ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/2707/21

Номер провадження 3/495/992/2021

08 червня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Волкова Ю.Ф., із участю секретаря судового засідання Ткаченко О.М.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

представника Білгород_дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшого сержанта поліції Георгієва Є.О.,

розглянувши матеріали, що надійшли від Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - Кодекс),

встановила:

15 квітня 2021 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За результатами розгляду матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 встановлено наступне.

Поліцейський ВРПП Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області склав протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №502467 відносно ОСОБА_1 за статтею 124 Кодексу (арк. спр. 3).

Відповідно до вказаного протоколу о 20:35 год. 09 квітня 2021 року ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом (далі - ТЗ) «Renault Master», д/з НОМЕР_1 по автомобільній дорозі М-15 «Одеса-Рені» (на 68 км), не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції в результаті чого скоїв зіткнення з ТЗ «Toyota Camry», д/з НОМЕР_2 під керування ОСОБА_2 , який рухався попереду. В результаті ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Вкзане свідчить про порушення ОСОБА_1 пунктів 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

У судових засіданнях 20 квітня, 08 червня 2021 року ОСОБА_3 пояснив, що рухався на своєму ТЗ по автомобільній дорозі М-15 «Одеса-Рені» (на 68 км) із дозволеною швидкістю (близько 50-60 км/год). Під час його руху на дуже незначній відставні між автомобілями із бічної смуги розгону на головну смугу руху виїхав ТЗ «Toyota Camry», д/з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 (без увімкнутого сигналу світлового покажчиками повороту ліворуч) та, перетинаючи смугу зустрічного руху через суцільну роздільну лінію, повертав ліворуч на в`їзд АЗС.Н уникнути зіткнення, ОСОБА_1 виїхав на смугу зустрічного руху, однак, з огляду на те, що ТЗ «Toyota Camry» здійснював поворот ліворуч (на в`їзд АЗС), уникнути зіткнення не вдалось.

На переконання ОСОБА_1 можливості уникнути зіткнення із ТЗ «Toyota Camry», дотримуючись безпечної швидкості, дистанції та безпечного інтервалу, у нього не було, оскільки ТЗ «Toyota Camry» рухався не попереду, а раптово виїхав із смуги розгону праворуч (спочатку рухаючись дуже повільно і невпевнено) і здійснював поворот ліворуч. Вважає, що саме водій ТЗ «Toyota Camry» ОСОБА_2 створив аварійну ситуацію, у результаті якої відбулось ДТП із механічними ушкодженнями автомобілів.

Допитаний у судовому засіданні 20 квітня 2021 року свідок ОСОБА_4 пояснив, що о 20:35 год. 09 квітня 2021 року, їхав як пасажир у ТЗ «Renault Master» під керуванням ОСОБА_3 , побачив, що із правого узбіччя на дуже незначній відставні між ТЗ виїхав автомобіль «Toyota Camry» без увімкнених сигналів повороту, перетинаючи обидві смуги руху, повертав ліворуч. Водій ТЗ «Renault Master» ОСОБА_3 , намагаючись уникнути зіткнення, виїхав на смугу зустрічного руху, однак, з огляду на те, що ТЗ «Toyota Camry» здійснював поворот ліворуч (на в`їзд АЗС), уникнути зіткнення не вдалось.

ОСОБА_2 у судовому засіданні 20 квітня 2021 року своєї провини у ДТП не визнав, пояснив, що дійсно о 20:35 год. 09 квітня 2021 року на своєму ТЗ «Toyota Camry» спочатку стояв на правому узбіччі дороги, вирішив заїхати на АЗС (перетинав дві полоси руху з увімкненим сигналом повороту ліворуч), почув звук гальмування позаду і відчув боковий удар у ліву частину ТЗ.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_5 заявив клопотання про оголошення перерви у судовому засідання для проведення автотехнічної експертизи ДТП та можливості надання відеофіксації події, знятої із реєстраторів на ТЗ ОСОБА_2 «Toyota Camry».

У судовому засіданні 08 червня 2021 року представника Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старший сержант поліції Георгієв Є.О. пояснив, що учасник ДТП водій ТЗ «Renault Master» під час руху повинен був враховувати дорожню обстановку під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; повинен був дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу. Оскільки таких вимог ОСОБА_3 не виконав, чим порушив пункти 12.1, 13.1 ПДР, вважає, що у діях останнього наявний склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 124 Кодексу.

Додатково зазначив, що ОСОБА_2 за вищевказаною подією притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу у зв`язку із порушенням останнім пункту 10.1 ПДР (перед зміною напрямку руху водій не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху). Свою провину ОСОБА_2 визнав.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідка, потерпілого, представника органу, який складав адміністративні матеріали, безпосередньо дослідивши матеріали справи, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу з наступних підстав.

Відповідності до статті 1 Кодексу, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Стаття 9 Кодексу визначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 245 Кодексу завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин по справі.

Згідно вимог статті 251 Кодексу, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту статей 7, 254, 279 Кодексу убачається, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення, як підстава для притягнення особи до відповідальності та один із засобів доказування, у будь-якому разі повинен відповідати вимогам статті 256 Кодексу

Відповідно до статті 256 Кодексу у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвище, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні правопорушення, в тому числі й адміністративного, слід виходити з положень статті 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03), в якому зазначено, що адміністративне правопорушення має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02).

Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.

Стаття 124 Кодексу передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

При цьому, диспозиція статті 124 Кодексу не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на пункти 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. Тому, розглядаючи дану справу, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог саме названих пунктів ПДР, про яке зазначено у протоколі працівником поліції.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року (з наступними змінами і доповненнями) та пункту 1.1 Правил дорожнього руху України, єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється вищеназваними Правилами.

Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним (пункт 12.1 ПДР).

Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу (пункт 13.1 ПДР).

На переконання суду відповідальність водія ОСОБА_1 за те, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху він не врахував дорожню обстановку; не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, може вважатись підставною та обґрунтованою лише у разі доведеності, що саме він своїми діями порушив Правила дорожнього руху України та створив аварійну ситуацію.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив факт порушення пунктів 12.1, 13.1 ПДР, стверджував, що обрав безпечну (в установлених межах) швидкість руху та враховував під час такого руху дорожню обстановку; також дотримувався безпечної дистанції та безпечного інтервалу з іншими учасниками дорожнього руху.

У ході судового розгляду установлено, що позиція ОСОБА_1 узгоджується із наданими свідченнями ОСОБА_4 , повідомлені ними обставини не містять суперечностей та розбіжностей.

У свою чергу ОСОБА_2 , його представник ОСОБА_5 станом на 08 червня 2021 року не надали суду доказів проведення (результатипроведення) заявленої автотехнічної експертизи ДТП, також не надано відео із реєстраторів на ТЗ ОСОБА_2 «Toyota Camry».

На переконання суду, адміністративними матеріалами, які є засобами доказування у даному процесі, не доведено, що ОСОБА_1 порушив пункти 12.1, 13.1 ПДР, зокрема не врахував дорожню обстановку, у зв`язку із чим не мав змоги контролювати рух та безпечно керувати ТЗ; не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

При цьому судом взято до уваги, що постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 квітня 2021 року (яка набрала законної сили) за вказаним фактом ДТП у діях ОСОБА_2 встановлено склад та доведено вину у вчиненні адміністративного правопорушення, визначеного статтею 124 Кодексу: порушення останнім пункту 10.1 ПДР, оскільки він перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

А отже, вказаним судовим рішенням встановлено, що своїми діями ОСОБА_2 створив перешкоду та небезпеку ТЗ «Renault Master» під керуванням ОСОБА_1 , оскільки змінив напрямок руху, не переконавшись, що це буде безпечним.

Таким чином, твердження про те, що ОСОБА_1 під час руху не врахував дорожню обстановку не знайшло свого підтвердження, оскільки небезпеку та перешкоду своїми діями створив саме ОСОБА_2 (що проявилось у перетині двох смуг руху (попутної і зустрічної) шляхом повороту ліворуч, починаючи із правої смуги розгону через суцільну роздільну полосу, на в`їзд АЗС).

Окрім того, суд вважає недоведеним факт недотримався ОСОБА_6 безпечної дистанції та безпечного інтервалу, оскільки ОСОБА_2 на ТЗ «Toyota Camry» рухався не у попутному напрямку по смузі руху,а перетинав дві смуги руху (попутну і зустрічну) шляхом повороту ліворуч, починаючи із правої смуги розгону через суцільну роздільну полосу, на в`їзд АЗС.

Протилежного у межах даного судового розгляду допустимим і достатніми засобами доказування суду не доведено.

Отже, докази, які надані суду органом, уповноваженим на складання протоколу про адміністративне правопорушення, не можуть забезпечити такий рівень доказування, який би беззаперечно вказував на провину ОСОБА_6 у порушенні пунктів 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.

Недоведеність цих обставини свідчить про відсутність в діях ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу підставою для закриття адміністративного провадження.

Керуючись статтями 124, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановила:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною першою статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ю.Ф. Волкова