Справа №: 671/783/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року м. Волочиськ

Суддя Волочиського районного суду Хмельницької області Павлова А.С., за участі особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , працюючого водієм ТОВ «Кернел», за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

04.05.2021 о 19 год. 20 хв. на а/д Т-2311 Хмельницький Волочиськ, на ділянці дороги на якій проводяться ремонтні роботи, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом DAF ТЕ 95 XF, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом ОДАЗ 9370, номерний знак НОМЕР_2 , при зустрічному роз`їзді, а саме по зустрічній смузі руху, з ввімкненою аварійною сигналізацією здійснював роз`їзд з невідомим автомобілем, який рухався навпроти по узбіччю дороги, та допустив зіткнення з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходився у світловідбиваючому жилеті по центрі дороги, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді забою кінцівки. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 13.4, 2.3 (б).

Потерпілим від ДТП є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав частково. Суду пояснив, що він у вечірній час 04.05.2021 керуючи транспортним засобом DAF з напівпричепом розминався з іншим автомобілем на ділянці дороги, де проводились ремонтні роботи. Він бачив, що там працює спецтранспорт та працівники, проте факту наїзду на когось він не помітив, а тому не зупинився. Доїхавши до пункту свого призначення, якийсь чоловік (водій) йому сказав про факт наїзду на людину. Після цього він одразу поїхав на ту ділянку дороги, що ремонтувалась. Там давав пояснення поліцейським. Вину у вчиненні ДТП він визнає повністю ідоказів його вини не оспорює. Проте, місця події він не покидав, адже не знав про факт наїзду. Про вчинене дуже шкодує.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердив факт наїзду на його колегу ОСОБА_4 вищевказаного транспортного засобу під час виконання ними дорожніх робіт 04.05.2021. Потерпілий від фури відскочив, але все одно не зміг уникнути наїзду і на його ногу наїхав синій DAF. Водій не зупинився, а проїхав далі.

Свідок ОСОБА_2 дав суду пояснення, згідно яких він очевидцем ДТП не був, однак його підлеглий працівник ОСОБА_4 , який проводив роботи на автодорозі подзвонив та повідомив що його ногу переїхав вантажний автомобіль, який не зупинився і поїхав далі. Потерпілого завезли колеги до лікарні. Приїхавши на місце події він спостерігав за оформленням матеріалів та відібранням пояснень. Водій ОСОБА_1 запевняв, що він не побачив факту наїзду на ОСОБА_4 .

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що останній вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, однак складу правопорушення за ст. 122-4 КУпАП в діях останнього судом не встановлено.

Так, відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 238836 від 04.05.2021, схемою місця ДТП від 04.05.2021, копією травм карти № 99 від 04.05.2021, усними поясненнями ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Враховуючи те, що за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не враховуються загальні правила накладення стягнення, передбачені у ч. 2 ст. 33 КУпАП, вважаю за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення встановлене санкцією ст. 124 КУпАП у виді штрафу.

При обранні виду покарання ОСОБА_1 за вчинене правопорушення, суд враховує пом`якшуючу обставину щире каяття та притягнення його до відповідальності вперше.

Разом з тим, суд вважає недоведеним наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП, зокрема, суду не надано беззаперечних доказів умислу останнього на залишення місця ДТП після вчинення наїзду на потерпілого.

Особа, яка притягується до відповідальності категорично запевняє, що він не бачив, як наїхав на людину, тому не зупинився. Свідок ОСОБА_3 також підтвердив, що водій висловлював дане твердження в день події, повернувшись назад на місце наїзду.

Беззаперечних доказів, які б доводили наявність умислу у водія на залишення місця ДТП, судом не здобуто, відтак вина ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП є недоведеною.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, суд не може самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином суд перебере на себе функцію обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 19 Конституції України посадова особа органу державної влади зобов`язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведене, провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення. Частиною 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір справляється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 122-4, 247, 280, 283, 284 КУпАП, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 850 гривень на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 454 гривні судового збору.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається через Волочиський районний суд Хмельницької області.

Суддя: Павлова А.С.