Справа №461/3908/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2021 року суддя Галицького районного суду міста Львова Стрельбицький В.В., розглянувши за участю особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1 , матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:

19.04.2021 по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 здійснила сімейне насильство відносно свого брата ОСОБА_2 , а саме обмежила доступ до квартири в якій він зареєстрований та не дала ключі, у зв`язку з чим він не міг потрапити до житла.

Статтею 245 цього ж Кодексу передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП встановлено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення тягне за собою адміністративну відповідальність.

Стаття 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Виходячи з тлумачення диспозиції даної норми КУпАП, орган поліції зобов`язаний при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зазначати конкретно в чому саме полягало психологічне насильство, що прямо витікає з диспозиції статті (погрози, образи, чи переслідування, позбавлення житла, їжі, тощо).

ОСОБА_1 в судовому засідання пояснила, що причиною правопорушення стала поведінка її брата ОСОБА_2 , який зловживає алкоголем та залишає двері відкритими. Вказала, що брат добровільно передав їй ключі від квартири. Крім того,зазначила, що ОСОБА_2 з`являється за місцем реєстрації нерегулярно, а останній раз це було більше місяця назад..

Потерпілий в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином (шляхом скерування рекомендованої кореспонденції).

При оцінці доказів суд керується принципом "поза розумним сумнівом», а саме, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад вказаного вище адміністративного правопорушення, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №690050 від 28.04.2021 року, протоколом прийняття заяви від ОСОБА_2 від 19.04.2021 року, згідно яких у нього забрали ключі від квартири та перешкодили у доступі до свого житла., поясненнями ОСОБА_1 наданими суду.

Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП доведена повністю.

Згідно ст.33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обтяжуючих відповідальність ОСОБА_1 обставин судом не встановлено.

Відповідно до ст. 34 КУпАП, обставинами, що пом`якшують провину ОСОБА_1 є визнання вини.

Одним із принципів реалізації гуманістичних проявів у правовому регулюванні суспільних відносин в Україні є можливість звільнення правопорушника від юридичної відповідальності на підставі визнання уповноваженими посадовими особами вчиненого ним протиправного діяння малозначним для суспільства.

Відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому, при вирішенні питання накладення адміністративного стягнення також враховую і те, що вчиненню даного правопорушення сприяла поведінка самого потерпілого, який рідко з`являється за місцем реєстрації, згідно наявних у матеріалах справи пояснень свідка та самої ОСОБА_1 часто перебуває в стані алкогольного сп`яніння, що дає їй обґрунтовані підстави вважати, що останній може привести до помешкання сторонніх осіб.

Приймаючи до уваги те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, ступінь її вини, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, а провадження в справі закрити, у зв`язку з малозначністю вчиненого діяння.

Керуючись ст. ст.22,173-2, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обмежившись усним зауваженням, а справу про адміністративне правопорушення щодо неї закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Стрельбицький В.В.