ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/445/21 Номер провадження 33/814/350/21Головуючий у 1-й інстанції Зоріна Д.О. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

з участю секретаря Яковенко В.С.

представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Кононенка В.А.,

розглянувши в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Кононенка Віталія Анатолійовича на постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06 квітня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06 квітня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 21 січня 2021 о 23 год. 56 хв. керував автомобілем Nissan Almera, д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Небесної Сотні в м. Кременчуці з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру «Drager» та у закладі охорони здоров`я водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.п.2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Кононенко В.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи, зокрема, відсутні докази законної зупинки працівниками поліції автомобіля ОСОБА_1 .

Окрім того, в доповненнях до апеляційної скарги адвокат зазначив, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, оскільки вимушений був придбати в аптеці та привезти ліки дружині, яка перебувала в «Кременчуцькому перинатальному центрі» та терміново їх потребувала, у зв`язку з чим був вимушений відмовитися від проходження обстеження на стан алкогольного сп`яніння.

Також адвокатом звернуто увагу, що суд, наклавши штраф в сумі 17000 грн., безпідставно застосував закон, який погіршує становище правопорушника, чим допустив порушення принципу дії закону в часі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та заслухавши пояснення адвоката, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ухвалюючи постанову, суд першої інстанції дійшов висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що підтверджується наступними доказами: протоколом у справі про адміністративне правопорушення, із відміткою про те, що водій ОСОБА_1 відмовився надавати пояснення; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які засвідчили факт відмови останнього від запропонованого працівниками поліції проходження огляду на стан сп`яніння, направленням на медичний огляд водія; рапортом працівників поліції, в якому зазначено про відсторонення водія з ознаками стану сп`яніння від керування транспортним засобом та передачу керування іншій особі та повідомлено про причини зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 .

Апеляційний суд погоджується з висновком суду в частині доведеності вини ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, за нормативним визначенням ст. 130 ч. 1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції..

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями статті 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як вже зазначено вище адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП настає в разі якщо особа керувала транспортним засобом і вже надалі за наявності обґрунтованої підозри про перебування у стані алкогольного сп`яніння, відмовилась від проходження медичного огляду на стан такого сп`яніння.

За вказаних обставини, апеляційним судом відхиляються доводи апелянта про безпідставність зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 , оскільки як вбачається з рапорту працівника поліції причиною зупинки керованого ним автомобіля став проїзд на забороняючий сигнал світлофора, що в свою чергу стало підставою для складання постанови за ч.2 ст. 122 КУпАП серія ДП18№694350.

Також є недоведеними твердження апелянта про те, що притягнутий до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 діяв стані крайньої необхідності, оскільки був вимушений терміново придбати та доставити в лікарню ліки для своєї дружини, яка потребувала їх негайного вживання.

Сам по собі факт перебування дружини водія ОСОБА_1 на момент скоєння правопорушення в умовах стаціонарного лікування, без доведення обставин, які б свідчили про існування крайньої необхідності, не можна розглядавати як підставу для закриття провадження у справі в розумінні ст. 247 КУпАП.

Доводи адвоката, що водій відмовився від проходження обстеження на стан сп`яніння, оскільки дуже поспішав до дружини в лікарню, не заслуговують на увагу, оскільки проходження обстеження на місці займає набагато менше часу в порівнянні з часом, необхідним для залучення свідків та складанням самого протоколу.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовився надавати пояснення та не зазначав, що поспішав придбати ліки для дружини, що терміново їх потребувала. Вказані доводи з`явилися лише в доповненнях до апеляційної скарги.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновками судді про доведеність факту скоєння притягнутим ОСОБА_1 проступку, відповідальність за яке встановлено ч.1 ст. 130 КУпАП.

Між тим, апеляційний суд звертає увагу на недотримання судом при накладенні стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян принципу дії закону в часі.

Так, визначаючи вказаний розмір штрафу, суд виходив з того, згідно з положеннями ст. 8 КУПАП до осіб, які до 16.03.2021 р. вчинили керування транспортерними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так само якщо особи, які керують транспортними засобами відмовилися від проходження відповідно до встановленого порядку медичного обслідування на стан сп`яніння або інші дії, відповідальність за які виключена зі ст. 286-1 КК України та введена в ст. 130 КУпАП, що свідчить про пом`якшення визначеної законом відповідальності, тому підлягає застосуванню ст. 130 КУпАП в редакції Закону України № 1231-!Х від 16.02.2021 р.

Вказаний висновок суду є помилковим з огляду на наступне.

Так, до набрання чинності Законом України від 22листопада 2018року№2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі Закон №2617-VIII), тобто до 01 липня 2020 року було передбачено адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (ст. 130 КУпАП).

Після набрання чинності вказаного закону, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, виключено з ч. 1ст. 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 Кримінального кодексу України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 03 липня 2020 року, внесені нові зміни до Закону № 2617-VIIІ, а саме, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX: у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадивши нову редакцію ст. 130 КУпАП виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння - відтак адміністративна відповідальність за ці дії відновлена вже з 03 липня 2020 року; у пункті 2 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 171, який доповнивши КК України ст. 286-1 криміналізував відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння - відтак з 03 липня 2020 року відбулася декриміналізація цих дій.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Законом України від 17 червня 2020 р. № 720-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 03 липня 2020 р. були внесені зміни до закону №2617-VIII. Підпунктом 117 розділу 1 Закону № 720-IX у розділі 1 Закону України «Про внесення змін до деяких актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (Закон № 2617 - VIII) у пункті 1; підпункти 2-4,7 виключено.

Саме підпункт 4 пункту 1 і запроваджував нову редакцію ст. 130 КУпАП, яка вступала в силу з 01 липня 2020 р. і не передбачала адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, у пункті 2 розділу 1 Закону № 2617-VIII виключено підпункти 127, 128, 131, 149, 171, 207. Саме підпунктом 171 доповнювався КК України статтею 286-1 Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з 03 липня 2020 р. з часу набрання чинності Закону України № 720-IX кримінальна відповідальність за ст. 286-1 КК України відсутня, оскільки відбувалась декриміналізація цього суспільно небезпечного діяння.

Натомість в розумінні вказаного Закону відновилась з 03.07.2020 року адміністративна відповідальність за ст. 130 КУпАП в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII і продовжувала свою дію до 17.03.2021 року, тобто до набрання чинності ЗУ №1231-!Х від 16.02.2021 р.

Аналогічна позиція з цього питання була висловлена комітетом з питань правоохоронної діяльності Верховної Ради України у листі адресованому Голові Верховного Суду ОСОБА_4 .

Таким чином наведеними послідовними змінами в законодавстві спростовується висновок суду про необхідність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП в редакції Закону від 16.02.2021 року, оскільки на час скоєння ним проступку - 21.01.2021 р. вже була відновлена попередня редакція ст.130 КУпАП, частина перша якої визначала відповідальність в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн.

Згідно ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи, що при визначенні розміру стягнення у виді штрафу, судом було невірно застосовано редакцію ст. 130 КУпАП та за скоєний в січні 2021 року адміністративний проступок застосовано відповідальність, визначену Законом №1231-!Х від 16.02.2021 р., який набув чинності з 17.03.2021 року та посилював відповідальність в порівнянні з відновленою з 03.07.2020 року редакцією ст.130 КУпАП, то правопорушника ОСОБА_1 необхідно піддати стягненню у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. Таким чином, підлягає зміні визначений судом першої інстанції захід стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. на штраф у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в розмірі 10200 грн.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кононенка Віталія Анатолійовича задовольнити частково.

Змінити постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06 квітня 2021 року в частині визначеного заходу стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн., що складає 1000 неоподаткованих доходів громадян - на штраф в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в розмірі 10200 грн.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна