Провадження № 3/537/347/2021
Справа № 537/210/21
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.02.2021 року м. Кременчук

Суддя Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області Мурашова Наталя Валентинівна, за участі секретарів Скічко Н.В., Должаніци В.С., потерпілої ОСОБА_1 та її представника адвоката Чорнухи Ю.В., особи, який притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду адміністративний матеріал, який надійшов з Відділення поліції №1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 14.03.2000 року Крюківським РВ УМВС України Полтавській області, РНОКПП НОМЕР_2 , який не одружений, має на утриманні малолітню дитину 2019 р.н., працює ФОП « ОСОБА_3 », зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в :

03.12.2020 близько 11 год. 50 хв. біля будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство відносно ОСОБА_1 , з якою має спільну дитину, ОСОБА_4 , 2019 р.н., тобто умисно вчинив дії психологічного характеру, які виразилися у висловлюванні в її сторону образ нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю.

Таким чином ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 повідомив, що має з ОСОБА_1 спільну дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає з матір`ю. ОСОБА_2 мешкає окремо, проте має бажання приймати участь у вихованні дитини ОСОБА_4 . Між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 склалися стійки неприязні відносини, тому за його зверненням органом опіки було ухвалено рішення, яким визначено час для побачень ОСОБА_2 з його дитиною ОСОБА_4 в присутності матері ОСОБА_1 03.12.2020 року у визначений органом опіки час ОСОБА_2 приїхав на побачення з дитиною до будинку АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_1 . При цьому ОСОБА_2 спочатку гуляв у дворі з дитиною в присутності матері, потім щоб дитина не замерзла від низької температури повітря, він сів в свій автомобіль разом з дитиною. Але ОСОБА_1 також сіла в його автомобіль. Він попрохав ОСОБА_1 вийти з його автомобіля, чекати на вулиці закінчення часу його прогулянки з дитиною. Проте ОСОБА_1 не вийшла з автомобіля. Тоді ОСОБА_2 був змушений сам вийти з автомобіля разом з дитиною. Таким чином побачення з дитиною було зіпсовано, дитина розплакалася. ОСОБА_2 віддав дитину матері ОСОБА_1 . Так, ОСОБА_2 вважав, що не застосовував щодо ОСОБА_1 насильства у будь-якій формі. ОСОБА_1 безпідставно скаржиться до поліції, щоб позбавити його можливості спілкуватися з їх спільною дитиною. Також ОСОБА_1 налаштовує дитину ОСОБА_4 проти нього.

Проте вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення за обставин, наведених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується наступними доказами.

Так, допитана в судовому засіданні ОСОБА_1 дала показання про те, що є матір`ю повнолітньої доньки та ще двох неповнолітніх дітей. Батьком молодшої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - є ОСОБА_2 . На теперішній час ОСОБА_1 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. ОСОБА_1 отримує дохід - лише допомогу від держави, тому її сім`я віднесена до малозабезпечених. Після народження дитини ОСОБА_2 став мешкати окремо. ОСОБА_1 матеріально залежить від ОСОБА_2 , оскільки потребує його допомоги на утримання спільної дитини та себе. Судовими рішеннями ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 та на утримання матері ОСОБА_1 до досягнення дитиною трирічного віку, але сплачуваних ОСОБА_2 коштів недостатньо для забезпечення мінімальних життєвих потреб. Між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 склалися стійки неприязні відносини. Проте ОСОБА_1 не перешкоджає ОСОБА_2 приймати участь у вихованні їх спільної доньки ОСОБА_4 . ОСОБА_1 виконує рішення органу опіки та піклування, у визначений час надає ОСОБА_2 можливість бачитися з їх спільною дитиною ОСОБА_4 в її присутності. 03.12.2020 року у визначений органом опіки час ОСОБА_2 приїхав на побачення з дитиною до будинку ОСОБА_1 . При цьому ОСОБА_2 спочатку гуляв у дворі з дитиною в присутності матері. Оскільки на вулиці було холодно, то ОСОБА_2 сів до свого автомобіля разом з дитиною. Проте ОСОБА_1 теж замерзла, що є небезпечним для неї, оскільки вона є матір`ю, яка годує грудним молоком дитину. При цьому через вікно автомобіля ОСОБА_1 побачила, що ОСОБА_2 дав дитині гратися предметами, які могли становити небезпеку для здоров`я дитини її віку. Хвилюючись за дитину, ОСОБА_1 сіла в автомобіль та коректно зробила ОСОБА_2 зауваження, просила не давати дитині предмети, небезпечні в її віці. Проте ОСОБА_2 на зауваження відреагував неадекватно, а саме в присутності їх спільної малолітньої дитини кричав на її адресу образливі висловлювання нецензурною лайкою, виганяв її з автомобіля на вулицю. ОСОБА_1 не вийшла з автомобіля, оскільки за рішенням органу опіки та піклування побачення з дитиною повинні проходити в її присутності для забезпечення безпеки дитини, а також за відсутності у батька досвіду піклування про дитину, дитина потребує постійного контакту з матір`ю, а низька температура повітря на вулиці також може нести небезпеку для її здоров`я як матері, що годує грудним молоком дитину. Дитина злякалася криків батька, почала плакати. Тоді ОСОБА_2 вийшов з автомобіля разом з дитиною. Дитина почала сильніше плакати, бо втратила контакт з матір`ю. Оскільки дитина не заспокоювалася, то ОСОБА_2 віддав дитину ОСОБА_1 та поїхав. Тоді ОСОБА_1 з дитиною повернулися додому. Дома вона заспокоювала дитину, годуючи її грудним молоком. В цей час ОСОБА_2 ще подзвонив їй по телефону. Оскільки ОСОБА_1 годувала дитину груддю, то дзвінок прийняла її повнолітня донька ОСОБА_7 , яка ввімкнула гучний зв`язок. Так, по телефону ОСОБА_2 продовжив висловлювати на адресу ОСОБА_1 образи нецензурною лайкою в присутності двох її доньок. Така поведінка ОСОБА_2 негативно вплинула на психологічне здоров`я як ОСОБА_1 , так і їх спільної малолітньої дитини ОСОБА_4 . Після вчиненого ОСОБА_2 психологічного насильства по відношенню до неї в присутності дитини, дитина ОСОБА_4 також почувала себе знервованою, що змусило ОСОБА_1 звернутися до поліції, а потім і до лікаря-психолога за допомогою дитині. Внаслідок таких дій ОСОБА_2 , ОСОБА_1 почуває себе знервованою, беззахисною, позбавленою засобів для існування її та дитини.

Так, ОСОБА_1 подала заяву про вчинення домашнього насильства та винесення заборонного припису від 04.12.2020 року до Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області, в якій зазначено, що ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_3 разом з двома малолітніми дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також має повнолітню доньку ОСОБА_7 . З 2017 року ОСОБА_1 проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 . Проте з січня 2020 року відносини припинили, проживають окремо. До травня 2020 року ОСОБА_2 не спілкувався з донькою, незважаючи на те, що ОСОБА_1 не чинила йому в цьому перешкод. Рішенням Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №1055 від 24.07.2020 року було визначено дні і часи спілкування ОСОБА_2 з донькою виключно у її присутності, яке ОСОБА_2 не завжди виконує та не дотримується встановленого графіку. 03.12.2020 року ОСОБА_2 прийшов для спілкування з дитиною. ОСОБА_1 перебувала поряд з ними. Замість того, щоб налагоджувати контакт з дитиною, з якою він рідко спілкується, ОСОБА_2 почав кричати на ОСОБА_1 , виражатися нецензурними словами, принижувати її, смикати дитину. Від таких дій ОСОБА_2 дитина злякалася, почала плакати, вириватися з його рук. Це його роздратувало ще сильніше і він влаштував сварку. Від криків, образ та роздратованої поведінки ОСОБА_2 , донька довго плакала, вона не могла тривалий час заспокоїтися. Така поведінка ОСОБА_2 травмує дитину, після зустрічей донька нервова, багато плаче. ОСОБА_1 вважає дії ОСОБА_2 відносно неї та дитини домашнім насильством. Зазначила, що у червні 2020 року щодо ОСОБА_2 вже складався тимчасовий заборонний припис і він деякий час вгамував свою агресію щодо ОСОБА_1 під час спілкування.

Згідно з копією тимчасового заборонного припису стосовно кривдника серії НОМЕР_3 від 18.12.2020 року, що згідно зі статтею 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та з урахуванням існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи ОСОБА_1 , винесений терміновий заборонний припис стосовно ОСОБА_2 у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства 03.12.2020 року близько 11:30 хв. за адресою м. Кременчук біля буд. 80, яким заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий припис винесений строком на 3 доби з 20:00 год. 18.12.2020 року по 20:00 год. 21.12.2020 року.

Такі показання ОСОБА_1 також були об`єктивно підтверджені показаннями свідка ОСОБА_7 , яка повідомила, що 03.12.2020 року близько 12 год. 30 хв. її мати ОСОБА_1 разом з сестрою ОСОБА_4 повернулися з прогулянки. Мати ОСОБА_1 розповіла, що під час прогулянки ОСОБА_2 в присутності дитини ОСОБА_4 кричав на неї, висловлював принизливі образи нецензурною лайкою, від чого дитина занервувала та почала плакати. Щоб заспокоїти ОСОБА_4 , мати почала її годувати грудним молоком. В цей момент ОСОБА_2 зателефонував матері. Оскільки вона годувала дитину, то ОСОБА_7 ввімкнула телефон та гучний зв`язок. Таким чином ОСОБА_7 теж почула, як ОСОБА_2 висловлював на адресу її матері принизливі образи нецензурної лайкою. ОСОБА_7 було дуже соромно чути такі принизливі образи нецензурною лайкою на адресу своєї матері. Мати ОСОБА_1 теж занервувала, дитина ОСОБА_4 знов розплакалася. ОСОБА_7 має педагогічну освіту, працює з дітьми, вона бачить як крики та образливі висловлювання ОСОБА_2 на адресу її матері нервують останню, що негативно впливає на її психологічне здоров`я та здоров`я малолітньої дитини. Дитина ОСОБА_4 поводить себе знервовано, відчуває себе незахищеною, оскільки потребує постійного тілесного контакту з мамою.

Також, з медичної картки дитини ОСОБА_4 , 2019 р.н., вбачається, що під час огляду лікарем-психологом 08.12.2020 року було встановлено, що на момент консультації дитина занепокоєна, к іграшкам не виявляє інтересу, потребує постійного тілесного контакту з матір`ю. Рекомендовано корекцію відносин в сім`ї, седативні заходи.

Так, відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Частиною 1 ст.173-2 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

В ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлено, що у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні:

- домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

- економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру;

- психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відподно до ст.3 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на дітей, осіб, які мають спільну дитину (дітей), а також на осіб, які спільно проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою.

Зі змісту статті 173-2 КУпАП вбачається, що до адміністративної відповідальності можна притягнути особу лише за умисно вчинене правопорушення.

Умисним є правопорушення, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Проте, обов`язковою умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП є вчинення не будь-яких діянь зазначених у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а лише тих, внаслідок яких могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

З системного аналізу діючого законодавства встановлено, що ознаками завдання шкоди психологічному здоров`ю потерпілого є звернення за психологічною допомогою, наявність скарг психосоматичного характеру, страхи, необумовлена тривожність, відчуття безпорадності, залякування, погрози виконання певних дій потерпілою під тиском кривдника, надмірне збудження, безсоння тощо.

Так, з пояснень потерпілої ОСОБА_1 вбачається, що вона має спільну дитину з ОСОБА_2 , матеріально залежить від нього, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тому отримує доходи - допомогу від держави та аліменти від ОСОБА_2 03.12.2020 року близько 11 год. 50 хв. на виконання рішення органу опіки та піклування ОСОБА_1 надала ОСОБА_2 можливість протягом двох годин гуляти з дитиною в її присутності. На вулиці була низька температура. ОСОБА_2 замерз, тому разом з дитиною сів до свого автомобіля. Проте ОСОБА_1 також замерзла. Коли ОСОБА_1 сіла до автомобіля ОСОБА_2 , він незважаючи на низьку температуру повітря, незважаючи на те, що ОСОБА_1 є матір`ю, яка годує дитину грудним молоком, а тому переохолодження небезпечне для її здоров`я та здоров`я дитини, намагався вигнати ОСОБА_1 зі свого автомобіля, чи розділити мати та новонароджену дитину. Таким чином ОСОБА_2 вчинив умисні дії, направлені на позбавлення ОСОБА_1 , яка є матір`ю його дитини, можливості скористатися його автомобілем під час виконання нею рішення органу опіки та піклування щодо забезпечення побачення батька з дитиною в її присутності, що могло спричинити шкоду фізичному здоров`ю ОСОБА_1 . При цьому ОСОБА_2 висловлював на адресу ОСОБА_1 принизливі образи нецензурною лайкою в присутності їх спільної малолітньої дитини, внаслідок чого малолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , почала нервувати, розплакалася.

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що такі принизливі образи нецензурною лайкою на підвищених тонах ОСОБА_2 в присутності малолітньої дитини, намагання ОСОБА_2 вчинити дії, направлені на розділення матері ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка за віком потребує постійного тілесного контакту з матір`ю, негативно впливають на психологічне здоров`я ОСОБА_1 та дитини, вони відчувають страхи, необумовлену тривожність, відчуття безпорадності, емоційну невпевненість, нездатність захистити себе. З цих підстав зверталися до лікаря-психолога за допомогою.

На переконання суду, вказані обставини свідчать про ознаки існування факту можливого завдання ОСОБА_2 шкоди психологічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_1 та її малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З пояснень ОСОБА_2 вбачається, що дійсно 03.12.2020 року близько 11 год. 50 хв. у визначений рішенням органу опіки та піклування час він гуляв з дитиною в присутності матері. Під час прогулянки на вулиці була низька температура, він з дитиною замерзли, тому сів в свій автомобіль. Проте коли ОСОБА_1 сіла в його автомобіль, він намагався її вигнати, оскільки не бажав, щоб вона давала йому вказівки чим гратися з дитиною, не бажав, щоб вона зігрілася в його автомобілі, незважаючи на те, що він достовірно знав, що ОСОБА_1 годує дитину грудним молоком, відповідно перебування на вулиці з низькою температурою повітря на виконання рішення органу опіки та піклування про надання батьку побачення з дитиною в присутності матері протягом 2 годин призведе до переохолодження матері дитини, а відповідно може негативно вплинути на її фізичне здоров`я.

Тобто ОСОБА_2 визнав факт, що намагався позбавити ОСОБА_1 , яка є матір`ю їх спільної дитини, що матеріально від нього залежить, можливості скористатися його автомобілем з метою зігрітися та бути поряд з новонародженою дитиною, яка за віком потребує постійного тілесного контакту з матір`ю, під час виконання нею рішення органу опіки та піклування про надання йому можливості бачити дитину протягом 2 годин в її присутності.

Суд критично відноситься к твердженням ОСОБА_2 про те, що виганяючи ОСОБА_1 зі свого автомобіля він не висловлював на її адресу принизливих образ нецензурною лайкою.

Так, з поданого ОСОБА_2 аудіозапису бесіди з ОСОБА_1 , виконаного без відома останньої в січні 2021 року, вбачається, що ОСОБА_1 повідомляє ОСОБА_2 , що вона звернулася до поліції зі скаргою на його принизливі, образливі висловлювання нецензурною лайкою в її адресу. Інші аудіо- та відео-записи, подані ОСОБА_2 не стосуються події, яка відбулася 03.12.2020 року, за що він притягається до адміністративної відповідальності. Суд ретельно роз`яснив ОСОБА_2 про його право подати суду докази в обґрунтування своєї невинуватості, але останній повідомив, що інших доказів немає.

За таких обставин позиція самого ОСОБА_2 , яку він висловив в суді першої інстанції, розцінюється судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Отже, виходячи з наведеного суд вважає, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Достовірність даних, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення та правдивість показань потерпілої та свідка, не викликає обґрунтованого сумніву у винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Така позиція суду відповідає основним засадам запобігання та протидії домашньому насильству, викладеним в ст.4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», якими є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини; надання належної уваги до кожного факту домашнього насильства під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; врахування непропорційного впливу домашнього насильства на жінок і чоловіків, дітей та дорослих, дотримання принципу забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; визнання суспільної небезпеки домашнього насильства та забезпечення нетерпимого ставлення до будь-яких проявів домашнього насильства; повага та неупереджене і небайдуже ставлення до постраждалих осіб з боку суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, забезпечення пріоритетності прав, законних інтересів та безпеки постраждалих осіб під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; врахування особливих потреб та інтересів постраждалих осіб, зокрема осіб з інвалідністю, вагітних жінок, дітей, недієздатних осіб, осіб похилого віку.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП, при призначенні стягнення суд, враховує характер правопорушення, особу правопорушника, а також відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_2 стягнення у вигляді штрафу, в межах санкції закону за вчинене ним правопорушення.

Керуючись ст.ст. 40-1, 173-2, 283, 284 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 грн. 00 коп.

Штраф підлягає добровільній сплаті протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника ОСОБА_2 стягується подвійний розмір штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом 10 днів з моменту винесення постанови.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області Мурашова Наталя Валентинівна