Справа №333/437/21
Провадження №3/333/497/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Холод Р.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у м. Запоріжжі, громадянки України, працює комірником у КП «Водоканал», не заміжня, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №025017 від 06.01.2021 року, 06.01.2021 року, приблизно о 23-00 год., ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння не виконувала своїх батьківські обов`язки відносно малолітнього ОСОБА_2 , 2010 року народження, вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно матері у присутності сина, розбила скло у двері, вживає алкогольні напої у присутності сина, робить тиск на дитину, яка перелякалася та боїться спілкуватися та рухатися по квартирі, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого, ч.1 ст.184 КУпАП не визнала та пояснила, що вона разом із дитиною ОСОБА_3 , 2010 року народження, з батьками ОСОБА_4 , 1958 року народження, ОСОБА_5 , 1956 року народження та братом ОСОБА_6 проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Останній час у їх родині постійно відбуваються сварки через побутові проблеми. Вона разом з сином мешкає в одній кімнаті, батьки та брат в інших. 06.01.2021 року, у Святий вечір вона до себе додому запросила свого друга, з яким вживала спиртні напої. Пізніше, додому повернулися батьки, які також знаходилися у стані алкогольного сп`яніння. Через усталені неприязні відносини з матір`ю, у неї з останньою виникла словесна сварка, під час якої вона виловлювалася на адресу матері нецензурною лайкою. Водночас, в цей момент дитина знаходилася у своїй кімнаті, двері якої були закриті. Під час сварки, вона захлопнула двері у залі, після чого розбилося скло, яке поранило руку матері, так як остання стояла біля дверей. Вона належним чином відноситься до своїх батьківських обов`язків та виховує дитину.

Свідок ОСОБА_4 під час судового розгляду пояснила, що 06.01.2021 року, приблизно о 21-00 год., вона разом із своїм чоловіком ОСОБА_5 прийшли додому за адресою: АДРЕСА_1 . У цей час у квартирі знаходилася її донька ОСОБА_7 та її онук, син останньої ОСОБА_8 . Також, у квартирі перебував якийсь знайомий ОСОБА_9 , але останній покинув квартиру, коли вони повернулися. Останнім часом в їх родині постійно відбуваються сварки через побутові питання. Коли ОСОБА_10 провела свого знайомого, остання розпочала словесну сварку, під час якої висловлювалася на її адресу нецензурною лайкою, у т.ч. погрожувала застосування фізичної сили. ОСОБА_1 в той вечір перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Остання дійсно під час сварки сильно хлопнула дверима, від чого скло тріснуло, та при падінні пошкодило їй руку. Але вона вважає, що в даному випадку ОСОБА_1 це зробила ненавмисно. З дитиною ОСОБА_1 поводиться належним чином.

Свідок ОСОБА_5 надав у суді аналогічні з потерпілою ОСОБА_1 пояснення з приводу подій, що відбулися ввечері 06.01.2021 року.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , вислухавши останню та свідків, дослідивши матеріали справи, суддя дійшов до такого.

Частина 1 статті 184 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Згідно з положеннями ст.6 ч.1 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Спираючись на ці положення, а також на практику Європейського суду з прав людини, викладену у рішеннях від 09.06.2011 р. по справі «Лучанінова проти України», від 30.05.2013 р. по справі «Малофєєва проти Росії», від 20.09.2016 р. по справі «Карелін проти Росії», суддя приходить до переконання, що як і у кримінальному провадженні, так і у справі про адміністративне правопорушення, суддя, зберігаючи принцип неупередженості і безсторонності судового розгляду, не вправі самостійно, на шкоду особі змінювати формулювання правопорушення, викладене в протоколі про адміністративне правопорушення. Вказане формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Карелін проти Російської Федерації» від 20 вересня 2016 року (заява №926/08) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується із практикою та позицією ЄСПЛ.

За змістом закону (КУпАП), розгляд справи здійснюється лише щодо особи, відносно якої складений протокол та в межах цього протоколу про адміністративне правопорушення.

В порушення вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №025017 від 06.01.2021 року працівник поліції фактично не конкретизувала дії ОСОБА_1 , тобто не вказала які обов`язки не виконувала остання та у з чого це вбачається.

Вважаю, що порушення, допущене працівником поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 має важливе значення в контексті реалізації права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Встановлено, що до суду з відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 разом надійшов лише із копіями: протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 06.01.2021 року; рапортів працівників поліції, пояснень ОСОБА_4 , термінового заборонного припису стосовно кривдника. Тобто, фактично до вказаного протоколу не долучено жодного оригіналу документа. Усі перераховані копії документів стосуються лише домашнього насильства, вчиненого ОСОБА_1 відносно своєї матері ОСОБА_4 .

Крім того, у судовому засіданні безпосередні свідки подій не вказали, у чому вбачається ухилення ОСОБА_1 від своїх обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Аналіз долучених до протоколу про адміністративне правопорушення документів, свідчить, що вони не містить у собі фактичних даних, на основі яких можливо встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, тобто винуватість ОСОБА_1 в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій. Суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011).

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Особу може бути визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто наявність усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення. Відсутність одного з елементів юридичних ознак складу правопорушення не утворює складу правопорушень.

За своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин адміністративного провадження, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, оцінюю кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В даному випадку, в матеріалах справи відсутні належні, достатні і допустимі докази, а також докази поза розумним сумнівом, оцінивши які, можливо було б дійти до безсумнівного висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Згідно п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому на думку судді, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 184, 245, 247, 251, 252, 260, 261, 266, 280 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод