КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/998/2021 Категорія: ч.1 ст.172-6 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Мартинов Є.О.
Головуючий в апеляційній інстанції: Маліновський О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Маліновський О.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ходорів, Львівської області, громадянки України, працюючої головним державним ревізором-інспектором Державної податкової служби України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

її захисника - адвоката Потійчук О.В.

та прокурора - Прокопова О.Е.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м.Києва від 11 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1

за ч.1 ст.172-6 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 11 грудня 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП (протокол від 18 листопада 2020 року № 498).

Застосовано до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Як зазначено у постанові, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, згідно з п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», державним службовцем категорії «В» та обіймаючи посаду головного державного ревізора-інспектора відділу підготовки матеріалів та моніторингу прийняття рішень управління організації моніторингу податкових ризиків Департаменту моніторингу ризикових операцій та доходів Державної податкової служби України, в порушення вимог частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин 01 червня 2020 року подала на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2019 рік.

Такі дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції у зв`язку з відсутністю в діях події і складу адміністративного правопорушення та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 .

Вважає, що зазначене рішення підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням судом норм процесуального та матеріального права, а висновок суду про визнання її вини в адміністративному правопорушенні є помилковим, що свідчить про однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи.

В обґрунтування зазначених вимог, зазначає, що згідно вимогами ст. 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, а з протоколу про адміністративне правопорушення № 498 від 18.11.2020 року вбачається, що місцем вчинення адміністративного правопорушення є місцем роботи ОСОБА_1 тобто місце знаходження ДПС, а саме АДРЕСА_2 , проте як зазначає ОСОБА_1 , згідно інформації, що міститься на сайті Шевченківського районного суду м.Києва, до переліку вулиць, які входять до складу Шевченківського району м.Києва до територіальної підсудності, вказаного суду не входить місце вчинення адміністративного правопорушення, а тому на думку ОСОБА_1 суд з урахуванням викладених обставин, повинен був повернути адміністративний матеріал до Управління стратегічних розслідувань в місті Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України для вирішення питання про їх направлення до належного суду з дотриманням вимог ст. 276 КУпАП, а не приймати рішення по суті.

Крім того в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 зазначає, що під час винесення постанови, вона вперше перебувала в судовому засіданні в суді першої інстанції, а тому була у схвильованому стані, розгублена та не змогла суду належним чином пояснити поважні причини у зв`язку з якими, вона не мали можливість вчасно подати щорічну декларацію та зазначає,що про судовий розгляд адміністративної справи №761/38858/20 їй стало відомо 01.12.2020 та у зв`язку з браком часу, вона була не в змозі зібрати своєчасно та надати суду докази на підтвердження поважності причин пропуску подачі щорічної декларації за 2019 рік.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що вона є матір`ю двох малолітніх дітей - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають з нею та зазначає, що згідно довідки КНП «БЦПМСД» БМР ОСОБА_6 у період з 26.05.2020 по 05.06.2020, хворів на ГРВІ - гостра респіраторна вірусна інфекція та разом з цим, відповідно до довідки ТОВ «Медичний Центр «Первоцвіт» від 04.06.2020, ОСОБА_1 в період з 08.05.2020 по 04.06.2020 хворіла на гострий риносинусит, правобічний і гнійний отит, а тому вважає, що строк на подачу декларації був пропущений з поважних причин, оскільки ОСОБА_1 та її син ОСОБА_6 , на час подачі декларації за 2019 рік тобто до 01.06.2020 року важко хворіли.

Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Потійчук О.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора Прокопова О.Е., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції -скасуванню із закриттям провадження по справі, з наступних підстав.

В порушення вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП не дотримався вимог щодо всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи та вирішення її в точній відповідності із законом, належним чином не дослідив та не оцінив зібрані у справі докази в їх сукупності, що призвело до ухвалення у справі необґрунтованого та незаконного судового рішення.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_1 будучи суб`єктом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, згідно з п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», державним службовцем категорії «В» та обіймаючи посаду головного державного ревізора-інспектора відділу підготовки матеріалів та моніторингу прийняття рішень управління організації моніторингу податкових ризиків Департаменту моніторингу ризикових операцій та доходів Державної податкової служби України, в порушення вимог частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин 01 червня 2020 року подала на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2019 рік.

Частиною 1 ст. 172-6 КУпАП передбачено відповідальність за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною 1 статтею 1 ЗУ «Про запобігання корупції» визначено, що корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Згідно з п. 2 роз`яснень спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» від 22.05.2017 року, під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо; суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов`язкові ознаки корупційного правопорушення також звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 була зобов`язана до 31 травня 2020 року подати до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, проте, без поважних причин, подала її лише 01червня 2020 року, тим самим порушивши норми ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», що передбачає адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

З таким висновком погодився і суд першої інстанції, визнавши ОСОБА_1 винною у вчиненні даного адміністративного корупційного правопорушення.

Проте, під час апеляційного розгляду встановлено, що у ОСОБА_1 є малолітня дитина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який у період з 26.05.2020 по 05.06.2020 року, хворів на гостру респіраторну вірусну інфекцію, що підтверджується довідкою КРП «БЦПМСД» БМР (т.1 а.с.92).

Відповідно до довідки ТОВ «Медичний Центр «Первоцвіт» від 04.06.2020 року, наявної в матеріалах справи, ОСОБА_1 в період з 08.05.2020 по 04.06.2020 хворіла на гострий риносинусит, правобічний і гнійний отит (т.1 а.с. 94) та в суді апеляційної інстанції пояснила, що внаслідок отиту постійно відчувала різкий головний біль та постійно була висока температура тіл. Апеляційний суд вважає зазначені причини пропуску подачі декларації поважними.

Вказані обставини підтверджені оригіналами медичних документів про ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , оглянутими в судовому засіданні при апеляційному розгляді справи, що свідчить про пропуск строку на подання декларації ОСОБА_1 з поважних причин - в зв`язку з її хворобою та хворобою дитини.

Матеріали справи також не містять доказів того, що ОСОБА_1 усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на ухилення від подання чи на несвоєчасне подання декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, або мала непрямий умисел, свідомо допускаючи наслідки у вигляді неподання або несвоєчасного подання декларації.

Крім того заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про розгляд адміністративної справи неналежним судом, поскільки розгляд даної адміністративної справи не підспудно Шевченківському районному суду міста Києва з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно пояснень ОСОБА_1 в період з 01.01.2020 по 31.05.2020 року вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною за місцем свого проживання в м.Ірпінь Київської області, а тому не могла здійснювати будь-яких діянь, що підпадають під ознаки адміністративного порушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП на території, що підпадає під юрисдикцію Шевченківського районного суду м.Києва.

За таких обставин, апеляційний суд, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні суб`єктивна сторона - умисел, а також кваліфікуюча ознака адміністративного правопорушення - несвоєчасне подання декларації без поважних причин, не встановлено місце вчинення правопорушення, а отже в її діяннях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, що відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 247 КУпАП є підставою закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову Шевченківського районного суду м.Києва від 11 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП скасувати і провадження у адміністративній справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.А. Маліновський