Справа № 263/7122/21
Провадження № 3/263/2254/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року м.Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Шевченко Ольга Анатоліївна, розглянувши матеріали, які надійшли з Маріупольського ГУНП в Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.184 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до протоколу серії ВАБ № 688245 від 21.05.2021 року, ОСОБА_1 21 травня 2021 року року близько 18-30 години за місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , не виконала батьківський обов`язок відносно своєї доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого остання тривалий час, а саме з 13.02.2021 по 21.05.2021 року не проживає з матір`ю за місцем її мешкання, не забезпечена необхідними умовами життя, навчання та виховання.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила ч.ч. 2,3 ст.150 Сімейого кодексу України вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачена за ч.1 ст.184 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання надала письмові пояснення, у яких зазначила, що з протоколом вона не згодна, оскільки свої батьківські обов`язки виконує повністю: забезпечує доньку одягом, їжею, репетиторами, відпочинком влітку. Щодо того, що протягом 4 місяців донька не проживає з нею пояснила, що її ніхто не виганяв, остання сама пішла з дому, почала проживати з бабусею. Також зазначила, що коли ОСОБА_3 мала намір повернутись додому після чотиримісячної відсутності, вона попросила доньку пожити у бабусі ще два тижні, оскільки в квартирі триває ремонт.

ОСОБА_3 відносно якої мати не виконала батьківських обов`язків, надала в судове засідання пояснення, у яких зазначила, що дійсно, вона до сих пір проживає з бабусею, додому не може повернутись через ремонт та тиск співмешканця матері, який чинить над нею психологічне насилля.

Адміністративним правопорушенням згідно частини 1 статті 184 Кодексу України про адміністративне правопорушення визнається, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Згідно зі статті 9 Кодексу України про адміністративне правопорушення адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак. Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинили адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Щодо юридичної відповідальності особи слід зазначити, що у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Також, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити надмірний тягар для особи».

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпції щодо фактів.

Провина ОСОБА_1 підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 688245 від 21.05.2021 року, доданими до протоколу документами, поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_1 .

Таким чином, вина ОСОБА_1 доведена в повному обсязі.

При накладенні стягнення відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, майновий стан, визнання вини у скоєному правопорушенні у повному обсязі, як обставину, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, відсутність обставин, що обтяжує відповідальність та вважає за необхідне застосувати до правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 40-1, 252, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подаються до Донецького апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців із дня її винесення.

Суддя О.А.Шевченко