Справа № 485/4/21
Провадження №3/485/20/21
Постанова

іменем України

03 лютого 2021 року м.Снігурівка

Суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області Соловйов О.В., секретар судового засідання Забаровська С.А., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючої, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП,

встановив:

До суду 04.01.2021 року надійшли матеріали адміністративних справ за вчинення правопорушень передбачених ст.. 124 та 122-4 КУпАП відносно ОСОБА_1 відповідно до яких 30 грудня 2020 року о 13:50 в м.Снігурівка Миколаївської області по вул.Суворова, при виїзді з двору будинку №108, ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки "CHERY QQ 0.8" з номерним знаком НОМЕР_2 , у порушення вимог п. 10.2 Правил дорожнього руху України, не надала переваги в русі автомобілю марки "Volkswagen Passat 1.8" з номерним знаком НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по вул.Суворова, та скоїла з ним зіткнення, внаслідок чого транспортним засобам було спричинено механічні пошкодження. Після дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 , у порушення п.2.10"а" Правил дорожнього руху України, залишила місце пригоди.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративні правопорушення за ст. 124, ст.122-4 КУпАП, а саме порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів; залишення місця дорожньо-транспортної пригоди.

За кваліфікації дій правопорушниці за двома статтями КУпАП, до суду надійшли окремі протоколи та заведено два адміністративні провадження (3/485/20/21, 3/485/21/21). Постановою судді від 04 січня 2021 року, на підставі ч.2 ст.36 КУпАП, матеріали адміністративних проваджень об`єднані в одне провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушень визнала частково. Суду пояснила, що дійсно 30.12.2020 року о 13:50 в м.Снігурівка Миколаївської області по вул.Суворова, при виїзді з двору будинку №108 керуючи транспортним засобом не надала переваги в русі автомобілю марки "Volkswagen Passat 1.8" з номерним знаком НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по вул. Суворова. Також вона пояснила, що дорожньо-транспортна пригода сталася також і з вини ОСОБА_2 , який, зі слів ОСОБА_1 , перевищив швидкість руху в зв"язку з чим вона вважала, що встигне проїхати та не створить перешкод для вказаного автомобіля. Щодо залишення місця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 пояснила, що внаслідок зіткнення її син, який знаходився в автомобілі, отримав травми, та вона вимушена була поїхати на швидкій допомозі в лікарню з сином. Після обстеження сина та надання йому медичної допомоги вона одразу ж повернулася на місце пригоди.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 30.12.2020 року близько 13.50 год. в м. Снігурівка Миколаївської області рухався на автомобілі Volkswagen Passat по вул. Суворова з боку автовокзалу. Оскільки це був передсвятковий період на вулиці було багато людей, в зв"язку з чим він рухався повільно. ОСОБА_1 не надала йому переваги в русі в наслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода. Після дорожньо-транспортної пригоди на місце була викликана швидка допомога для сина ОСОБА_1 , вона разом з сином на швидкій допомозі поїхала в лікарню та через деякий час повернулася на місце пригоди. Також він пояснив, що на теперішній час ОСОБА_1 з ним повністю відшкодувала шкоду завдану дорожньо-транспортною пригодою та претензій матеріального та морального характеру він до неї не має.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що їхав у автомобілі Volkswagen Passat під керуванням потерпілого на задньому сидінні автомобіля, автомобіль рухався зі швидкістю не більше 70 км/г. Автомобіль під керуванням ОСОБА_1 не надав переваги в русі внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди, свідка, суд прийшов до наступного.

Згідно положень статті 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше ( частина 1 статті 251 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина 2 статті 251).

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні правопорушення, в тому числі й адміністративного, слід виходити з положень статті 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що адміністративне правопорушення має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки під «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.

При цьому спрощений підхід до розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до адміністративної відповідальності, як і потерпілих, є неприпустимим (пункт 24 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року, далі Постанова №14).

Відповідно до п. 10.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі - Правила) виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

З матеріалів справи вбачається, що 30 грудня 2020 року о 13:50 в м.Снігурівка Миколаївської області по вул.Суворова, при виїзді з двору будинку №108, ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки "CHERY QQ 0.8" з номерним знаком НОМЕР_2 , не надала переваги в русі автомобілю марки "Volkswagen Passat 1.8" з номерним знаком НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по вул.Суворова, та скоїла з ним зіткнення, внаслідок чого транспортним засобам було спричинено механічні пошкодження.

ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечувала факт порушення вимог п. 10.2. Правил, та пояснила, що дійсно мала пропустити автомобіль потерпілого.

Також вина ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується протоколом огляду місця події від 30.12.2020 року зі схемою, з яких вбачається, що при виїзді з двору будинку №108 розташований дорожній знак 2.1. "Дати дорогу".

Доводи ОСОБА_1 щодо перевищення швидкості з боку потерпілого ОСОБА_2 суд сприймає критично та розцінює їх як намагання уникнути відповідальності за вчинену дорожньо-транспортну пригоду. Окрім того, матеріали справи не містять доказів порушення швидкісного режиму з боку потерпілого ОСОБА_2 чи порушення з його боку інших вимог Правил.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, повністю доведена сукупністю досліджених доказів.

Що стосується порушення ОСОБА_1 п. 2.10А Правил, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ст. 122-4 КУпАП, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 2.10А Правил, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Однак в супереч вказаним вимогам ОСОБА_1 залишила місце дорожньо-транспортної пригоди. Та обставина, що залишення місця пригоди мало місце в зв"язку з необхідністю супроводу сина до лікарні, на думку суду не є підставою для звільнення від відповідальності, а розцінюється судом у відповідності до вимог ч. 2 ст. 34 КУпАП як пом"якшуюча обставина при обранні міри покарання.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, повністю доведена сукупністю досліджених доказів.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

При визначенні міри адміністративного стягнення, враховую на характер правопорушення, обставини справи щодо місця, часу правопорушення, і його наслідків, ступінь вини правопорушниці, майновий стан та не працевлаштування, а також відшкодування завданої шкоди.

З метою виховання правопорушника, на запобігання вчиненню нових правопорушень, вважаю достатнім призначення стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі встановленому законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 283, 284 КУпАП,

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340,00 грн (триста сорок грн 00 коп).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави в сумі 454,00 грн (чотириста п"ятдесят чотири грн 00 коп.).

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області.

Суддя О.В. Соловйов