Справа № 346/5599/20
Провадження № 3/346/226/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року м. Коломия

Суддя Коломийського міськрайонного суду П`ятковський В.І., розглянувши матеріали, які надійшли від від Коломийського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, гр. України,

- за ст. 130 ч. 1 Кодексу про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

На ОСОБА_1 14 грудня 2020 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 458636 про те, що він 14 грудня 2020 року о 04 год. 50 хв. у м. Коломия по вулиці Чехова, Івано-Франківської області, в порушення вимог п. 2.9 а Правил дорожнього рухуУкраїни, керував автомобілем «Opel Astra» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Медичне освідчення для визначення стану сп`яніння проводилося за допомогою приладу «Драгер», результат огляду 0,22 проміле.

ОСОБА_2 свою вину у скоєному правопорушенні не визнав та надав суду пояснення, в якому зазначив, що 14 грудня 2020 року о 04 год. 50 хв. у м. Коломия по вулиці Чехова керував автомобілем «Opel Astra» д.н.з. НОМЕР_1 та був зупиненим працівниками поліції. Які перевіривши його документи і вважаючи, що він знаходився в стані алкогольного сп`яніння, запропонували пройти тестування на алкоголь приладом Драгер. Він погодився, так як алкоголю не вживав, проте прилад показав результат 0,22 проміле.

Вважає, що показник Драгера 0,22 проміле не є станом алкогольного сп`яніння, як це передбачено ст. 8 пунктом 5 Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, із змінами та доповненнями до Конвенції в Європейській угоді від 01 травня 1971 року, яка ратифікована Українською СРСР 25 квітня 1974 де зазначено, що мінімальна межа вмісту алкоголю, для визначення стану алкогольного сп`яніння згідно норм міжнародного права повинна становити 0,25 мг. на літр видихуваного повітря, що становить згідно таблиці перерахунку одиниць виміру алкоголю в крові і видихуваному повітрі 0,5 промілле. Його пояснення до уваги не взяті та складено протокол.

Вважає, що вказаний протокол не відображає обставин справи, порушує його права та не відповідає вимогам ст.ст. 130, 256, 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Просить закрити адміністративне провадження відносно нього на підставі ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Проаналізувавши матеріали справи, беручи до пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, суд приходить до наступних висновків.

Як видно із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 458636, поліцейським Коломийського відділу поліції в Івано-Франківській області Турчанським 14 грудня 2020 року о 04 год. 50 хв. у м. Коломия по вулиці Чехова, Івано-Франківської області було зупинено водія ОСОБА_2 за підозрою у керуванні автомобілем в стані алкогольного сп`яніння і після проведення освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, результат якого показав 0,22 проміле, в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , складено вищевказаний протокол.

Відповідно до вимог п. 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Інших способів встановлення стану сп`яніння законодавством не передбачено.

Зокрема вимоги Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103(далі Порядку), вказують, що первісний огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом в присутності двох свідків, результати такого огляду зазначаються в акті огляду, примірник якого вручається водію, а другий долучається до протоколу. Відповідно до п. 6 цього Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

У ст. 8 пунктом 5 Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, із змінами та доповненнями до Конвенції в Європейській угоді від 01 травня 1971 року, яка ратифікована Українською СРСР 25 квітня 1974 року, зазначено, що мінімальна межа вмісту алкоголю, для визначення стану алкогольного сп`яніння згідно норм міжнародного права повинна становити 0,25 мг на літр видихуваного повітря, що становить згідно таблиці перерахунку одиниць виміру алкоголю в крові і видихуваному повітрі 0,5 промілле.

Пунктом 7 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка була затверджена наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року, який звучить дослівно так: « Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові». В даній інструкції йдеться про показник 0,2 проміле алкоголю в крові, а досліджується рівень алкоголю у повітрі що видихається.

Тобто, жодного посилання в законодавстві України на допустиму чи не допустиму норму алкоголю у повітрі, що видихається немає.

В даній справі показник Драгера 0,22 % не перевищує максимальну норму в Конвенції, тобто 0,25 мг на літр видихуваного повітря, тому не є станом алкогольного сп`яніння як це передбачено статтею 8 пунктом 5 Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, із змінами та доповненнями до Конвенції в Європейській угоді від 01 травня 1971 року, яка ратифікована Українською СРСР 25 квітня 1974 року.

Виходячи з положень ч.1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суд з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» від 30 травня 2013 року та «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Частиною 5 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, є неприпустимим, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово наголошено, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Таким чином беручи до уваги вищевказане суд приходить до висновку про відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю згідно вимог ст. 247 КупАП.

На підставі наведеного та керуючись ст.cт. 221, 247 ч.1 п.1, 266, 284, 294 КпАП України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КпАП України за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд на протязі десяти днів, з дня винесення постанови.

Суддя П`ятковський В. І.