Справа № 127/9763/21
Провадження № 33/801/532/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Каленяк Р. А.
Доповідач: Якименко М. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Якименко М.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвоката Левченка А.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 30 квітня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30 квітня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн., та стягнуто судовий збір в розмірі 454,00 гривень на користь держави.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи його тим, що вперше він подав апеляційну скаргу до суду 11.05.2021 у визначений законом строк, оскільки вона була не підписана скаржник повторно 24.05.2021 подав апеляційну скаргу вже підписану. Проте, апеляційний суд повернув скарги, так як перша не підписана, а друга подана з пропущенням строку на апеляційне оскарження без клопотання про його поновлення, що змусило ОСОБА_1 звертатися з апеляційною скаргою втретє. А тому вважає, що строк пропущений ним з поважних причин.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його адвокат Левченко А.О. апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його адвоката Левченка А.О., який апеляційну скаргу підтримали та просили поновити пропущений строк на апеляційне оскарження, суддя апеляційного суду вважає, що клопотання слід задовольнити - поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін з огляду на таке.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи вперше скаржником подано апеляційну скаргу у визначений законом строк 11.05.2021 (а.с. 16-17), так як вона була не підписана, скаржник повторно 24.05.2021 подав апеляційну скаргу вже підписану (а.с. 19-20), які постановою апеляційного суду від 25.05.2021 повернуто особі, яка її подала (а.с. 23-24). Втретє скаржник звернувся з апеляційною скаргою 31.05.2021 (а.с. 27-28).

Вказані обставини вказують на об`єктивну неможливість своєчасного оскарження постанови суду та поважність пропуску строку на апеляційне оскарження, а тому цей строк підлягає поновленню.

Згідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції дотримався вище зазначених вимог закону.

Диспозиція ст.44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП є правильними і узгоджуються з наявними та дослідженими судом доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ГР № 258478 від 22.03.2021 де зазначено, що 20.01.2021 близько 231.10 год. на вул. Ватутіна, 31 у м. Вінниці, кальян-бар «Mint lourge», ОСОБА_1 перебуваючи на робочому місці, а саме в якості директора закладу, допустив порушення карантинних обмежень, а саме відвідувачі були розміщені на відстані меншій ніж два метри між місцями для сидіння за сусідніми столиками, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 44-3 КУпАП (а.с. 1);

- поясненнями директора кафе-бару ОСОБА_1 (а.с. 2);

- випискою з Єдиного державного реєстру фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно якого основною діяльністю ФОП ОСОБА_1 є роздрібна торгівля алкогольними напоями (а.с. 5-7);

Сукупність зазначених вище доказів узгоджуються між собою, жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, в даному випадку вина ОСОБА_1 підтверджується зібраними матеріалами по справі.

Статтею 44-3 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно - гігієнічних, санітарно - протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Так, п.3 пп.11 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 (станом на день складання протоколу відносно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 )) заборонено розміщення відвідувачів у закладах громадського харчування на відстані меншій, ніж 2 метри між місцями для сидіння за сусідніми столиками та більш як чотири особи за одним столом (без урахування дітей віком до 18 років), за умови, що відвідувачі заходять до закладу і пересуваються по ньому з вдягненими засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовленими самостійно (крім часу сидіння за столом для приймання їжі та/або напоїв).

Тобто, відповідальність за порушення вимог щодо карантинних обмежень

можуть нести зокрема суб`єкти господарювання, а не їх працівники, оскільки останні не здійснюють господарську діяльність та не є суб`єктами господарювання.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є директором кальян-бар « ІНФОРМАЦІЯ_2 », тобто є суб`єктом господарювання.

Отже, не дотримавшись передбачених заборон щодо розміщення відвідувачів у закладах громадського харчування, ОСОБА_1 , як суб`єкт господарювання порушив встановлені п.3 пп.11 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 правила щодо карантину людей, тобто в його діях наявний склад адміністративного правопорушення.

Суддя апеляційного суду вважає, що не виконавши, встановленні Кабінетом Міністрів України карантинні обмеження, скаржник свідомо поставив під загрозу життя та здоров`я інших людей, оскільки безпосереднім обов`язком суб`єкта підприємницької діяльності є дотримання вимог обмежувальних протиепідемічних заходів.

Враховуючи викладені обставини, суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст. ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, і дійшов вірного висновку про доведеність його вини, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Як вбачається із матеріалів справи, у суді першої інстанції ОСОБА_1 вину визнав повністю, суду пояснив, що «він є власником кафе-бару, що під час перевірки закладу було виявлено порушення, але він їх прийняв до уваги та виправив допущені помилки. Зокрема, відвідувачами заклад було заповнено 40% всієї площі зали, а саме три столика із восьми. Відстань між місцями для сидіння була збільшена, оскільки забрали декілька столиків, також за столиками було не більше чотирьох осіб».

Крім того, в поясненнях ОСОБА_1 власноручно зазначив, що «відстань між місцями для сидіння за сусідніми столиками була близько 1,5 метри, Проте, відстань між відвідувачами за сусідніми столиками складала не менше 2,5 метра» (а.с. 2).

Тобто, факт порушення п.3 пп.11 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 підтверджено особисто скаржником.

Однак, в апеляційний скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що в його закладі відстань між столами була набагато більша, ніж 2 метра.

Дані доводи скаржника різниця з його позицією в суді першої інстанції та при складанні протоколу.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що позиція скаржника з приводу заперечення ним факту щодо розміщення відвідувачів у закладі кальян-бар « ІНФОРМАЦІЯ_2 », є намаганням уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Скаржник на момент складання протоколу працівниками поліції не спростував порушення, які встановлені п.3 пп.11 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 правила щодо карантину людей, та не заперечував дану обставину, що підтверджується матеріалами справи.

За таких обставин, так як ОСОБА_1 не дотримався вимог закону щодо розміщення відвідувачів у закладах громадського харчування, порушив вимоги, встановлені п.3 пп.11 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», а тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

З таким висновком суду погоджується і суддя апеляційної інстанції, так як вказане порушення скаржником знайшло своє підтвердження під час розгляду справи судом першої інстанції і не було спростоване під час апеляційного розгляду справи.

ОСОБА_1 не надав належних доказів до суду першої інстанції і до апеляційного суду, що на момент проведення перевірки ним було дотримано п.3 пп.11 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 .

Скаржником не було доведено ті обставини, на які він посилався в апеляційній скарзі.

Доводи скаржника про те, що працівниками поліції не було здійснено відповідних замірів та не допитано свідків, не заслуговують на увагу, оскільки на момент складання протоколу ОСОБА_1 не заперечував факт вчинення ним правопорушення, тобто порушенням п.3 пп.11 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм процесуального права, яке могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного, посилання в апеляційній скарзі на необхідність закриття провадження у справі, суддя вважає безпідставними та не знаходить підстав для їх задоволення.

Суддя вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи вимоги ст.ст.279, 280 КУпАП дотримано, докази перевірено на їх допустимість та належність відповідно до ст.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для її вирішення, судом з наведенням відповідних мотивів встановлено, правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП, з огляду на що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 30 квітня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 30 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 КУпАП залишити без змін.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Якименко