Справа 362/2851/21
Провадження 3/362/1233/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.06.2021 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі судді Поповича О.В. розглянув матеріал про адміністративне правопорушення, що надійшов від Батальйону Патрульної Поліції в місті Біла Церква в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, працює майстром ДРП-1 « Глеваха» начальником дільниці ТОВ «Агромагістраль Південь» що розташоване в смт. Глеваха Фастівського району Київської області провулок Вишневий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

за статтею 184 КУпАП і

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 24 травня 2021 року серії ДПР № 520027 на 26 км автодороги М-05 сполученням Київ-Одеса, ОСОБА_2 , будучи посадовою особою, відповідальною за експлуатаційний стан, не вжив всіх заходів щодо прибирання проїзної частини від сторонній предметів, а саме дерев`яного бруска розміром 25х20х50, чим порушив пункту 3.1., 13 ДСТУ 3587-97, що стало супутньою причиною дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобілів VOLKSVAGEN Passаt, державний номерний знак НОМЕР_1 , та автомобіля PEUGEOT 308, державний номерний знак НОМЕР_2 , за що передбачена відповідальність частиною 4 статті 140 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_3 категорично заперечив вину в скоєні даного адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що як вбачається з пояснень учасників даного дійства свідка ОСОБА_4 «попереду нас випав брус і ми його переїхали, пошкодивши свій автомобіль», ОСОБА_5 «на автодорозі лежав брус, який випав із автомобіля який їхав попереду». Зауважив, що утримання дороги не може попередити раптове випадіння бруска з автомобіля.

Частина 1 статті 9 КУпАП передбачає, що адміністративним порушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяну майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- чи кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, що використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, згідно зі статтею 252 КУпАП докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Частиною 1 статті 140 встановлена відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Диспозицією частини 4 цієї ж статті передбачена відповідальність за порушення, передбачені частинами першою, другою або третьою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Дослідивши матеріали та заслухавши пояснення, суд виходить з такого.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 140 КУпАП. Проте, до матеріалів справи не додано жодних доказів учинення ним вказаного правопорушення, окрім протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень осіб-учасників ДТП. Зокрема, не надано жодних адміністративно-розпорядчих документів щодо покладення на ОСОБА_1 якої-небудь відповідальності щодо відповідної ділянки дороги тощо.

Тобто, у суду немає інформації про те, що ОСОБА_2 є суб`єктом відповідальності за частиною 4 статті 140 КУпАП.

Надалі суд зазначає, що відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_4 та власника автомобіля VOLKSVAGEN ОСОБА_5 вбачається, що перешкода брусок, випав із вантажного автомобіля, який рухався попереду них, що також зафіксовано в рапорті працівника поліції від 06.04.2021, який приїхав на виклик.

До того ж, відповідно до пункту 3.1.13 «Безпеки дорожнього руху Вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів» -засміченість дорожнього покриття вулиць і доріг повинна бути ліквідована протягом доби з моменту виявлення для груп А і Б, трьох діб для групи В.

За приписами статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ. Зокрема, у своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, у рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію про те, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Отже, суд констатує, що матеріал про адміністративне правопорушення не містить належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 140 КУпАП, за стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

При цьому суд не може перебирати на себе роль сторони обвинувачення та збирати докази на підтвердження вини особи.

У відповідності з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 9, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суд

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за частиною 4 статті 140 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.В. Попович