ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/213/21 Справа № 711/329/21 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАПГоловуючий у І інстанції Бащенко С. М. Доповідач в апеляційній інстанції Ятченко М. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2021 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Ятченко М.О., з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 05 квітня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, та позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, постановлено стягнути судовий збір на користь держави в сумі 454 грн.,

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 05.01.2021 року о 17год. 00 хв. по вул. Г. Момота, 1 в м. Черкаси, керував автомобілем Ford Transit, д.н.з. НОМЕР_1 , був учасником ДТП та перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає дійсності. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.04.2021, провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

По суті апеляційних вимог вказує, що постанова суду першої інстанції є незаконною, оскільки судом під час прийняття рішення не були враховані всі фактичні обставини справи, вважає, що справа фактично взагалі не розглядалася, постанова винесена судом не мотивована і не відповідає реальним обставинам справи та наявним доказам. Вважає, що фактично ним ніякого ДТП вчинено не було, оскільки відсутня будь-яка шкода, жодних претензій майнового характеру до нього немає. Вказує, що після заносу, машина перестала заводитися, він вирішив покликати евакуатора та щоб розслабитися прийняв трішки коньяку, на його думку, він мав право випити, оскільки ДТП не було, і їхати він не збирався.

Наголошує, що працівником поліції не було встановлено, коли в нього з`явилися ознаки сп`яніння, до чи після керування транспортним засобом, а тому вважає, що протокол про адміністративне правопорушення, що до нього за ч.1 ст.130 КУпАП не може бути доказом, тому що викладався інспектором по його волі і фантазії.

Зазначає, що на місці складання протоколу про адміністративне правопорушення йому не було роз`яснено наслідки відмови від огляду на стан сп`яніння, вже після оформлення протоколу він звернувся за юридичною допомогою та дізнався, що за відмову від проходження огляду щодо перебування особи в стані алкогольного сп`яніння також настає відповідальність, як і за нетверезу їзду. Також, відмітив, що його не відсторонили від керування автомобілем, а просто відпустили, що в свою чергу доводить, що він нікуди не їхав. При обґрунтуванні апеляційних вимог ОСОБА_1 послався на судову практику апеляційних судів України та Європейського суду з прав людини.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити у повному обсязі, вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, ст.251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими.

Відповідно до ст.252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вважаю, що вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримано у повному обсязі і висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин наведених у постанові, підтверджується зібраними у справі доказами. Висновки, які викладені в постанові суду відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події.

При винесенні постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, та змісту апеляційної скарги, ОСОБА_1 не визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Однак, такі заперечення повністю спростовані, не узгоджуються із встановленими в суді першої інстанції обставинами та не підтверджені при апеляційному перегляді.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №076087 від 05.01.2021 р., відповідно до якого ОСОБА_1 05.01.2021 року о 17 год. 00 хв. по вул. Г.Момота, 1 в м. Черкаси, керував автомобілем Ford Transit, д.н.з. НОМЕР_1 , був учасником ДТП та перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає дійсності. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1);

- даними письмових пояснень свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 05.01.2021 р. (а.с.2-4);

- даними рапорту інспектора взводу №2 роти №4 БУПП в Черкаській області Піскорського Д.В. (а.с.5);

- даними диску з відеозаписом подій від 05.01.2021 р. за участю ОСОБА_1 (а.с.7).

Доводи ОСОБА_1 викладені в апеляційній скарзі про те, що оскаржувана постанова є необґрунтованою та винесена без всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів в їх сукупності, є такими що ґрунтуються на хибному тлумаченні положень матеріального та процесуального закону, а також такими, що спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, фактичні обставини щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП судом першої інстанції встановлені цілком вірно.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд дійшов висновку про правильність встановлення уповноваженою посадовою особою факту відмови ОСОБА_1 - особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що стало підставою для складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Будь-які докази відсутності вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні і правопорушником суду апеляційної інстанції не надані.

Крім того, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі сам вказав, що після заносу машини, викликавши евакуатора він вирішив розслабитись та випив коньяку.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повністю доведена зібраними та перевіреними по справі доказами, яким дана належна юридична оцінка, та які узгоджуються між собою та у своєму взаємозв`язку і у своїй сукупності повністю доводять вину ОСОБА_1 ..

Адміністративне стягнення судом накладено з дотриманням правил, передбачених вимогами ст.ст.33, 34, 35 КУпАП з урахуванням всіх обставин адміністративного провадження та особи правопорушника є розмірним до вчиненого і справедливим. Таким чином, фактичні обставини щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП судом першої інстанції встановлені цілком вірно.

Таким чином, з урахуванням наведеного приходжу до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги по суті немає, а постанова суду є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.

Будь-які інші доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, сприймаються судом як спроба уникнути відповідальності, оскільки доказів, які б могли об`єктивно спростувати причетність ОСОБА_1 до вказаного правопорушення, суду не надано.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 05 квітня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя М. О. Ятченко