Провадження №3/127/9918/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2021 р. м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Ковальчук Л.В., розглянувши матеріали, які надійшли від УПП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

06.12.2020 року о 15:55 год. по вул. Зодчих, 2 в м. Вінниця водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mercedes Benz G500», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, суду повідомив, що працівники поліції діяли неправомірно, ображали його своїм свистом, шарпали за одяг, обзивали наркоманом, тому він відмовився їхати в наркологічний диспансер.

В судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_2 , який суду повідомив, що 06.12.2020 року під час патрулювання у мікрорайоні Поділля, він помітив, як водій ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху, а саме перетнув дві суцільні смуги руху та здійснив розворот. Він підійшов до ОСОБА_1 та повідомив про правопорушення. В цей час він помітив, що ОСОБА_1 поводить себе не адекватно. У зв`язку з цим він запропонував ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у наркологічному диспансері. На це ОСОБА_1 говорив, що нікуди не поїде. В присутності двох свідків, які засвідчили відмову ОСОБА_1 від проходження огляду, він склав протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Під час вказаної події ОСОБА_1 ніхто не ображав, він та його напарник поводили себе правомірно.

Після дачі пояснень самим ОСОБА_1 та допиту свідка ОСОБА_2 судове засідання було відкладено в зв`язку з заявленим захисником клопотанням про витребування відеозапису з камер поліції, однак в подальшому ОСОБА_1 двічі не з`явився в судове засідання, передавши через захисника довідки про те, що він проходить лікування вдома. Суд не бере дані довідки до уваги, оскільки вони видані не сімейним лікарем, а лікарем з медичного центру, який не може визначати працездатність особи. До того ж з рекомендацій лікаря вбачається, що ОСОБА_1 рекомендовано домашній режим, що не свідчить про те, що він не міг з`явитися в судове засідання за станом здоров`я.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, зокрема, проводити судове засідання у відсутності особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В рішенні від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, КУпАП визначені випадки, коли справа не може розглядатися за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (ст.268 КУпАП), однак розгляд справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою особа притягується до адміністративної відповідальності, не належить до цих випадків. До того ж ОСОБА_1 був присутнім в судових засіданнях, надав пояснення, заявляв клопотання, а потім не з`явився на думку суду під вигаданим приводом. За таких обставин, суд вважає, що продовжити розгляд справи можливо за відсутності ОСОБА_1 , за участі його захисника Стьоби Ю.М.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, з урахуванням скорочених строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Винуватість ОСОБА_1 підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення від 06.12.2021 року, рапортом працівника поліції, письмовими поясненнями свідків, показаннями свідка ОСОБА_2 та переглянутим відеозаписом, а також його власними поясненнями.

З метою перевірки правдивості показань поліцейського та пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні було переглянуто відеозаписи з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано все, що відбувалося на місці зупинки транспортного засобу. Зокрема на відео видно та чути, як працівники поліції неодноразово пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, при цьому поводяться спокійно, образливих висловів не застосовують. При цьому ОСОБА_1 поводиться зухвало, виглядає надто збудженим, не реагує на пропозиції працівників поліції, перебиває їх, не відповідає на їх запитання, виражається нецензурною лайкою до працівників поліції, робить вигляд, що він спілкується по телефону, намагається звинуватити поліцейських в тому, що вони діють неправомірно, а в подальшому, біля ТЦ «Поділля» в присутності свідків, на неодноразову пропозицію поліцейського відмовляється від проходження огляду.

Сам ОСОБА_1 не заперечив, що він відмовився їхати у наркологічний диспансер та проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння, однак пояснив це тим, що працівники поліції порушували його права та ображали його. Суд вважає такі його ствердження непереконливими та неправдивими.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктом 2 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Пунктом 6 вказаного Порядку передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8 Порядку).

На думку суду відмова ОСОБА_1 від медичного обстеження на стан сп`яніння жодним чином не була спричинена діями поліцейських, а була пов`язана саме з побоюванням ОСОБА_1 , що аналіз буде позитивним, а його поведінка була зумовлена небажанням проходити обстеження в спецзакладі.

На відео, яке було відтворене в судовому засіданні видно і чути, як працівник поліції неодноразово звертається до ОСОБА_1 з пропозицією пройти медичний огляд в наркодиспансері, який від місця зупинки знаходиться дуже близько . Однак ОСОБА_1 весь час сперечається з поліцейськими, обвинувачує їх в неправомірності їх дій, виражається нецензурно, розмовляє по телефону, поводиться неадекватно та незрозуміло та вкрай нахабно.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту наведеної норми слідує, що відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає не лише за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що і мало місце в даному випадку.

Вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що виразилось у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, суд дійшов висновку, що його вина цілком доведена. Факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння зафіксований відповідними належними доказами та жодним чином не спростований. За наявних фактичних обставин, що мають місце, у діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він відмовився пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння.

На підставі викладеного, суд вважає, що у справі зібрано достатньо доказів в підтвердження винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому його слід визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено ставку судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому з ОСОБА_1 на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 420,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, 283, 284, 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі десять тисяч двісті гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі чотириста двадцять гривень 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя :