ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Русєвої А.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Романюка П.С.

захисника Івановського В.В.

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

згідно адміністративного протоколу серії ДПР18 № 065273 від 22.03.2021 року, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

22 березня 2021 року о 08:30 год. в м. Одеса по вул. Каманіна, буд. 15а, ОСОБА_1 керував автомобілем «Ауді», державні номерні знаки НОМЕР_1 та став учасником дорожньо-транспортної пригоди у присутності свідків з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медогляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на нагрудний реєстратор № 1566, 1604.

Таким чином, за переконанням органу, який склав протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, порушивши вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину в скоєнні адміністративного правопорушення, не визнав та пояснив, що того дня він ішов пішки вулицею, його зупинили інспектори патрульної поліції та по дорозі зупинили його, запитали його дані та яким автомобілем він володіє. Після цього вони посадили його до патрульного автомобіля та привезли до місця паркування автомобіля «Ауді», державні номерні знаки НОМЕР_1 . Після цього патрульні перевірили посвідчення водія ОСОБА_1 та реєстраційні документи на автомобіль «Ауді», державні номерні знаки НОМЕР_1 та склали матеріали по ДТП. Далі патрульні запропонували йому пройти перевірку на стан алкогольного сп`яніння за допомогою теста «Драгер». В свою чергу ОСОБА_1 повідомив патрульним поліцейським, що він не керував транспортним засобом «Ауді», державні номерні знаки НОМЕР_1 , а ішов пішки вулицею, у зв`язку з чим не вбачає підстав для проходження перевірки на стан алкогольного сп`яніння. Просив закрити провадження по справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення

Захисник Івановський В.В. в інтересах ОСОБА_1 зазначив, що всі докази за протоколом про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 формуються на показах свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , проте вказані свідки не надали пояснень, не попереджались про кримінальну відповідальність, лише розписалися в протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, захисник зауважив, що не надані докази, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом. На підставі викладеного просив закрити провадження по справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 , його захисника; дослідив матеріали адміністративної справи та долучені до справи докази, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про таке.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України №475/97-ВР від 17.07.1997 року; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 року.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління - Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 року; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998 року).

ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 6 Конвенції не може застосовуватися з точки зору «кримінального обвинувачення» до такої міри покарання як негайне позбавлення посвідчення водія (Комюніке Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»).

Отже, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, - особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Що стосується пояснень ОСОБА_1 про відсутність його в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, судом встановлено таке.

Під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання особою функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що у вказані в протоколі дату та час він не керував транспортним засобом за викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставин. У вказаний день він йшов по вулиці пішки та був зупинений патрульними поліцейськими за декілька кварталів від місцезнаходження автомобіля «Ауді», державні номерні знаки НОМЕР_1 . Патрульні поліцейські запропонували проїхати до місцезнаходження автомобіля «Ауді» та пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, від якого він відмовився, оскільки не керував автомобілем.

З метою перевірки показань ОСОБА_1 на предмет їх правдивості, судом був досліджений СД-диск з відеозаписом з нагрудної камери/відеореєстратора поліцейського, на якому зафіксовані обставини складання протоколу про адміністративне правопорушення. Переглядом цього відеозапису, який міститься на СД-дисках, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, судом встановлено, що на відеозаписах відображені події складання протоколу про адміністративне правопорушення, але на ньому не зафіксований факт руху автомобіля «Ауді», державні номерні знаки НОМЕР_1 та його керування ОСОБА_1 . Більша частина відеозапису відображає складання протоколу та матеріалів за ст.124 КУпАП. Більш того, на відеозаписі, переглянутому судом чітко зафіксовано (10:17год), що поліцейський у розмові говорить про те, що йому достеменно не відомо хто керував транспортним засобом, такий висновок ним зроблено зі слів перехожих. Отже слід констатувати, що відеозапис, долучений до матеріалів провадження відображає лише процесуальну послідовність складання матеріалів щодо вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 і не відображає відомостей безпосереднього керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що є невід`ємною складовою для кваліфікації дій притягуваного за ст.130 КУпАП, а тому не може бути визнаний у справі належним доказом.

Крім того, судом були досліджені долучені до матеріалів провадження пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Однак ці пояснення не можуть бути прийняті судом до уваги на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки суду надані лише фотокопії цих пояснень, які не завірені належним чином, пояснення свідка ОСОБА_5 надані неповністю (лише одна сторінка), в них відсутній підпис свідка, а також ці пояснення не містять відомостей про попередження вказаних осіб про кримінальну відповідальність. Більш того, зміст пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не містить беззаперечних тверджень, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем. Вказані пояснення містять лише зазначення, що згадані особи бачили, що чоловік, який знаходився за кермом «AUDI», в`їхав в автомобіль «DAEWOO LANOS». А в поясненнях ОСОБА_6 містяться лише відомості про те, що йому повідомили факт ДТП з його автомобілем «DAEWOO LANOS». За таких обставин пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 також не можуть бути визнані судом належними доказами у справі, що розглядається.

При цьому, суд зауважує, що під час розгляду справи суду не заявлялось клопотань про виклик згаданих свідків для їх безпосереднього допиту у судовому засіданні, а суд з урахуванням принципу безсторонності та ролі незалежного арбітра, який вирішує юридичну справу незалежно, підкоряючись лише закону, не вправі збирати докази самостійно, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом. Така позиція суду ґрунтується на практиці Європейського суду з прав людини (справи «Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04 та «Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.).

Таким чином, за результатами розгляду справи, судом встановлено, що будь-яких доказів, які б спростовували доводи ОСОБА_1 відносно того, що він не керував автомобілем за викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставин, матеріали справи не містять.

За таких обставин, з урахуванням положень п.2.5 Правил дорожнього руху України, відсутні підстави вважати, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що дає суду підстави зробити висновок про недоведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, та його відмову від проходження в установленому законом порядку медичного огляду на стан сп`яніння, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

З урахуванням встановлених обставин, суд констатує, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та як водій відмовився від проходження огляду для встановлення стану сп`яніння, не підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи, а його винуватість не доведена допустимими і належними доказами..

Відповідно до ст. 8 Конституції України «В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії…».

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до однозначного висновку, що ОСОБА_1 не підлягає адміністративній відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Керуючись ст.283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Повний текст постанови проголошено 14 червня 2021 року о 15:20 год., в залі судового засідання Приморського районного суду м. Одеси №106.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси А.С. Русєва

09.06.21

Єдиний унікальний номер справи: №522/5534/21

Номер провадження №3/522/4919/21

Головуючий суддя Русєва А.С.