Справа № 428/3069/21
Провадження № 33/810/111/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Сєвєродонецьк 11 червня 2021 року

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Луганського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу захисника Чернобай С.С. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 квітня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який працює водієм маршрутного таксі, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень.

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що 02 квітня 2021 року о 16 годині 03 хвилини в м. Сєверодонецьк, на вул. Гагаріна, 73 ОСОБА_1 керував маршрутним транспортним засобом БАЗ 2215 державний номерний знак НОМЕР_1 , що рухався за маршрутом №101 та перевозив пасажирів в кількості 23 чоловіка, замість 15 дозволених, зазначених у технічній характеристиці транспортного засобу, чим порушив вимоги ч.2 пункту 10 постанови КМУ №1236 від 09 грудня 2020 року.

В апеляційній скарзі, яка подана 17 травня 2021 року, захисник просить, скасувати постанову судді, провадження у справі закрити. У клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження посилався на те, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 , котрий не приймав участь у розгляді справи у суді першої інстанції, отримав 07 травня 2021 року.

Зазначає, що з вищевказаною постановою категорично не згодний, вважає її незаконною та необґрунтованою. В постанові суддя зазначив, що ОСОБА_2 порушив вимоги ч. 2 п. 10 Постанови КМУ №1236 від 09 грудня 2020 року, а саме перевозив пасажирів в кількості 23 чоловіка, замість 15 дозволених. Утім на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення вказана Постанова не містила відповідальності за зазначене порушення правил перевезення. Таким чином, в протоколі про адміністративне правопорушення кваліфіковані дії ОСОБА_1 не відповідають змісту правопорушення вказаного в протоколі про адміністративне правопорушення, що суперечить вимогам ст. 256 КУпАП, та свідчить про відсутність зазначеного в протоколі пункту нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Окрім цього судом першої інстанції не було враховано тієї обставини, що заборона на здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів на транспорті, у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більші ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічно характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційні документах на такий транспортний засіб встановлена саме для перевізників, а ОСОБА_1 є лише водієм транспортного засобу.

Апеляційна скарга на постанову судді подана після закінчення 10-ти денного строку на апеляційне оскарження, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП. Однак клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження містить посилання на обставини, які є поважними, у зв`язку з чим вважаю за необхідне поновити строк апеляційного оскарження постанови судді.

Заслухавши пояснення захисника Чернобай С.С., який підтримав апеляційні вимоги та надав пояснення аналогічні їх змісту, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 43-3 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Апеляційний суд не погоджується з доводами апелянта з приводу того, що ОСОБА_1 у даному випадку не суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, оскільки зазначений закон про адміністративні правопорушення не передбачає спеціального суб`єкта цього правопорушення.

У зв`язку з чим, за загальним правилом, особою, яка несе відповідальність за ст. 44-3 КУпАП, є будь-яка фізична особа, яка досягла на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку, що зокрема, порушує правила карантину (ст. 12 КупАП.

Згідно з ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставі і в порядку, встановлених цим законом.

Частина 1 статті 8 КУпАП визначає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

У відповідності до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, зокрема, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Стаття 43-3 КУпАП є бланкетною, тобто такою, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність, а тому у протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначена відповідна стаття певного нормативного акту (частина, пункт) та має бути викладено їх зміст.

У протоколі про адміністративне правопорушення наявне посилання на такий акт законодавства - п.10 ПКМУ 1236 від 09 грудня 2020 року, судом зазначено порушення ч. 2 п.10 Постанови КМУ від 09 грудня 2020 року.

Апеляційний суд виходить з того, що цим нормативним актом є Постанова Кабінету Міністрів України № 1236 від 09 грудня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (далі Постанова).

Цією Постановою на території України на період дії карантину запровадились обмежувальні протиепідемічні заходи, зокрема п.п. 10 п. 2 було заборонено здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу і визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб.

У подальшому Постанова зазнала численних змін, та на час вчинення ОСОБА_1 інкримінованих йому дій, було встановлено, що залежно від епідемічної ситуації на території України в цілому або на визначених територіях були встановлені зелений, жовтий, помаранчевий або червоний рівень епідемічної небезпеки поширення COVID-19 (далі - рівень епідемічної небезпеки).

Пунктом 3 Постановою з 24 лютого 2021 року на території України встановлений жовтий рівень епідемічної небезпеки, відповідно до п.п. 8 забороняється: здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб.

Далі п.п 10 п. 3 Постанови визначав час робота суб`єктів господарювання з надання послуг громадського харчування, а п. 10 момент припинення самоізоляції.

Отже, зазначене порушення ОСОБА_1 правил щодо карантину людей, передбачених п.10 ПКМУ від 09 грудня 2020 року, не відповідає обставинам справи.

З урахуванням наведеного, апеляційним судом встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення не вказане правильне посилання на конкретну норму закону щодо дотримання вимог в умовах карантину, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, що прямо суперечить принципу правової визначеності.

За таких обставин постанова судді не відповідає ст. 7 Конвенції, котра декларує, що нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення згідно з національним законом або міжнародним правом.

При цьому відповідно до практики ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальною, мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції (справа «Лучанінова проти України»).

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

За таких обставин, з урахуванням встановлення апеляційним судом невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимог ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначений нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Чернобай С.С. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 квітня 2021 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП - скасувати.

Закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук