказаних митних правил.

Натомість, судом першої інстанції вказаних вимог закону в цій частині дотримано не було і не застосовано до ОСОБА_1 , обов`язковий додатковий вид стягнення ? конфіскацію незадекларованих грошових коштів, які останній переміщував через митний кордон України в сумі, яка перевищує дозволений ліміт ? 10 000 євро.

Крім того, суд апеляційної інстанції в даному випадку звертає увагу на наступному.

П.2 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає, що Конвенція жодним чином не обмежує право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

П.33 рішення ЄСПЛ у справі «Ізмаїлов проти Росії», визначено, що загальна вимога щодо декларування товарів, що переміщуються через митний кордон, яка поширюється на кожну особу, котра перетинає державний кордон, запобігає неконтрольованому ввезенню готівки в державу чи її вивезенню з неї, тому конфіскація у випадку недекларування готівки під час проходження митного контролю є частиною регуляторного механізму, який відповідає загальним інтересам суспільства.

Наведені положення норм міжнародного права співвідносяться з нормами національного законодавства України щодо регуляторного механізму держави, який реалізується шляхом встановлення державою обмежень щодо здійснення права на власність шляхом конфіскації заборонених та обмежених товарів.

У відповідності до правил ч.1 ст.33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України (в даному випадку ст.471 МК України).

Оскільки санкція ст.471 МК України за своєю конструкцією не передбачає альтернативи, так як є абсолютно визначеною санкцією і щодо основного виду стягнення і щодо додаткового, то апеляційний суд приходить до висновку щодо неправильного застосування місцевим судом до ОСОБА_1 закону, який передбачає відповідальність за порушення митних правил, яке ставиться в вину останній ? не застосування обов?язкового додаткового виду стягнення у виді конфіскації.

Посилання суду першої інстанції що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил - ОСОБА_1 , при застосуванні до неї конфіскації несе "індивідуальний і надмірний тягар" не є переконливим і таким, що заслуговує на увагу, адже не може підміняти волю законодавця, виражену в санкції вказаної статті з метою впровадження регуляторного механізму з боку держави при регулюванні вказаних правовідносин, що в свою чергу не суперечить положенням п.2 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, оскаржувана постанова Солом`янського районного суду міста Києва від 02.10.2020, підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови за правилами п.3 ч.8 ст.294 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України Київської митниці ДФС ? задовольнити.

Скасувати постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 02.10.2020 щодо ОСОБА_1 за ст.471 МК України

Прийняти нову постанову якою ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.471 МК України та застосувати до неї стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 1700 гривень з конфіскацією предмету правопорушення - грошових коштів у сумі 4700 (чотири тисячі сімсот) доларів США в дохід держави.

В іншій частині постанову суду першої інстанції, а саме щодо стягнення судових витрат, реквізитів сплати штрафу ? залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М.Ігнатов

Справа №760/21348/20

Апеляційне провадження № 33/824/127/2021

Протокол №1426/10000/20

Категорія: ст.471 МК

Суддя у першій інстанції - Шереметьєва Л.А.

Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.