Провадження № 3/761/5901/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Романишена І.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Шевченківського УП ГУ НП у м. Києва, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянки України: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ,

- за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , 28.05.2021 року о 21:00 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 вчинила сімейну сварку - насильство психологічного характеру відносно дружини брата ОСОБА_2 , а саме: провокувала на конфлікт, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнала, зазначивши про те, що насильство психологічного характеру не вчиняла, конфлікту з дружиною брата ОСОБА_2 у неї не було, оскільки одразу після її приходу брат виштовхав її з квартири та завдав тілесні ушкодження.

Згідно з ч. 1 ст. 172-3 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП складає: об`єкт, яким виступають суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку; об`єктивна сторона даного правопорушення виражається у діянні (дії або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого; суб`єкт даного адміністративного правопорушення загальний, а суб`єктивна сторона виражається у формі умисної вини та необережності.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, полягає у вчиненні трьох основних груп дій: насильства в сім`ї; невиконання захисного припису особою, щодо якої його винесено; непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь

У відповідності до п.14 ч.1 ст. 1 вказаного Закону, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже, інструментом психологічного насильства є грубі слова й дії, від яких агресор отримує задоволення. Ступінь тяжкості наслідків таких дій може бути різним: від появи почуття приниженості до втрати дієздатності. Виходячи з наведеного, можна виокремити чотири основні прояви психологічного насильства: «словесні образи», «погрози», «переслідування», «залякування». Словесна образа - це умисне висловлювання винною особою негативної оцінки особи (її якостей чи поведінки), що принижує її честь і гідність, підриває її авторитет перед іншими членами родини, суспільства, зачіпає почуття самоповаги. Під погрозою прийнято розуміти обіцянку заподіяти яке-небудь зло, неприємність. Інколи цю категорію розкривають через поняття «залякування», розуміючи їх як тотожні. Аналізуючи поняття «переслідування», слід зазначити, що одне з його негативних трактувань розкривається як «утиски, гноблення». Поняття «переслідувати» розкривають через декілька значень, які можуть мати ознаки психологічного насильства: гнатися з метою захопити, знищити; висліджувати з метою покарати; ходити невідступно, супроводжувати скрізь із певною метою; не давати спокою (про думки, почуття, відчуття); піддавати утискам, пригноблювати; забороняти щось, не дозволяти чогось.

Разом із цим, матеріали справи не містять фактичних даних, які б підтверджували сам факт психологічного насильства. За таких умов, неможливо встановити наявність об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме: вчинення дій або бездіяльності психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, внаслідок сварки із ОСОБА_1 .

Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_1 на підтвердження своїх слів щодо завдання їй братом ушкоджень надала довідку № 2707 від 29.05.2021р. Комунального некомерційного підприємства "Консультативно-діагностичний центр" Шевченківського району міста Києва, з якої вбачається, що 28.05.2021 року нею отримано рани та забій мягких тканин. Також, про факт бійки ОСОБА_1 з братом повідомляла сама потерпіла ОСОБА_2 , телефонуючи в поліцію.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.276 КУпАП визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.172-2, 247, 283, 284, 287 КУпАП, суд

постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скарга, не було подано протягом десяти днів. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.П.Романишена