справа № 208/2890/21
№ провадження 3/208/1664/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 травня 2021 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Івченко Т.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , не працює, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , має на утриманні п`ятьох неповнолітніх дітей: доньок ОСОБА_2 , 2007 року народження, ОСОБА_3 , 2012 року народження, синів ОСОБА_4 , 2014 року народження, ОСОБА_5 , 2015 року народження та ОСОБА_6 , 2019 року народження, паспорт громадянки України серії НОМЕР_2 , виданий 07.05.1997 року Заводським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області, за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП,, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 540866 від 05.04.2021 року, -

встановив:

Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 540866 від 05.04.2021 року, вбачається, що 040.04.2021 року о 09:00 годині, за місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , ухилявся від виконання батьківських обов`язків, у відношенні своїх неповнолітніх дітей: доньок ОСОБА_2 , 2007 року народження, ОСОБА_3 , 2012 року народження, синів ОСОБА_4 , 2014 року народження, ОСОБА_5 , 2015 року народження та ОСОБА_6 , 2019 року народження, що проявилось у створенні неналежних умов для проживання дітей.

В судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе не визнав, суду пояснив, що він дійсно мешкає разом з матір`ю ОСОБА_7 , 1942 року народження, дружиною ОСОБА_8 , 1985 року народження та п`ятьма дітьми у квартирі матері за вищевказаною адресою. В квартирі дійсно старі меблі, але вони належать матері, і вона не дозволяє їх викидати. Умови для проживання у дітей створені нормальні, у кожної дитини є своє окреме ліжко, стіл для навчання у старших, та куток з іграшками у молодших. Старша донька ОСОБА_9 навчається дистанційно, ОСОБА_10 ходить до школи, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ходять до дитячого садку, найменший знаходиться вдома. Підставою цього протоколу стало непорозуміння з сусідом, який мешкає нижче поверхом, з приводу затоплення його квартири, він викликав поліцію і сказав, що ц дітей не нормальні умови для проживання, після приїзду поліції, додому приходили різні служби та обстежили умови мешкання дітей, нічого з того що виклав у своїй заяві сусід не підтвердилось, тому просить провадження закрити, оскільки він ніякого правопорушення не вчиняв.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що його опитували працівники поліції з приводу сусіда ОСОБА_1 , що мешкає в квартирі АДРЕСА_2 , але він нічого сказати не може, оскільки він в квартирі у них ніколи не був, знає тільки, що там мешкає мати з сином, який одружений з ним мешкає дружина і п`ятеро дітей, діти на кормлені, нормально одягнені, старші ходять до школи, менші до дитячого садку, гуляють у дворі. Ще у них в квартирі мешкає три собаки і ОСОБА_14 . Більше йому нічого не відомо, 05.11.2020р. В яких умов проживають діти йому не відомо, він ніколи не був у квартирі сусіда ОСОБА_1 .

Вислухавши пояснення особа, що притягається до адміністративної відповідальності, свідка, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення від 05.04.2021 р. серії ВАБ № 540866, рапорт уповноваженої службової особи Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області інспектора-чергового Волкової Ю.О. зареєстрований в інформаційно-телекомунікаційній системі Інформаційний портал Національної поліції України, складений на двох аркушах, але до матеріалів справи доданий лише перший аркуш, пояснення ОСОБА_1 , які відібрала інспектор СЮП ВП КРУП Головій Л., без зазначення дати, коли вони були складені, письмові пояснення ОСОБА_13 від 26.03.2021 року, суддя приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 245 КпАП України передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ст. 251КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу

Як зазначено в статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 04.04.2021 р. о 09-00 год. за місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , ухилявся від виконання батьківських обов`язків, у відношенні своїх неповнолітніх дітей: доньок ОСОБА_2 , 2007 року народження, ОСОБА_3 , 2012 року народження, синів ОСОБА_4 , 2014 року народження, ОСОБА_5 , 2015 року народження та ОСОБА_6 , 2019 року народження, що проявилось у створенні неналежних умов для проживання дітей.

Разом з цим, диспозиція ч. 1 ст.184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

З огляду на те, що норма закону - ч. 1 ст. 184 КУпАП, порушення якої ставиться в провину ОСОБА_1 , є бланкетною, то при розгляді цієї справі необхідно з`ясовувати, серед іншого, чи порушила особа норму спеціального закону, якщо так, то яку і в чому полягає суть цих порушень, із відповідним закріпленням вказаних норм, як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в постанові суду.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 150 Сімейного Кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Вказаний перелік обов`язків є вичерпним.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей являє собою бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі.

Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з не забезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, ухилення від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата та місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Як видно із матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення, не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, так як в протоколі не зазначено суть адміністративного правопорушення, а саме наявність конкретних обставин, які б вказували на невиконання батьком ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків щодо неповнолітніх дітей: доньок ОСОБА_2 , 2007 року народження, ОСОБА_3 , 2012 року народження, синів ОСОБА_4 , 2014 року народження, ОСОБА_5 , 2015 року народження та ОСОБА_6 , 2019 року народження, та не вказано від яких саме передбачених законодавством обов`язків, з посиланням на норму закону, ухилявся ОСОБА_1 .

Крім того в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що подія відбулася 04.04.2021 р. однак згідно рапорту уповноваженої особи уповноваженої службової особи Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області інспектора-чергового ОСОБА_15 зареєстрований в інформаційно-телекомунікаційній системі Інформаційний портал Національної поліції України, який складений на двох аркушах, але до матеріалів справи доданий лише перший аркуш та письмових пояснень ОСОБА_13 , які долучені до протоколу зазначено, що подія відбулася 26.03.2021 р.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

З урахуванням наведеного, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Окрім цього, в матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які відомості які б підтверджували, що ОСОБА_1 дійсно має дітей та являється батьком ОСОБА_2 , 2007 року народження, ОСОБА_3 , 2012 року народження, ОСОБА_4 , 2014 року народження, ОСОБА_5 , 2015 року народження та ОСОБА_6 , 2019 року народження.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст.62 Конституції України.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

При цьому суд зобов`язаний розглядати справу в межах тверджень про вчинення адміністративного правопорушення, вказаних стосовно особи у протоколі про адміністративне правопорушення.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративні правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12)), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За викладених обставин, оскільки суть та обов`язкові ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, належно не викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, а обставини, які підлягають доказуванню у цій справі, про які зазначено раніше, не доведені, суд вважає вину ОСОБА_1 не доведеною достатніми та беззаперечними доказами.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, у діях ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, з урахуванням положень ст. 247 КУпАП, провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 184, 247, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська.

Суддя Івченко Т. П.