Справа № 162/488/19 Провадження №33/802/533/21 Головуючий у 1 інстанції:Глинянчук В. Д.
Категорія:ст.124,122-4 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2021 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю особи, щодо якої складені протоколи Корця В.Й., потерпілого ОСОБА_1 та його захисника Вічинюка М.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника Клубука О.П. подану в інтересах особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_2 на постанову судді Любешівського районного суду Волинської області від 24 травня 2021 року, щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, водія Любешівської філії ПрАТ «Волиньобленерго», проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Любешівського районного суду Волинської області від 24 травня 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, а провадження у справі закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент її розгляду строків накладення адміністративного стягнення.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він о 07 годині 30 хвилин 23 травня 2019 року по вулиці Незалежності у селищі Любешів Волинської області, керуючи автомобілем «УАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом, реєстраційний номер НОМЕР_2 , всупереч пункту 10.2 Правил дорожнього руху, виїжджаючи з прилеглої території приватного акціонерного товариства «Волиньобленерго», не надав переваги у русі транспортному засобу «Кіа», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , в результаті чого останній здійснив зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди обидва транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, чим порушив вимоги п.10.2 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він всупереч пункту 2.10 (а) Правил дорожнього руху залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний, чим порушив вимоги п.2.10(а) Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою судді першої інстанції захисник Клубук О.П., подав апеляційну скаргу, в якій вказує на невідповідність постанови вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи. Посилається на те, що судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, неповно та необ`єктивно з`ясовано обставини справи та вирішено її всупереч вимог законодавства. Зазначає те, що матеріалами справи не підтверджується вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушень передбачених, ст.ст. 124, 122-4 КУпАП. Вказує, що допитаний в суді першої інстанції ОСОБА_2 пояснив, що виїжджаючи з прилеглої території він переконався, що його виїзд буде безпечним, так як найближчий транспортний засіб знаходився від нього на головній дорозі аж за приблизно 300 метрів, здійснив виїзд, завершив виїзд, завершив маневр і в нього з правої сторони, майже на узбіччі, вдарився автомобіль «КІА» під керуванням ОСОБА_1 . Звертає увагу, що в момент пригоди, інші транспортні засоби, які могли б перешкодити руху ОСОБА_1 на автодорозі були відсутні. Також вказує, що допитані в суді першої інстанції свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , кожен зокрема, ствердили пояснення ОСОБА_2 , та повідомили суду, що причиною ДТП стало перевищення швидкості ОСОБА_1 в населеному пункті, неуважність останнього, а також невжиття жодних заходів для уникнення ДТП, в тому числі гальмування. Окрім цього, зазначає, що дані свідки також ствердили, що наїзд відбувся майже на обочині дороги по правій стороні, при цьому, зустрічна смуга була вільною від транспортних засобів, що давало можливість ОСОБА_1 , об`їхати перешкоду чи здійснити маневр обгону. Посилається на те, що рух автомобіля по головній дорозі не може не зобов`язувати водія такого ТЗ не виконувати п. 2.3 (б) ПДР України. Разом з тим, звертає увагу суду на те, що авто технічна експертиза, яка була проведена, не є обов`язковою для суду при винесенні рішення. Суд за власним переконанням оцінює ті чи інші надані докази. Вказує, що проведена експертиза не може бути повністю об`єктивною, оскільки експерт не зміг встановити з якою швидкістю рухався автомобіль «КІА», так як відсутній його гальмівний шлях. Просить скасувати постанову суду першої інстанції, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 закрити за відсутністю у його діях складу правопорушень передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.

Крім цього, на адресу апеляційного суду надійшло заперечення на апеляційну скаргу від захисника потерпілого - ОСОБА_1 - адвоката Вітчинюка М.А., в якому він вказує, що вимоги, які викладені в скарзі захисника особи, щодо якої складені протоколи ОСОБА_2 - адвоката Клобука О.П., є такими, що не підлягають до задоволення у зв`язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю, а оскаржувана постанова суду першої інстанції є законною, та такою, що не підлягає скасуванню. Звертає увагу суду на те, що матеріалами адміністративної справи повністю підтверджується вина ОСОБА_6 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124,122-4 КУпАП, а доводи апелянта повністю спростовуються належними та допустимими доказами, а саме: поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які повідомили суду, що взагалі не бачили рух та місце знаходження автомобіля «КІА» до ДТП, а бачили лише момент зіткнення. Також вказані свідки вказали на неправильність показань ОСОБА_2 , який зазначив в суді першої інстанції, що місце зіткнення автомобіля «КІА» та причепа відбулось в зад причіпа, оскільки останній встиг його вирівняти. Однак, дані свідки чітко заявили в суді, що контакт двох ТЗ відбувся в районі заднього правого колеса автомобіля «УАЗ». Крім цього, зазначає, що апеляційна скарга не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки в ній вказується, що ОСОБА_2 створив не безпеку руху за 300 метрів, такі твердження є безпідставними, тому, що повністю спростовуються показаннями свідка ОСОБА_5 , який в суді першої інстанції зазначив, що ОСОБА_2 , почав здійснювати маневр тоді, коли відстань до автомобіля «КІА» становила 10 метрів, оскільки останній бачив де знаходився автомобіль, що перебував під керуванням потерпілого ОСОБА_7 . Вказує, що посилання апелянта на те, що правдивість показань ОСОБА_2 підтверджують свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_2 в суді першої інстанції стверджував, що після ДТП автомобіль «КІА» відсунули на 5 метрів, що суперечить показанням свідка ОСОБА_3 , який на запитання учасників процесу дав відповідь, що автомобіль змістити не могли, тому змістили причіп. А після пояснень ОСОБА_2 , почав давати пояснення, що все-таки ж змістили автомобіль, свідок змінив показання на те, що несуттєво змінили. Те ж саме стосується і свідка ОСОБА_4 , який після навідного запитання ОСОБА_2 сказав, що змістили на 1 см. І це ж стосується свідка ОСОБА_5 , який спочатку категорично заявив: «автомобіль КІА 100 процентів не переміщали», а потім після пояснень ОСОБА_2 заявив, що не памятає. Окрім того, посилання апелянта, що потерпілий ОСОБА_1 мав можливість: «як мінімум об`їхати перешкоду чи здійснити маневр обгону» повністю спростовується матеріалами справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративні правопорушення, заслухавши пояснення, особи, щодо якої складено протоколи Корця В.Й., який апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній мотивів та просив її задовольнити, потерпілого ОСОБА_1 та його захисника Вічинюка М.А., які апеляційну скаргу заперечили, та просили залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову без змін, суддя приходить до наступного висновку.

Захисник Клобук О.П. в поданій ним апеляційній скарзі вказує про те, що є усі правові підстави для скасування постанови судді про вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст.122-4 КУпАП.

Проте, такі його доводи на увагу суду не заслуговують з огляду на наступне.

За положеннями статтей 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_2 складів адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ст.122-4КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №111515 від 23.05.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 ставиться у провину порушення п.10.2 ПДР України за що передбачена адміністративна відповідальність ст.124 КУпАП.

За змістом ст.124 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення, характеризується діями спрямованими на порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Крім цього, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №111516 від 23.05.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 ставиться у провину порушення п.2.10 (а) ПДР України за що передбачена адміністративна відповідальність ст.122-4 КУпАП.

Відповідно до змісту ст.122-4 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення, полягає у залишенні водіїв транспортних засобів на порушення встановлених правил місця ДТП, до якої вони причетні.

З аналізу вищенаведених норм КУпАП та ПДР України вбачається, що відповідальність за ст.124 та ст. 122-4 КУпАП може настати лише для учасника дорожнього руху, який порушив Правила дорожнього руху і внаслідок чого виникло пошкодження, зокрема транспортного (их) засобу (ів), та залишення водіями транспортних засобів місця ДТП, до якої вони причетні.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Факт вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 та ст. 122-4 КУпАП за обставин зазначених в протоколі та оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №111515 від 23.05.2019 року за ст.124 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_2 порушивши п.10.2 ПДР України вчинив ДТП у зв`язку з чим транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №111516 від 23.05.2019 року за ст.122-4 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_2 в порушення п.2.10 (а) ПДР України будучи причетний до ДТП, залишив місце події;

- рапортом помічника чергового Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області Зімич В.В., з якого вбачається, що 23.05.2019 року о 07:51 год. за адресою: Любешівський район, смт. Любешів, вул. Незалежності, працівниками поліції під час патрулювання було виявлено навпроти РЕСУ ДТП за участі авто «КІА» чорного кольору реєстраційний номер НОМЕР_3 , та авто невідомої марки, яке зникло з місця ДТП;

- схемою місця ДТП від 23.05.2019 року;

- висновком експерта від 29 квітня 2021 року водій автомобіля «УАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності до вимог пунктів 10.1., 10.2 Правил дорожнього руху (далі ПДР) перед виїздом на дорогу переконатись, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, надати дорогу автомобілю «Кіа». З технічною точки зору в даній дорожній ситуації дії водія автомобіля «Кіа», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_1 не відповідали вимогам пунктів 12.4, 12.9 (б) ПДР. З технічної точки зору при виконанні вимог пункту 10.2 ПДР у водія автомобіля «УАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 була технічна можливість уникнути зіткнення, оскільки ніщо не заважало виявити автомобіль «Кіа» та надати йому дорогу. У заданій дорожній ситуації водій автомобіля «Кіа», реєстраційний НОМЕР_3 , ОСОБА_1 не мав технічної можливості уникнути зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування у момент виїзду автомобіля «УАЗ». Через відсутність даних про сліди гальмування встановити швидкість автомобіля «Кіа», реєстраційний номер НОМЕР_3 , у момент зіткнення неможливо. З технічної точки зору дії водія автомобіля «УАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , які не відповідали вимогам пункту 10.2 ПДР, знаходяться у причинному зв`язку із виникненням даної ДТП.

Разом з тим, вина ОСОБА_2 підтверджується і наданими в судовому засіданні поясненнями іншого учасника ДТП, водія ОСОБА_8 , який в судовому засіданні пояснив, що вранці 23 травня 2019 року на автомобілі «Кіа», реєстраційний номер НОМЕР_3 , їхав по вулиці Незалежності у напрямку виїзду із селища Любешів зі швидкістю 50-55 км/год. Приблизно за 50 метрів, у зоні виїзду з прилеглої території Любешівської філії с він помітив автомобіль «УАЗ», який зупинився та мав намір виїхати на головну дорогу. Несподівано, за 20-30 метрів до зіткнення, автопоїзд під керуванням ОСОБА_2 розпочав маневр виїзду на головну дорогу. Він почав гальмувати. Через малу відстань, а також у зв`язку з тим, що причіп перегородив зустрічну смугу руху, він не зміг уникнути зіткнення. Удар прийшовся у зчіпний пристрій автопоїзда. В результаті ДТП в автомобілі «Кіа» пошкоджено усю ліву передню частину, дверцята водія, спрацювали подушки безпеки. Через шоковий стан потерпілий не пам`ятає чи говорив ОСОБА_2 про відсутність претензій. Через деякий час на місце подій приїхав екіпаж поліції.

Суд критично відноситься до посилань ОСОБА_2 з приводу того, що дорожньо-транспортна пригода трапилася через те, що водій автомобіля «Кіа», реєстраційний номер НОМЕР_3 , перевищив швидкість, так як, коли він здійснював виїзд з прилеглої території, автомобіль ОСОБА_1 в той час знаходився на відстані 300 метрів, оскільки такі пояснення направлені на ухилення від відповідальності за вчинене правопорушення, нічим не підтверджені, а навпаки спростовані показаннями свідка ОСОБА_5 , який був безпосереднім очевидцем і моменту виїзду автомобіля «УАЗ» з території ПрАТ «Волиньобленерго», так і моменту зіткнення, тому що перебував в автомобілі позаду транспортного засобу в якому слідував ОСОБА_2 і який вказав, що останній почав здійснювати маневр тоді, коли відстань до автомобіля «Кіа» становила 10 метрів.

В свою чергу суд не приймає до уваги і пояснення ОСОБА_2 в тій частині, що місце зіткнення автомобіля «КІА» та причепа відбулось в зад причіпа, оскільки він уже встиг його вирівняти, тобто фактично закінчив маневр, так як, свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 чітко ствердили в суді, що контакт двох ТЗ відбувся в районі заднього правого колеса автомобіля «УАЗ». При цьому, вказані свідки вказали, що в момент зіткнення, автомобіль «КІА», перебував на своїй смузі руху.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ст.122-4 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи та узгоджуються між собою, оскільки повно відтворюють картину подій, які мали місце 23.05.2019 року за участі ОСОБА_2 .

Таким чином, усі твердження сторони захисту, які викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вищенаведених висновків суду першої інстанції, а зводяться до суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і, на думку апеляційного суду, фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_2 адміністративної відповідальності за вчинене шляхом закриття провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Правильним також є висновок суду про закриття провадження у справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП , оскільки на час розгляду справи закінчились строки накладення адміністративного правопорушення, передбачені ч.2 ст.38 цього ж Кодексу.

А тому, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив усі обставини справи в їх сукупності та постановив законне судове рішення про визнання винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, та 122-4 КУпАП, та закрив провадження у справі на підставі п.7 ст.247 КпАП України.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову судді, - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Клубука О.П. подану в інтересах особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Любешівського районного суду Волинської області від 24 травня 2021 рокущодо ОСОБА_2 , без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк