ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/162/21 Справа № 932/9050/20 Суддя у 1-й інстанції - Карягіна Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2020 року, якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження у справі, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, на підставі ст. 38 КУпАП.

Згідно оскаржуваної постанови, 29.06.2020 о 18.50 год. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Опель» д/н НОМЕР_1 , знаходячись на регульованому перехресті вул. Січеславська Набережна та вул. Воскресенська в м. Дніпро, виконуючи поворот ліворуч при зеленому сигналі світлофору, перед початком зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого змусив автомобіль «БМВ» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрямку прямо, змінити напрямок руху, чим створив для нього аварійну обстановку, внаслідок чого автомобіль «БМВ» виїхав за межі проїзної частини і скоїв наїзд на світлофор. Внаслідок ДТП автомобіль «БМВ», світлофор та огородження отримали механічні пошкодження, чим спричинена матеріальна шкода. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 поза межами строку апеляційного оскарження, подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити пропущений строк на подачу апеляційної скарги.

Змінити постанову в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та ухвалити нове рішення, яким визнати обопільну вину з іншим учасником ДТП ОСОБА_2 , який перебував під керуванням транспортного засобу БМВ д.н. НОМЕР_2 .

В іншій частині постанову про закриття провадження у справі, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення залишити без змін.

Щодо пропущеного строку на оскарження постанови ОСОБА_1 вказує на те, що подав апеляційну скаргу в строк, визначений КУпАП, проте постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 грудня 2020 апеляційну скаргу було повернуто через відсутність конкретних вимог в прохальній частині. ОСОБА_1 , усунувши недоліки, на які вказав суд, повторно звернувся з апеляційною скаргою та просить поновити строк як пропущений з поважних причин.

В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що постанова винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права. Апелянт вказує на те, що вину визнав частково в судовому засіданні, оскільки вважає, що його дії не перебувають в причинному зв`язку з наслідками ДТП, винним у ДТП також є водій автомобіля БМВ, який рухався з перевищенням швидкості. За твердженням ОСОБА_1 , автомобіль БМВ рухався зі швидкістю, яка перевищує дозволене, що підтверджується відеозаписом, наявним в матеріалах. Крім того, ОСОБА_1 звертає увагу на безпідставну відмову судом в призначенні у справі комплексної фототехнічної та автотехнічної експертизи на його клопотанням задля встановлення швидкості руху автомобіля БМВ. Отже, на переконання ОСОБА_1 , в діях водія ОСОБА_2 також є порушення вимог Правил дорожнього руху України, і саме для встановлення цього необхідні спеціальні знання, проте суд безпідставно відмовив в задоволенні клопотання про призначення експертизи. На думку апелянта постанова підлягає зміні в частині визнання його винним з підстав недоведеності.

16.02.2021 до апеляційного суду надійшли уточнення апеляційної скарги адвоката Сапожнікової О.В. в інтересах ОСОБА_1 , в яких ставиться питання про поновлення строку ОСОБА_1 на оскарження постанови. А також адвокат просить змінити постанову та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 за відсутністю складу правопорушення. У разі закриття справи, у зв`язку із закінченням стоків притягнення до адміністративної відповідальності, виключити з резолютивної частини постанови посилання про визнання ОСОБА_1 винним у вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, не з`явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі, у зв`язку з неможливістю прибути до суду через сімейні обставини. Вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі.

Враховуючи належне повідомлення ОСОБА_1 про час, дату та місце розгляду справи, апеляційний суд, у відповідності до ст. 268 КУпАП, вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

В судовому засіданні адвокати Сапожнікова О.В. та ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_1 та уточнення до неї, просили їх задовольнити, від клопотання про призначення у справі експертизи відмовилися. При цьому вказали, що в діях ОСОБА_1 не встановлено причинно наслідкового зв`язку з настанням ДТП.

Допитаний за клопотанням сторони захисту фахівець Драган В.М. пояснив апеляційному суду, що виходячи з вихідних даних, наявних в матеріалах справи, в діях ОСОБА_1 вбачаються невідповідність пункту 10.1 ПДР України та недотримання ним дорожнього знаку 3.21 В`їзд заборонено. Зазначив, що задля встановлення між діями ОСОБА_1 та настанням дорожньо - транспортної пригоди необхідне проведення експертизи. Також пояснив, щодо визначення невідповідності дій водія ОСОБА_2 ПДР України в дорожній сітуації, яка мала місце 29.06.2020, необхідно проведення експертизи. Зауважив на тому, що створення аварійної ситуації у цій справі є не цілком правильним визначенням, оскільки більш точним буде створення небезпеки для руху.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши адвокатів Сапожнікова О.В., Левицької О.В, пояснення фахівця, перевіривши законність та обґрунтованість постанови в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови суду, дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, при цьому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що первинну апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав на оскаржувану постанову 04.12.2020, однак вона була повернута апеляційним судом, а відтак з метою дотримання доступу до правосуддя та забезпечення права на захист, апеляційний суд вважає за можливе поновити строк на апеляційне оскарження постанови та розглянути апеляційну скаргу по суті.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті, суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги, уточнень до неї, стосовно незаконності та необґрунтованості постанови суду є неспроможними.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим.

Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення; рапортом уповноваженої особи поліції; схемою місця ДТП, підписаною уповноваженою особою та учасниками ДТП без будь-яких зауважень, в якій зафіксовано місце зіткнення, положення транспортних засобів після події; відеозаписом з камер спостереження, на яких зафіксована подія; письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_4 , а також фахівця ОСОБА_5 .

Як вбачається з пояснень учасника ДТП водія ОСОБА_2 , він, керуючи автомобілем БМВ на перехресті вул. Січеславська Набережна на вул. Ю. Словацького, зупинився на червоне світло світлофору, транспортний засіб знаходився в лівій смузі. Коли загорівся зелений сигнал світлофору ввімкнув відповідний показчик повороту щодо перестроїтися в праву смугу руху щоб пропустити мотоцикл. До моменту ДТП рухався зі швидкістю приблизно 60-70 км/год. Під`їжджаючи до перехрестя вул. Січеславська Набережна та вул. Воскресенська побачив як транспортний засіб Опель д.н.з. НОМЕР_1 здійснював поворот під забороняючий знак Кирпич, щоб уникнути здійснення ДТП він прийняв екстрене гальмування транспортного засобу та як наймога ближче взяв вправо, але це не допомогло і здійснив зіткнення зі столбом та дорожньою огорожею /а.с. 4/.

Щодо обставин ДТП, свідок ОСОБА_4 в поясненнях зазначила, що їхала, керуючи автомобілем Мазда 3, НОМЕР_3 , та побачила як автомобіль Опель Кадет д.н.з. НОМЕР_4 почав повертати з вул. Січеславська Набережна, в напрямку вул. Фабра на вул. Воскресенська. Після чого транспортний засіб БМВ д.н.з. НОМЕР_2 рухаючись по вул. Січеславська Набережна в напрямку вул. Європейська намагалась уйти від зіткнення здійснив наїзд на на стовб.

Матеріалами справи встановлено, що у потерпілого та свідка відсутні підстави давати неправдиві пояснення відносно обставин ДТП, крім того їх показання узгоджуються з іншими фактичними даними, наявними в матеріалах справи.

В ході підготовки до розгляду справи, апеляційним судом досліджено відеозапис, наявний на технічних носіях, з якого слідує, що ОСОБА_1 на регульованому перехресті вул. Січеславська Набережна та вул. Воскресенська в м. Дніпро, виконуючи поворот ліворуч при зеленому сигналі світлофору в бік вул. Воскресенська, яка облаштована дорожнім знаком 3.21 В`їзд заборонено, перпендикулярно проїжджої частини зупинив свій автомобіль, чим змусив водія ОСОБА_2 , керуючого автомобілем БМВ, який, намагаючись уйти від зіткнення, здійснив наїзд на стовб.

Разом з цим, апеляційний суд вислухавши за клопотанням сторони захисту пояснення в області спеціальних знань фахівця Драгана В.М., вважає правильним та неупередженим висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п. 10.1 Правил дорожнього руху України, яким визначено, що перед перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, в конкретному випадку водію ОСОБА_2 .

З огляду на викладене, випливає висновок, що водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, за умови дотримання вимог Правил дорожнього руху України, не створюючи небезпеки у русу іншим учасникам дорожнього руху, міг об`єктивно запобігти настанню дорожньо - траспортної пригоди.

Проаналізувавши вищевикладені пояснення, співставши їх з позицією та версією ОСОБА_1 , враховуючи дані щодо місця розташування транспортних засобів на проїзній частині до моменту ДТП, а також характеру зіткнення автомобілю БМВ з електричною опорою (стовб), апеляційний суд вважає правильними висновки суду першої інстанції про невідповідність дій ОСОБА_1 вимогам ПДР України, що послугувало ДТП та її наслідкам.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність дій водія ОСОБА_2 ПДР України та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не можуть бути взяті до уваги, оскільки суд розглядає справу про адміністративне правопорушення в межах протоколу, складеного щодо ОСОБА_1 .

Поряд з цим, на твердження суду апеляційної інстанції місцевий суд правомірно відмовив стороні захисту у задоволенні клопотання про призначення експертизи у справі, з огляду на таке.

У справах про порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами, призначення судових автотехнічних експертиз є загальною практикою, оскільки для з`ясування обставин ДТП у багатьох випадках необхідні відповідні спеціальні знання.

Разом із тим, призначення таких експертиз не є обов`язковим. У деяких випадках обставини ДТП можуть бути встановлені на підставі дослідження сукупності інших доказів.

У цій справі місцевий суд обґрунтував свій висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, на підставі сукупності інших допустимих і належних доказів, які були наведені вище і які дозволили суду першої інстанції встановити обставини ДТП відповідно до стандарту доказування «поза розумним сумнівом».

Даючи оцінку вищевказаним доказам, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильність встановлення місцевим судом фактичних обставин дорожньо-транспортної пригоди, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному щодо ОСОБА_1 уповноваженою особою поліції.

Твердження сторони захисту про невідповідність резолютивної частини вимогам закону, в частині визнання вини особи та закриття провадження у справі через збіг строків накладення адміністративного стягнення, є такими, що не ґрунтуються на вимогах КУпАП.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті.

Згідно із ст. 24 КУпАП, за вчинення адміністративних правопорушень застосовуються адміністративні стягнення.

Отже, з наведених норм закону слідує, що застосування статті 38 КУпАП можливе судом лише щодо особи, яку визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого Особливою частиною Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що твердження сторони захисту про те, що суд необґрунтовано визнав ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, є необґрунтованими і вони приведені захисником внаслідок тлумачення у зручний спосіб вимог закону.

Порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП при розгляді справи судом першої інстанції не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене ОСОБА_1 правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

З огляду на викладене, керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2020 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на оскарження постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1 , залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко