запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/60/21Головуючий у 1-й інстанції Тучков С.С.
Єдиний унікальний №333/5586/20Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2021 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Білицького Є.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 17 грудня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 29.09.2020 року о 21 год. 45 хв., ОСОБА_1 , по вул.Пионерна Чкалова у м.Запоріжжі, керував автомобілем ВАЗ 21011, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу Alcotest Drager 6820 в присутності двох свідків, результат 0,60 ‰, тест №630. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі відмовився.

ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та закрити провадження на підставі п.6 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність. Свої вимоги мотивував тим, що працівники поліції не пропонували йому пройти медичний огляд в лікарні та здати кров на аналіз, від додаткового проходження медичного обстеження він не відмовлявся.

Працівники поліції його під час руху не зупиняли, він транспортним засобом не керував, автомобіль знаходився біля бордюрного каменю із включеними габаритними вогнями, працівники поліції не вилучали автомобіль та не відсторонювали його від керування, тимчасового затримання транспортного засобу шляхом блокування або відправки його на спеціальний майданчик поліцейський не здійснив.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення поліцейськими в порушення п.5 розділу 2 та п.2 розділу 3 Інструкції №1026 не включили відеозапис з моменту початку виконання службових обов`язків, а потім його виключили до моменту складання зазначеного протоколу понад 45 хвилин.

Відеозапис не є належним та допустимим доказом, оскільки в протоколі не зазначено на який саме пристрій його було здійснено.

Поліцейський не роз`яснив йому право на захист та фактично позбавив його правової допомоги під час складання протоколу.

Свідки на його думку були зацікавленими особами, працівники поліції не поінформували його про причину зупинки та перевірки транспортного засобу.

Даних останньої калібровки «Alcotest Drager 6820» в справі відсутні, тобто даний прилад використовувався без проведення його обов`язкової калібровки та повірки.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Білицького Є.М., які повністю підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП складу адміністративного правопорушення засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення в повному обсязі підтверджена:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №127080 від 29 вересня 2020 року, згідно з яким ОСОБА_1 у зазначений час керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, від підпису та отримання його копії відмовився, йому роз`ясненні права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6820, за результатом якого встановлено позитивний результат з показником 0,60 ‰ алкоголю (тест №603);

- направленням на огляд ОСОБА_1 до КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР у зв`язку з виявленням наступних ознак сп`яніння: порушення координації рухів, порушення мови, запах алкоголю з порожнини рота;

- роздруківкою результатів приладу "Drager", з яких вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу "Alcotest Drager 6820", а результат тестування склав 0,60 ‰;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу "Alcotest Drager 6820" та виявлення в результаті цього позитивного результату - 0,60 ‰, від додаткового огляду у медичному закладі відмовився.

Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив передбачене ч.1 ст.130 КУпАП правопорушення при викладених в постанові суду обставинах.

Викладені у постанові висновки суду першої інстанції є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, в т.ч. ці висновки підтверджуються відеозаписом, з якого вбачається факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 21011, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та його зупинку, огляд на стан алкогольного сп`яніння водія на місці зупинки транспортного засобу, який проводився в присутності двох свідків з використанням спеціального технічного засобу "Alcotest Drager 6820", результат якого після проведення тесту мав цифровий показник 0,60‰ проміле алкоголю, з чим ОСОБА_1 не погодився.

Будь-яких порушень з боку поліцейських при оформленні даного адміністративного матеріалу не вбачається, а доводи апелянта про протилежне, нічим не підтверджуються.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №127080 від 29.09.2020 року щодо ОСОБА_1 містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року. Із зазначеним протоколом ОСОБА_1 був ознайомлений, від підпису та отримання його копії відмовився. Зауважень ОСОБА_1 щодо змісту протоколу протокол не містить.

Доводи ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції йому не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, жодним чином правильності висновків суду про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення не спростовують, і не вказує на недопустимість доказів, на які послався суд в постанові.

Апеляційний суд звертає увагу, що законом не передбачено, що в разі складання протоколу про адміністративне правопорушення є обов`язковим відсторонення від керування транспортним засобом, також не відсторонення від керування транспортним засобом не звільняє водія від адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП та не є свідченням того, що у водія були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння.

Відсутність доказів відсторонення поліцейськими водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не спростовує правильності висновків, викладених у постанові судді.

Доводи апелянта про те, що відеозапис, зафіксований нагрудною камерою поліцейського, є неналежним доказом, також безпідставні, оскільки застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, прямо передбачено статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію". Тому здійснений поліцейським відеозапис є допустимим доказом.

Відеозапис події містить достовірні дані про дії ОСОБА_1 та поліцейських на момент зупинки транспортного засобу та складання протоколу про адміністративне правопорушення, має істотне значення для правильного вирішення даної справи та є допустимим доказом згідно положень ст. 251 КУпАП.

Той зміст, який міститься на диску є достатнім для того, щоб зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаний відеозапис узгоджується з іншими доказами в справі, вказаними вище.

Відсутність в матеріалах справи сертифікату та інформації про дату виробництва та серійний номер технічного засобу, яким зроблено відеозапис не впливає на висновки суду, оскільки матеріали відеозапису є не єдиним доказом, що підтверджують порушення водієм ОСОБА_1 п.2.9 «а» ПДР України. А зміст самого правопорушення не вимагає встановлення з наданого відеозапису технічних даних, на які впливав би факт сертифікації відеокамери та її специфічні характеристики.

Доводи апелянта про неправомірне використання при огляді Alcotest Drager 6820, є безпідставними.

Так, згідно з п.п.1,3 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Наказом Держлікслужби № 1529 від 29 грудня 2014 року затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, де в п.43 вказано газоаналізатори "Drager Alcotest", реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений. Жодних обмежень щодо виду газоаналізатору за номером не передбачено. Газоаналізатори "Drager Alcotest" сертифіковані Міністерством економічного та торгового розвитку України за №UA-МІ/1-96-2014 від 01 вересня 2014 року та, відповідно до свідоцтва про Державну реєстрацію №14455/2014, внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення і дозволені для застосування на території України.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення містять копію сертифіката та свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, зокрема газоаналізатору Alcotest 6820.

Твердження ОСОБА_1 щодо протиправних дій працівників поліції не знайшли свого підтвердження, адже як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 діяння працівників поліції у встановленому законом порядку не оскаржував, до відповідних правоохоронних органів не звертався, відтак такі його твердження розцінюються апеляційним судом як спосіб уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що свідки події були зацікавленими особами не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, оскільки ні правопорушником ні його захисником в судовому засіданні доведені не були.

Доводи апелянта про те, що суд безпідставно не закрив провадження у справі на підставі п.6 ст.247 КУпАП у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність, не ґрунтуються на вимогах закону з огляду на таке.

Так, до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Після набрання чинності зазначеного вище закону, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність за керування транспортним засобом у стані сп`яніння виключено з ч.1 ст. 130 КУпАП та закріплено у ст.286-1 КК України.

Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень", який набрав законної сили 03 липня 2020 року, внесені зміни до Закону № 2617-VIIІ.

Так, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX, у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадив нову редакцію ст.130 КУпАП та виключав адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, у зв`язку із запровадженням кримінальної відповідальності; у пункті 2 Розділу І Закону №2617-VIIІ виключено підпункт 171, яким доповнено КК України статтею 286-1. Отже, залишилась адміністративна відповідальність за вчинення таких дій.

Відповідно до вимог ч.1 ст.8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

В даному випадку адміністративне правопорушення було вчинено 29.09.2020 року, тобто під час дії закону, яким за керування транспортним засобом у стані сп`яніння передбачено адміністративну відповідальність.

У контексті наведених обставин не можна визнати переконливими й виправданими, а отже й достатніми, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про скасування судового рішення на зазначених у ній підставах.

Не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення і інші доводи апелянта, бо вони також не є істотними, тобто такими, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

У зв`язку з наведеним, у суду відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахуванням всіх фактичних обставин справи. Досліджені судом докази є допустимими і достатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у встановлених цим Кодексом межах.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 17 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 в цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар

Дата документу Справа № 333/5586/20