Справа № 569/8306/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2021 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Сидорук Є.І., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, рнокпп НОМЕР_1 , за ч. 7 ст.121 КУпАП,-

встановив:

17 квітня 2021 року о 10 год. 21 хв. в м. Рівне по вул. Приміська, 55, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Edge без державних номерних знаків з переду та ззаду, чим вчинив дане правопорушення повторно протягом року. Протокол за ч. 7 ст. 121 КУпАП від 16.08.2020, чим порушив вимоги п. 2.9 В ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 7 ст. 121 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 7 ст. 121 КУпАП.

Представник ОСОБА_1 в судовому засіданні просив суд закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 121 КУпАП з викладених у письмових запереченнях підстав.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих їх законних представників і захисників.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із підпунктом (в) пункту 2.9 ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Виходячи з обставин справи, доказів, які свідчили б про те, що водій автомобіля Ford Edge ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 В Правил дорожнього руху не встановлено, та спростовується дослідженим в судовому засіданні доказами, зокрема відсутні пояснення свідків.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутністю будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. (Правовий висновок Конституційного Суду України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Так, відповідно правової позиції Верховного суду від 29.04.2020 року при розгляді справи №161/5372/17, суд зазначив: «Відповідно до ч. 1 ст. 65 КАС України, як свідок в адміністративній справі може бути викликана судом кожна особа, якій можуть бути відомі обставини, що належить з`ясувати у справі.

Згідно роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Приписами ст. 129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, середіншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Окрім того, з дослідженого в судовому засіданні відеозаписів з відео реєстратора поліцейського «» та «», вбачається перевірка документів ОСОБА_1 , зміст розмови є незрозумілий оскільки наявне відео не дає змоги встановити зміст розмови поліцейських та ОСОБА_1 через відсутність звуку. Натомість відео передньої та задньої частини транспортного засобу відсутнє.

Таким чином відсутня належна фіксація відсутності державних номерних знаків транспортного засобу, як це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

За ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діятилише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, щопередбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Згідно наданих фрагментів відеозапису неможливо достеменно встановити про відсутність державних номерних знаків на транспортному засобі, яким керував ОСОБА_1 ..

За таких обставин, підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 7 ст. 121 КУпАП немає, а тому відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП адміністративна справа підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутністі події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 7 ст. 121 КУпАП закрити в зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду Сидорук Є.І.