Справа № 344/714/21
Провадження № 33/4808/279/21
Категорія ст.130 ч.1,ст.124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лазарів О. Б.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Калинія Ю.М.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 березня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.124, ст.130 ч. 1 КУпАП. та призначено адміністративне стягнення :

- за ст.124 КУпАП у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень;

- за ст. 130 ч. 1 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить десять тисяч двісті гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до ст. 36 КУпАП ОСОБА_1 призначено остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить десять тисяч двісті гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 08 січня 2021 року о 00-36 год. в м. Івано-Франківську, на перехресті вулиць Галицька-Горбачевського, керував транспортним засобом марки " Renault Megane ", д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився за допомогою приладу "Драгер" в присутності двох свідків, чим порушив п.2.9 а) ПДР України .

Також, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 08 січня 2021 року 00-36 год. в м. Івано-Франківську, на перехресті вулиць Галицька-Горбачевського, керував транспортним засобом марки " Renault Megane ", д.н.з. НОМЕР_1 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду (електроопору), чим порушив п.п. 2.3.б), 12.1., ПДР України. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова судді є незаконною, винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, без з`ясування всіх обставин справи, які мають істотне значення для розгляду справи.

Вказує на те, що постанова суду була ухвалена без його участі, що є порушенням його права на захист та не звертаючи увагу на те, що ним було подано завчасно клопотання про перенесення розгляду справи та з підтверджуючим документом про його захворювання на COVID-19, у зв`язку з чим суд першої інстанції неповно з`ясував фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, внаслідок чого прийшов до безпідставного висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративних правопорушень.

Апелянт вказує на те, що у поданих ним клопотаннях на електронну пошту суду та через свого адвоката у судовому засіданні він просив надати йому можливість надати пояснення суду, просив викликати свідка на підтвердження його тверджень щодо обставин справи, які судом були проігноровані та не наведено мотивів в постанові суду про їх відхилення.

ОСОБА_1 вказує на те, що судом були спотворені показання інспектора ОСОБА_2 та не допитано за його клопотанням свідка ОСОБА_3 .

Стверджує, що не керував транспортним засобом під час дорожньо-транспортної пригоди та пояснює, що близько 11.30 год. вечора 07.01.2021 року він із його знайомим ОСОБА_3 , який перебував за кермом транспортного засобу, потрапили у дорожньо-транспортну пригоду, оскільки через погані погодні умови дороги автомобіль занесло в лінію електропередач. Вони перебували біля автомобіля по приїзду працівників поліції, в ході розмови із працівниками поліції ОСОБА_3 не помітно для всіх покинув місце ДТП. На наступний день ОСОБА_3 повідомив йому, що він пішов за правами посвідчення водія, а коли повернувся, то на місці ДТП нікого не було.

Вказує на те, що працівники поліції, незважаючи на його переконання, що він не керував транспортним засобом, безпідставно притягнули його до адміністративної відповідальності.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки він не керував транспортним засобом.

Просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_4 та його захисник адвокат Калиній Ю.М. повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи захисника адвоката Калиній Ю.М. та апелянта ОСОБА_4 , дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що встановлений законом порядок розгляду справ про притягнення осіб до адміністративної відповідальності не забезпечує належну реалізацію принципу змагальності сторін та можливість підтримання державного обвинувачення у вчиненні правопорушення в суді.

Апеляційний суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що судова практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа "Гурепка проти України")

При цьому, позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.»

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Зокрема, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право на участь у судовому засіданні, право на захист своїх інтересів за допомогою професійного захисника, право на надання доказів та пояснень щодо висунутого обвинувачення.

Апеляційний суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Так, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилається на те, що суд першої інстанції за наявності поданого ним клопотання про відкладення розгляду справи безпідставно розглянув справу без його участі, чим порушив його право на захист.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з мотивувальної частини постанови судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Кучма М.В. на виклик суду не з`явився, однак належним чином повідомлявся про дату і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього. В судовому засіданні інтереси ОСОБА_1 представляв захисник Калиній Ю.М.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту матеріалів справи вбачається, що адвокат Калиній Ю.М. був присутнім в судовому засіданні 30.03.2021 року, був ознайомлений із матеріалами справи та представляв інтереси апелянта в судовому засіданні.

Матеріали справи про звинувачення ОСОБА_4 у вчиненні адміністративних правопорушень за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП надійшли до Івано-Франківського міського суду 19.01.2021 року, розгляд яких було призначено на 02.02.2021 року.

В судове засідання 02.02.2021 року ОСОБА_4 не з`явився, а тому судове засідання було перенесено на 16.02.2021 року.

Про перебування справ про адміністративне правопорушення за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП в Івано-Франківському міському суді Івано-Франківської області ОСОБА_1 був повідомлений, про що свідчить розписка Укрпошти (а.с.12) про вручення повідомлення про розгляд справ із його власноручним підписом.

16.02.2021 року в день розгляду справи на електронну пошту суду ОСОБА_4 надіслав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із погіршенням стану здоров`я та ОСОБА_5 недопущення розповсюдження коронавірусу.

Наступне судове засідання судом було призначено на 09 год. 01 хв. 04.03.2021 року. ОСОБА_4 о 09 год. 04.03.2021 року на електронну пошту суду повторно надіслав клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки перебував в м. Коломия, та не мав можливості прибути в судове засідання, при цьому зазначив, що бажає бути присутнім в судовому засіданні для надання пояснення по справі. ОСОБА_4 зазначив, що повідомлення суду не отримував про день та час розгляду справи, а про розгляд справ довідався із сайту Івано-Франківського міського суду.

Вкотре розгляд справ було перенесено на 10.03.2021 року, про що ОСОБА_1 було повідомлено телефонограмою, яку ним особисто отримано о 10 год. 52 хв. 04.03.2021 року (а.с.22). Однак, розгляд справи не відбувся по причині перебування судді у відпустці (а.с.23).

В матеріалах справи наявне повідомлення ОСОБА_1 під його власноручний підпис про наступне судове засідання у справі, призначене на 16.03.2021 року о 09.40 год. (а.с.24). в день розгляду справи 16.03.2021 року ОСОБА_1 подано клопотання про надання йому можливості реалізувати його право на правову допомогу та надання часу для вибору захисника його прав. 16.03.2021 року ОСОБА_1 було вручено пам`ятку про права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (а.с26). розгляд справи судом було перенесено на 09.00 год. 17.03.2021 року, про що ОСОБА_1 було повідомлено під власноручний розпис.

17.03.2021 року вкотре ОСОБА_1 подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із укладенням із захисником договору 16.03.2021 року про захист його прав та перебування захисника Калинія Ю.М. в іншій справі, та не можливістю його прибуття в судове засідання для здійснення захисту його прав та інтересів.

Окрім того, захисником ОСОБА_6 на електронну адресу Івано-Франківського міського суду було надіслано клопотання про відкладення розгляду справи та надання йому можливості на ознайомлення із матеріалами справи.

Розгляд справи було призначено на 09.00 год. 18.03.2021 року, про що особисто ОСОБА_1 було повідомлено під його власноручний підпис (а.с.34). 18.03.2021 року ОСОБА_4 в черговий раз подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи про причині не можливості прибуття в судове засідання його захисника (а.с.35). Захисником ОСОБА_6 на електронну пошту суду також надіслано клопотання про відкладення розгляду справи з урахуванням дат його зайнятості у розгляді інших справ.

Наступне судове засідання у справі було призначено на 9 го. 00 хв. 19.03.2021 року, про що ОСОБА_1 було ознайомлено під його власноручний підпис (а.с.40), розгляд якого в черговий та неодноразово було перенесено за його клопотанням на 13 год. 22.03.2021 року та повідомлено під власноручний підпис (а.с.43).

19.03.2021 року ОСОБА_4 подав до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи, з якими в той же день 19.03.2021 року ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис на заяві. (а.с.44).

19.03.2021 року на електронну пошту було надіслано заяву захисника Калинія Ю.М. про надання ОСОБА_4 можливості ознайомлення з матеріалами справи (а.с.45-48).

22.03.2021 року на електронну адресу суду захисник Калиній Ю.М. надіслав клопотання про виклик в судове засідання свідка ОСОБА_3 та виявлення у ОСОБА_1 вірусу, а тому правопорушник не може з`явитись до суду в судове засідання для надання пояснень щодо обставин справи , при цьому надав світлову копію результату тесту (а.с.49-52).

В черговий раз розгляд справи було судом перенесено та призначено наступне судове засідання на 09.30 год. 30.03.2021 року, про що було ознайомлено захисника Калинія Ю.М. під його власноручний підпис (а.с.53).

Суддею було винесено постанову суду від 30.03.2021 року про об`єднання справ про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП в одне провадження присвоївши об`єднаному провадженню єдиний унікальний номер (а.с.55-56) та ухвалено постанову суду про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.124 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення на підставі ст.36 КУпАП.

До матеріалів справи долучено клопотання захисника Калинія Ю.М. про виклик свідка ОСОБА_3 та із зазначенням про продовження лікування ОСОБА_1 , яке ним надіслано на електронну пошту суду 30.03.2021 року та зареєстроване о 09 год. 47 хв. 30.03.2021 року.(а.с.61-63, 65-67, 69-71). Працівниками суду було складено акт про те, що зазначене клопотання захисника у даній справі було зареєстровано 30.03.2021 року о 09 год. 47 хв. та передано судді після проведення судового засідання (а.с.64, 68, 72).

У відповідності до супровідного листа суду (а.с.73) ОСОБА_1 було надіслано постанову суду від 30.03.2021 року для відома.

05.04.2021 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про видачу йому копії постанови суду від 30.03.2021 року (а.с.74). 12.04.2021 року Івано-Франківським міським судом була зареєстрована апеляційна скарга подана ОСОБА_4 на постанову суду від 30.03.2021 року.

Апеляційний суд вважає, що відсутність відповідного клопотання ОСОБА_1 про перенесення розгляду справи призначеного 30.03.2021 року та неповідомлення про поважність причин своєї неявки давало суду першої інстанції правові підстави для прийняття рішення про розгляд справи за відсутності ОСОБА_4 .

Апеляційним судом встановлено, що клопотання адвоката Калинія Ю.М. про перенесення розгляду даної справи було зареєстровано 30.03.2020 року о 09 год. 47 хв. після завершення розгляду справи по суті, тобто вже після ухвалення судом рішення по справі.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що розгляд справи про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП відбулось за участі захисника Калинія Ю.М., який у відповідності до ордеру серії ІФ №107357 (а.с.32-33) представляв права та інтереси в суді ОСОБА_1 .

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції, розглянувши справу без його участі порушив його право на захист та не надав йому можливості належним чином організувати захист своїх інтересів, не відповідають дійсності.

За своїм значенням принцип диспозитивності, відповідно до якого сторони самостійно, на власний розсуд, вільно розпоряджаються своїми матеріальними і процесуальними правами та вирішують яким чином їм діяти в кожній конкретній ситуації, не є абсолютним, тому він не може служити виправданням безпідставного здійснення процесуальних прав, не пов`язаних з метою реального захисту своїх інтересів у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Калиній Ю.М. у повному обсязі підтримали вимоги апеляційної скарги та просили закрити провадження у справі, оскільки ОСОБА_1 не керував транспортним засобом і в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які свідчать про те, що він може бути суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 стверджував, що 08 січня 2021 року він не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Зазначає, що 07.01.2021 року він разом із своїм сусідом ОСОБА_3 святкували Різдво у свого знайомого. Близько 23.30 год. вечора 07.01.2021 року він попросив ОСОБА_3 переставити транспортний засіб ближче до місця проживання. Звернувся до ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що останній був тверезим, а він вживав спиртні напої та перебував у стані алкогольного сп`яніння. Вказує, що про це вони домовились ще раніше, оскільки він знав, що ОСОБА_3 не буде вживати алкогольні напої, оскільки рано вранці повинен їхати на роботу. Однак, через погані погодні умови ОСОБА_3 не впорався з керуванням та заїхав в стовп лінії електромережі. Вони вийшли з автомобіля та намагались оцінити пошкодження. Приблизно через п`ятнадцять хвилин приїхала патрульна поліція та почали встановлювати власника транспортного засобу. Однак, в ході розмови із працівниками поліції ОСОБА_3 непомітно для всіх покинув місце ДТП. На наступний день ОСОБА_3 повідомив йому, що він пішов за правами посвідчення водія, а коли повернувся, то на місці ДТП нікого не було. Вказує, що він казав працівникам поліції, що не керував транспортним засобом під час дорожньо-транспортної пригоди. Однак, останні змусили його пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу, хоча він казав їм, що в цьому не має потреби, оскільки він не керував транспортним засобом. Вказує, що саме з цих підстав, він відмовився підписувати Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності, оскільки він не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння і не вчиняв дорожньо-транспортної пригоди.

Суд першої інстанції вказав, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.130 ч.1, ст.124 КУпАП доводиться матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема: протоколом серії ДПР18 № 049794 від 08.01.2021 року про адміністративне правопорушення; протоколом серії ДПР18 № 049793 від 08.01.2021 року про адміністративне правопорушення; тестом №276 від 08.01.2021 року з результатом 2,45 проміле; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеоматеріалами, що містяться на оптичному диску,схемою місця ДТП від 08.01.2021 року, іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Судом першої інстанції зазначено, що при перегляді відеоматеріалів чітко зафіксовано факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці вчинення ДТП 08.01.2021 року на перехресті вулиць Галицька-Горбачевського в м. Івано-Франківську, де було виявлено стан алкогольного сп`яніння з показником 2,45 проміле, що значно перевищує допустимий рівень алкоголю в крові.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом і не вчиняв дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані виключно на уникнення відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.130, 124 КУпАП.

Разом з тим, таке обґрунтування висновків суду першої інстанції не можна вважати переконливим, оскільки воно носить голослівний характер та не підтверджується сукупністью досліджених доказів.

Так, суд першої інстанції, грубо порушуючи вимоги щодо об`єктивного та справедливого розгляду провадження, не перевірив належним чином та не спростував доводи ОСОБА_1 про те, що він не був водієм транспортного засобу і дорожньо-транспортну пригоду було вчинено ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №049794 від 08.01.2021 року, водій ОСОБА_1 08 січня 2021 року о 00-36 год. в м. Івано-Франківську, на перехресті вулиць Галицька-Горбачевського, керував транспортним засобом марки " Renault Megane ", д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився за допомогою приладу "Драгер" в присутності двох свідків, чим порушив п.2.9 а) ПДР України .

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою інспектором взводу « роти 2 БУПП в Івано-Франківській області лейтенантом поліції Яремків З.Ю., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, протокол підписаний уповноваженою особою та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

В протоколі зазначені свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 із зазначенням їхніх анкетних даних та власноручними підписами у протоколі.

ОСОБА_1 був присутній при складанні вказаного протоколу, був ознайомлений із його змістом, йому були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, повідомлено про те, що розгляд справи відбудеться у суді м. Івано-Франківська.

До протоколу долучено відеозапис з нагрудних відео реєстраторів працівників поліції 5003, 5028, направлення в ОНД, пояснення свідків та акт огляду.

У ОСОБА_1 працівниками поліції було вилучено посвідчення водія та видано тимчасовий дозвіл на керування транспортними засобами.

Окрім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №049793 від 08.01.2021, ОСОБА_1 08 січня 2021 року 00-36 год. в м. Івано-Франківську, на перехресті вулиць Галицька-Горбачевського, керував транспортним засобом марки " Renault Megane ", д.н.з. НОМЕР_1 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду (електроопору), чим порушив п.п. 2.3.б), 12.1., ПДР України. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою інспектором взводу « роти 2 БУПП в Івано-Франківській області лейтенантом поліції Яремків З.Ю., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, протокол підписаний уповноваженою особою та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 був присутній при складанні вказаного протоколу, був ознайомлений із його змістом, йому були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, повідомлено про те, що розгляд справи відбудеться у суді м. Івано-Франківська.

До протоколу долучено відеозапис з нагрудних відео реєстраторів працівників поліції 5003, 5028, схема ДТП.

Посвідчення водія у ОСОБА_1 не вилучалось та не видавався тимчасовий дозвіл на керування транспортними засобами.

Протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підписано, про що свідчить його власноручний підпис.

Разом з тим, вищевказані протоколи про адміністративні правопорушення не спростовують доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом і не вчиняв дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які були долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно послався на відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, як на доказ, який підтверджує вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки вони не містять відеозапису події правопорушення.

Крім того, зі змісту вказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 з самого початку спілкування з працівниками поліції неодноразово стверджував, що не керував транспортним засобом і не вчиняв дорожньо-транспортної пригоди.

Разом з тим, перегляд вказаного відеозапису свідчить про те, що працівники поліції, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення визнавали, що вони не мають інформації щодо водія транспортного засобу марки транспортний засіб "Renault Megane", д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки намагались встановити його за показаннями свідків, які перебували на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Зі змісту відеозапису неможливо встановити які саме обставини переконали працівників поліції прийти до висновку, що водієм транспортного засобу був саме ОСОБА_1 у зв`язку з чим в судовому засіданні апеляційної інстанції було допитано поліцейську взводу 2 роти 2 БУПП в Івано-Франківській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 , яка показала, що 08 січня 2021 року близько 00-36 год. працівниками патрульної поліції було здійснено виїзд на дорожньо-транспортну пригоду. Вказує, що водій ОСОБА_10 добровільно погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу внаслідок чого було встановлено, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим нею було складено протокол про адміністративне правопорушення про керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Вказує, що особу водія було встановлено на підставі повідомлення невідомої особи, яка стверджувала що водієм транспортного засобу був високий лисий чоловік і саме за цими ознаками вона визначили ОСОБА_1 як водія транспортного засобу. Крім того, під час перевірки документів щодо пошкодженого транспортного засобу було встановлено, що він належить матері ОСОБА_1 , що додатково вказувало на нього як на водія транспортного засобу.

Вказує, що встановити особу невідомого заявника, який може підтвердити, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом неможливо і вона не знає яким чином можливо підтвердити наявність відповідної телефонної розмови з вказаним свідком, оскільки з того моменту пройшов доволі тривалий час.

Таким чином суду не надані дані, які дозволяють встановити джерело походження інформації, якою керувалась поліцейська ОСОБА_9 щодо визначення особи водія транспортного засобу, перевірити вказані нею дані та допитати у судовому засіданні в якості свідка очевидця події, на якого вона посилається у своїх показаннях.

Разом з тим, зі змісту показань ОСОБА_9 вбачається, що при встановленні особи водія транспортного засобу вона керувалась поясненнями з чужих слів невідомої особи, встановити яку неможливо.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці щодо визнання показання із чужих слів допустим доказом неодноразово звертав увагу на те, що показання із чужих слів не можуть бути вирішальними та єдиними під час винесення судового рішення, а мають бути підтверджені іншими допустимими доказами ( рішення у справі «Корнєв і Карпенко проти України».)

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до національного законодавства у будь-якому разі не можуть бути визнані допустимим доказом показання з чужих слів, якщо вони даються слідчим, прокурором, співробітником оперативного підрозділу або іншою особою стосовно пояснень осіб, наданих слідчому, прокурору або співробітнику оперативного підрозділу під час здійснення ними відповідного провадження.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що показання поліцейської ОСОБА_9 в частині посилання на показання невідомої особи щодо водія транспортного засобу не можуть бути визнані допустимими, оскільки не можуть бути перевірені судом і за своїм правовим змістом є показаннями з чужих слів, які були надані працівнику поліції під час здійснення ним відповідного провадження.

Разом з тим, в судовому засіданні апеляційної інстанції було допитано свідка ОСОБА_3 , який показав, що 07 січня 2021 року він разом з ОСОБА_1 в вечірній час відпочивав у знайомого. Потім, ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що вживав спиртні напої та перебував у стані алкогольного сп`яніння, попросив його перепаркувати транспортний засіб ближче до місця проживання. Звернувся до нього, оскільки знав, що він не вживав алкогольні напої та був тверезий. Однак, коли вони їхали транспортним засобом, то він пропустив поворот, не впорався із керуванням і врізався в стовп. Вказує, що він дочекався працівників поліції та говорив їм, що саме він керував транспортним засобом але не є власником транспортного засобу. Вказує, що насправді , він

Таким чином, свідок ОСОБА_11 в категоричній формі стверджує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння 07.01.2021 року і не вчиняв дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що під час проведення судового розгляду не було отримано належних та допустимих доказів, які свідчать про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом і є суб`єктом ч.1 ст.130 , ст.124 КУпАП.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які спростовують доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом і не вчиняв дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «Кобець проти України» зазначено, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За обставин викладених вище, апеляційний суд вважає недоведеним вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що досліджена судом сукупність доказів не дозволяє прийти до висновку поза розумним сумнівом про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що діючий закон про притягнення особи до адміністративної відповідальності, містить тільки одну правову підставу для визнання особи невинуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, ст. ст. 251, 280, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 березня 2021 року стосовно ОСОБА_1 скасувати та прийняти нову постанову.

Закрити провадження про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв