Провадження № 3/235/316/21
Єдиний унікальний № 235/352/21
П О С Т А Н О В А
Іменем України
04 лютого 2021 року суддя Красноармійського міськрайонного суду Донецької області Стоілова Т.В., за участю секретаря Соловйової М.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Покровського ВП ГУ НП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Грузії, громадянина України, що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ст.44-3 КУпАП-
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 та представник адмінправопорушника ОСОБА_1 адвокат Цимбалюк С.С. до судового засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, надали заяву про розгляд справи в їх відсутність.
Крім того, представник адмінправопорушника ОСОБА_1 адвокат Цимбалюк С.С. надав клопотання про закриття провадження по справі щодо ОСОБА_1 , в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-1 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 не є суб`єктом підприємницької діяльності, на підтвердження чого, надав витяг з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в якому зазначено, що ОСОБА_1 не значиться в цьому реєстрі як ФОП. Крім того, адвокат зазначив, що в протоколі допущено ряд недоліків, а саме датою скоєння адмінправопорушення зазначено 2020 року, в той час, коли з матеріалів протоколу вбачається, що правопорушення мало місце в 2021 році, в протоколі відсутні підписи свідків; в протоколі прізвище адмінправопорушника зазначено як « ОСОБА_1 », а вірно ОСОБА_1 .
Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 року №11 „Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст.276 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.
Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частиною першою статті 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Пп.3 п.п.1 Постанови КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2: додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 2 цієї постанови, в період з 00 годин 00 хвилин 8 січня 2021 р. до 00 годин 00 хвилин 25 січня 2021 р. на території України забороняється: 1) приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень, замовлень на винос та закладів громадського харчування в аеропортах;
З наведених положень вбачається, що тимчасове зупинення роботи різноманітних торгівельних закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), стосується суб`єктів господарювання.
Відповідно до п.3 Постанови КМУ №833 від 15.06.2006 року «Про затвердження Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів» зазначається, що торговельна діяльність провадиться суб`єктами господарювання у сфері роздрібної та оптової торгівлі, а також ресторанного господарства.
Згідно з ч.1 ст.3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
Положеннями ч.2 ст.55 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єктами господарювання є:1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.
Відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008р., заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.
Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.
В своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує на тому, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до наданого суду витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 не значиться в цьому реєстрі як ФОП, тобто до протоколу про адміністративне правопорушення не додано жодних матеріалів, які вказують на те, що ОСОБА_1 являється суб`єктом господарювання, тобто громадянином України, який здійснює господарську діяльність та зареєстрований відповідно до закону як підприємець, а тому не може бути суб`єктом вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст..44-3 КУпАП, а тому в його діях відсутній склад даного правопорушення.
Крім того, в протоколі, складеному щодо ОСОБА_1 допущено ряд недоліків, а саме датою скоєння адмінправопорушення зазначено 2020 року, в той час, коли з матеріалів протоколу вбачається, що правопорушення мало місце в 2021 році, в протоколі відсутні підписи свідків правопорушення; в протоколі прізвище адмінправопорушника зазначено як « ОСОБА_1 », а вірно ОСОБА_1 .
У відповідності до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. .
Враховуючи викладене, провадження по справі щодо ОСОБА_1 слід закрити, в зв`язку з відсутністю в його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 280, 283-285, 287-288 КУпАП, суддя -
П О С Т А Н О В И Л А :
Закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Грузії, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерплим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом 10 днів з дня винесення постанови.
Суддя: