Справа № 204/8099/20
Провадження № 3/204/341/21
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Мащук В.Ю., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм ПП «Зігфрід М», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер не відомий,

- про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, суддя -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 190724 від 17.11.2020 року, 17.11.2020 року близько 20.34 год. за адресою: м. Дніпро, вул. С.Нігояна, 32, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом БАЗ А079.32 автобус Д, державний номер НОМЕР_1 , здійснював перевезення пасажирів на міському автобусному маршруті № 86, понад встановлену кількість, передбаченою технічною характеристикою транспортного засобу місць для сидіння, а саме здійснював перевезення 29 пасажирів, чим порушив вимоги п.п.9 п.10 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Антипов К.Д. просив суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши в судовому засіданні захисника Шкуренка К.Ю., вивчивши надані суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши все між собою у сукупності, приходжу до наступного.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення.

Статтею 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція норми ст.44-3 КУпАП є бланкетною, тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Відповідно до пп.9 п.10 КМУ №641 від 22.07.2020 (в редакції, яка діяла на час вчинення правопорушення), що на території регіону, на якій установлено «зелений рівень епідемічної небезпеки забороняється, здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному транспорті (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньо обласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Відповідно до ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Частиною 2 статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З аналізу практики Європейського суду з прав людини вбачається, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

У якості доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, співробітниками поліції надано протокол серії АА №190724 від 17.11.2020, рапорт працівника поліції, реєстраційну картку ТЗ.

Аналізуючи правову позицію, висловлену у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 №489/4827/16а, можна дійти висновку, що свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі за відсутності інших доказів.

При цьому, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Інших доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП до матеріалів справи не додано.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 44 КУпАП, нова редакція ст. 44 3 КУпАП, набула чинності 21.11.2020 року, правопорушення яке ставиться у провину ОСОБА_1 вчинено 17.11.2020 року, таким чином, кваліфікація дій ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає редакції закону, який діяв станом на 17.11.2020 року.

Враховуючи вищевикладене, суд, оцінивши протокол про адміністративне правопорушення, рапорт, реєстраційну картку ТЗ за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.44-3 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.44-3, 247, 283-285, 287, 289Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя В.Ю. Мащук