Номер провадження: 33/813/738/21
Номер справи місцевого суду: 522/4439/21
Головуючий у першій інстанції Іоніді К.В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,

з участю:

секретаря судового засідання Воронової Є.Р.,

захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Пилаєвої Вікторії Володимирівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2021 року,-

в с т а н о в и в:

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, шо становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, шо становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ч.2 ст. 36 КУпАП остаточно накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, шо становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів стосовно строку на апеляційне оскарження

На вищевказану постанову суду ОСОБА_1 в особі представника за довіреністю Тарахтій В.С. подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та закрити провадження по адміністративній справі за відсутності події адміністративного правопорушення.

Також, в апеляційній скарзі апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що копію оскаржуваної постанови отримав лише 26 квітня 2021 року, з апеляційною скаргою звернувся 06 травня 2021 року, тобто в межах 10-деного строку на оскарження постанови.

Висновки за результатами розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження

Дослідивши клопотання та матеріали справи, заслухавши пояснення захисника Пилаєвої В.В. та представника за довіреністю Тарахтій В.С. про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд, дійшов висновку про залишення клопотання без задоволення за таких підстав.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо особа не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було ухвалено судом першої інстанції 20 квітня 2021 року, без участі ОСОБА_1 , а також його захисника.

З наданих пояснень в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 , вбачається, що ОСОБА_1 знав про винесену постанову, однак не вважав її оскаржувати.

Представнику за довіреністю ОСОБА_2 було відомо про ухвалення судом постанови, що підтверджується зверненням до суду із заявою про видачу копії постанови, однак з апеляційною скаргою апелянт звернувся лише 06 травня 2021 року та у клопотанні про поновлення строку посилається, на те що про ухвалення постанови дізнався 26 квітня 2021 року, що суперечить матеріалам справи (а.с. 24, 44).

Крім того, 04 червня 2021 року до суду звернулася представник за довіреністю Тарахтій В.С. із заявою про повернення апеляційної скарги, в якій зазначила, що ОСОБА_1 не мав наміру оскаржувати постанову суду від 21 квітня 2021 року (а.с. 59).

15 червня 2021 року до суду звернулася адвокат Пилаєва В.В. з клопотанням в якому зазначила, що ОСОБА_1 дійсно доручив ОСОБА_2 займатися його питанням пов`язаним з подією 24 лютого 2021 року, знав про рішення суду, однак він мав намір оскаржити судове рішення самостійно та особисто надати суду пояснення, тому зважаючи на викладене просив суд не поновлювати строк на апеляційне оскарження постанови від 20 квітня 2021 року та повернути апеляційну скаргу особі, що її подала.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 та його представник за довіреністю Тарахтій В.С. були усвідомленими про ухвалення постанови 20 квітня 2021 року проте, звернулися з апеляційною скаргою з пропуском строку на апеляційне оскарження не зазначивши поважних причин пропуску строку на оскарження, що підтверджується протоколом судового засідання.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Устименко проти України» Суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейським судом у справі «Пономарьов проти України», зазначено, що принцип правової визначеності порушується і у разі відсутності поваги до процесуальних строків (заява № 3236/03,3 квітня 2008, п. 40-41). Так, суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України», заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності рішення.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що апелянтом не наведено об`єктивних причин, щодо поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови.

За таких обставин, клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження залишити без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку на підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева