Справа № 136/27/21
провадження №3/136/17/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Шпортун С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від т.в.о. начальника відділу №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше притягуваного до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130, КУпАП постановою Липовецького районного суду Вінницької області від 17.04.2020,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 08.01.2021 о 23:49 год., в с. Лукашова, Липовецького р-ну, Вінницької обл., ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, оскільки мав різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху.

Такі дії ОСОБА_1 особою уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку про таке.

Згідно ст. 278 КУпАП під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення, суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №214685 від 09.01.2021 дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП.

Водночас судом встановлено, що 17.04.2020 постановою Липовецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 було визвано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн.

Із змісту постанови слідує, що 29.03.2020 о 23:50 год. в с. Росоша по вул. Грушевського, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2106 державний номерний знак НОМЕР_3 , в стані алкогольного сп`яніння, огляду на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в Липовецькій ЦРЛ черговим лікарем, чим порушив пункт 2.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Тобто ОСОБА_1 повторно протягом року вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зі змісту ст.256 КУпАП у протоколі має бути зазначено окрім іншого нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

У правовій системі України практика ЄСПЛ є джерелом права, у зв`язку із чим є обов`язковою до врахування судами при розгляді справ відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, відповідно до ст.ст. 1 та 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч.2 ст. 52 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

Зібрані у справі докази вказують на те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, яке слід було кваліфікувати уповноваженим особам за іншою нормою КУпАП.

Відповідно до загальних положень КУпАП, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади їх посадові особи повинні діяти у точній відповідності із законом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що допущені працівниками поліції порушення при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення унеможливлюють повний, всебічний та об`єктивний розгляд справи та прийняття законного судового рішення.

Відповідно до абз. 5 п. 24 Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 визнана правильною практика тих судів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративне правопорушення, складені без додержання вимог ст. 256 КУпАП України, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне повернути матеріали справи суб`єкту, який їх оформляв для приведення їх у відповідність до вимог КУпАП та спеціальних нормативно правових актів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 7, 130, 256, 276, 278, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Повернути матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КУпАП, - начальнику Відділу поліції №4 Вінницького РУП Головного управління НП у Вінницькій області для приведення їх у відповідність до вимог ст.256 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Шпортун