Справа № 428/3539/21
Провадження №3/428/1076/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі судді Сєвєродонецького міського суду Сініцина Е.М., за участю особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , адвоката Мозолєва О.О.,

розглянувши матеріали, які надійшли з УПП в Луганській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . -

ВСТАНОВИВ:

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 306080 від 14.04.2021 року, зазначено, що 14.04.2021 року о 15 годині 00 хвилин у м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, буд. 30, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом GEON GN-150 державний номерний знак НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у Лисичанському КНП «ЦПЗ». Висновок № 150 від 14.04.2021 року. Тим самим, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9А ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Дослідивши матеріали, надані поліцейським взводу №1 роти №4 батальйону УПП в Луганській області ДПП Гончаровим Е.С., вислухавши ОСОБА_1 і його захисника, допитавши свідків, суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суддя вважає, що поліцейський взводу №1 роти №4 батальйону УПП не виконав вимоги Закону, не встановив події і обставини, склав протокол незаконно, тому він не може бути допустимим та належним доказом по адміністративній справі.

Так, в судовому засіданні, ОСОБА_1 пояснив, що 14.04.2021 року, приблизно о 14 годині прийшов до свого гаражу, розташованого біля б. АДРЕСА_2 , з метою ремонту свого мотоцикла. У гаражі він випив 100 гр. горілки. Приблизно о 14 годині 30 хвилин до нього в гараж приїхав знайомий ОСОБА_2 , з яким вони намагалися завести мотоцикл, але не змогли, в зв`язку з чим він вирішив відкотити мотоцикл в інше місце для ремонту. 14.04.2021 року мотоциклом він не керував, оскільки мотоцикл не був придатний до їзди та керування ним. Мотоцикл він вів в руках, штовхаючи його. При перетинанні дороги, неподалік буд. 30 по вул. Енергетиків в м. Сєвєродонецьку він не зміг утримати рівновагу з мотоциклом і впав разом з ним, при цьому вдарився головою та на деякий час знепритомнів. Через деякий час його виявили працівники поліції, які склали протокол і Акт медичного освідчення на стан алкогольного сп`яніння. Він заперечує проти складених відносно нього документів, оскільки мотоцикл не був придатний для їзди, він ним не керував, а вів в руках.

В судовому засіданні, захисник Мозолєв О.О. надав заяву, в якій просить приєднати до матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, копію адміністративної справи відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, копію постанови Сєвєродонецького міського суду 12.05.2021, копію апеляційної скарги на постанову. Крім того, просить приєднати до справи відеозапис пояснень ОСОБА_1 біля будинку АДРЕСА_3 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що 14.04.2021 року, він приїхав у гараж до свого знайомого ОСОБА_1 . Після спілкування у гаражі, ОСОБА_1 став штовхати свій мотоцикл у бік вул. Енергетиків, Мотоцикл був поламаний, він не заводився.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що 14.04.2021 року він бачив, як ОСОБА_1 штовхав свій мотоцикл, котив його в руках. Також він бачив, що ОСОБА_1 при переведенні мотоциклу через дорогу біля буд. 30 по вул. Енергетиків, впав разом з мотоциклом.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що він бачив, що ОСОБА_1 вів в руках мотоцикл і при перетинанні дороги впав.

На підставі встановлених в судовому засіданні обставин, суддя дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом.

Відповідно до п. 2.5. Правил Дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, 2.5. Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України - водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Для притягнення особи до відповідальності за ст. 130 КУпАП необхідно встановити або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В судовому засіданні, було встановлено, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, що виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.

Склад адміністративного правопорушення передбачає наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак. Відсутність хоча б однієї ознаки означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Доказів керування ОСОБА_1 мотоциклом, органом поліції суду не надано, в зв`язку з чим, протокол про адміністративне правопорушення ДПР 18 №306080 від 14.04.2021 року та Висновок щодо результатів медичного огляду не можуть бути визнані допустимими доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вказане правопорушення задокументовано в законний спосіб, з огляду на вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_6 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, оцінюючи дослідженні докази, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч.1 ст. 130 КУпАП, а отже провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 247, 252, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Луганської області у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сєвєродонецький міський суд.

Суддя Е. М. Сініцин