ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2021 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Потоцький В.П., розглянувши провадження у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Маніліча І.Д., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 19 травня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вижницького районного суду Чернівецької області від 19 травня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, який не працює, одруженого, який має на утриманні троє неповнолітніх дітей, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і за його вчинення накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.

Згідно з постановою районного суду, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 28.03.2021 року о 01 год.50хв. в м. Вижниця по вул. Чорновола, керував транспортним засобом марки «Рено Трафік», реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» та КНП «Вижницька БЛІЛ» у встановленому порядку відмовився. Своїми діями порушив п.2.5 ПДР України, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

ЄУНСС: 713/700/21

Номер провадження:33/822/283/21 Головуючий у І інстанції:Пилип`юк І.В. Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Головуючий в апеляційній ін-ції: ОСОБА_2 .

На вказану постанову суду захисник Маніліч І.Д., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 19 травня 2021 року та закрити справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 за відсутності в його діях складу правопорушення.

Свої апеляційні вимоги обґрунтовував тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам ОСОБА_1 та його захисника, викладеним у запереченні на протокол про адміністративне правопорушення.

Зазначив, що процедура направлення ОСОБА_1 для огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння і безпосередньо порядок проведення такого огляду були порушені працівником поліції, оскільки жодних ознак алкогольного сп`яніння у нього не було.

Також вказує на те, що ОСОБА_1 ні на місці зупинки ні в лікарні не відмовлявся від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Вважає, що під час проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів працівники поліції не забезпечили участь двох свідків.

Крім вищевказаного, зазначає і те, що відеозаписи, які містяться в матеріалах справи, змонтовані і постійно перериваються, а тому, на його думку, є неналежним та недопустимим доказом.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції ані захисник Маніліч І.Д., ні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, що у відповідності до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши та дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, повинно бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таких вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, серед іншого, передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена наявними у справі письмовими доказами, яким суд дав вірну юридичну оцінку.

Так, дані, які є в протоколі про адміністративне правопорушення серіїДПР18 №379395 від 28.03.2021 року, свідчать про те, що ОСОБА_1 28.03.2021 року о 01 год.50 хв. в м. Вижниця по вул. Чорновола, керував транспортним засобом марки «Рено Трафік», реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі у м. Вижниця відмовився. Своїми діями порушив п.2.5 ПДР України, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення, так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, при обставинах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджується й іншими доказами, наявними в матеріалах справи.

Так, із акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3), вбачається, що ОСОБА_1 , у якого були виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився від проведення огляду за допомогою приладу «Драгер».

Із направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.2), встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння.

Також висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 17 від 28 березня 2021 року, підтверджується те, що ОСОБА_1 відмовився від походження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.4).

Крім вищевказаних доказів факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки так і в медичній установі підтверджується відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції (диск, який прикріплений до опису справи), з яких вбачається, що працівниками поліції спочатку було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням приладу «Драгер», однак він відмовився від проходження такого огляду (відеозапис 0000000__0133, 01 хв.28сек) . Тоді працівниками поліції було запропоновано водію пройти огляд у медичному закладі, на що ОСОБА_1 спочатку погодився, однак, перебуваючи в приміщенні лікарні, на запитання лікаря, чи відмовляється він проходити огляд на стан сп`яніння, останній відповів: «Так, відмовляюсь» (відеозапис 0000000__0134, 29 сек.), а тому доводи апелянта в цій частині не знайшли свого підтвердження.

Посилання в апеляційній скарзі, що відеозапис з боді-камер поліцейських також є недопустимим доказом, оскільки запис здійснювався не безперервно, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки для справи не має доказового значення відомості зафіксовані на боді-камери поліцейських з моменту початку виконання поліцейським своїх службових обов`язків.

Всі обставини, які є мають значення для даної категорії справи зафіксовані на відеозаписі, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає такий доказ належним та допустимим.

Також безпідставними є доводи захисника про те, що під час проходження огляду (відмови у його проходженні) працівниками поліції не було забезпеченого присутність двох свідків, оскільки відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП участь свідків обов`язкова під час проведення огляду осіб лише в разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису.

Дослідивши матеріали даної справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції правильно визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При перегляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення апеляційним судом не встановлено порушень вимог закону щодо підстав та порядку проведеного огляду, які були б підставами для закриття справи про адміністративне правопорушення, а тому і в цій частині доводи апелянта є безпідставними.

Суд апеляційної інстанції критично відноситься до твердження апелянта щодо необґрунтованості встановлених працівниками поліції та зазначених у матеріалах справи ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , та не приймає їх до уваги, як такі, що мають суб`єктивний і формальний характер, оскільки працівники поліції діяли в межах наданих їм повноважень у відповідності до вимоги чинного законодавства.

Що стосується інших посилань в апеляційній скарзі, то вони мають формальний характер, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції доходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.

При цьому апеляційний суд керується висновком Європейського суду з прав людини, зробленим ним у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, де в п. 58 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Будь-яких істотних порушень норм процесуального чи матеріального права судом не встановлено.

При вирішенні питання про накладення на правопорушника адміністративного стягнення районним судом цілком враховано вимоги ст. 33 КУпАП.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Маніліча І.Д., який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 19 травня 2021 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду В.П. Потоцький