Справа № 163/2615/20 Провадження №33/802/134/21 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія: ст. 472 МК України Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2021 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря Білоуса І.Л., захисника Цюри П.С., представника митного органу Пікалюка М.С., розглянувши апеляційну скаргу захисника на постанову судді Любомльського районного суду від 17 грудня 2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Білорусь, жителя АДРЕСА_1 , водія ТОВ «Автоклас», визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою суду ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 16 136, 70 гривень з конфіскацією в дохід держави біологічно-активних добавок в 61 пластмасових банках загальною вартістю 16 136,70 гривні.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він слідуючи 6 серпня 2020 року з Республіки Білорусь в Україну через митний пост "Доманове" Волинської митниці Держмитслужби водієм автомобіля "ДАФ", номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом "Кроне", номерний знак НОМЕР_2 , в якому перевозився вантаж смоли, не задекларував за встановленою формою 61 штуку біологічних активних добавок 11 найменувань загальною вартістю 16 136,70 гривні, що знаходились в кабіні автомобіля і були виявлені під час митного контролю, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.472 МК України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник в апеляційній скарзі вказує на те, що під час розгляду справи, суддя в порушення вимог ст.ст. 486, 489 МК України, не з`ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення. Стверджує, що судом не враховано, невиконання вказівок викладених в постанові суду від 24.09.2020 при проведенні додаткової перевірки. Крім того, в протоколі про порушення митних правил, відсутня класифікація товару згідно з УКТ ЗЕД, помилково зазначено про порушення ОСОБА_2 ст. 376 МК України, а службові записки безпідставно взяті судом першої інстанції до уваги. Переміщуваний ОСОБА_3 товар не підлягав письмовому декларуванню, з огляду на те, що його вартість не перевищували 500 євро. Просить скасувати постанову як незаконну та необґрунтовану, а справу щодо ОСОБА_3 закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Перевіривши доводи скарги, заслухавши пояснення скаржника, який просив апеляційну скаргу задовольнити з викладених у ній підстав, міркування представника митниці, який просив залишити постанову суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Стаття 489 Митного кодексу України передбачає, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст.472 МК України вказаних вимог закону дотримався.

Висновок суду першої інстанції про вчинення саме ОСОБА_2 адміністративного правопорушення ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну оцінку.

Так винуватість ОСОБА_2 підтверджується: протоколом про порушення митних правил, митною декларацією та письмовими поясненнями порушника, контрольним талоном, актом про проведення митного огляду транспортного засобу, товарно-супровідними документами на вантаж смоли, службовою запискою, білоруським фіскальним чеком, згідно якого вартість товарів становить 16 136,70 гривні за офіційним курсом НБУ (1 білоруський рубль = 11,1389 гривні).

Як було встановлено при розгляді справи в суді першої інстанції, ОСОБА_2 предмети правопорушення не декларував взагалі, через що очевидним є право і обов`язок митного органу їх класифікувати згідно з УКТ ЗЕД, як це передбачено ст.69 МК України.

При цьому, складення уповноваженим підрозділом митниці службової записки не суперечить вимогам МК України та митного законодавства, в тому числі, приписам п.5 ч.1 ст.495 МК України, щодо переліку доказів в справі про порушення митних правил, а тому доводи апеляційної скарги з даного приводу є безпідставними.

Суд апеляційної інстанції, погоджується з висновками викладеними в постанові суду першої інстанції, з огляду на класифікацію товару за кодом 2106 УКТ ЗЕД, ОСОБА_2 зобов`язаний був письмово задекларувати переміщуваний товар в графі 4 декларації, і в графі 2, як несупроводжуваний багаж або вантажне відправлення, що останнім зроблено не було.

Інші доводи апеляційної скарги захисника, про посилання інспектора митниці в протоколі про порушення митних правил на ст.376 МК України замість ст.378 МК України та про зазначене в службовій записці громадянство України у ОСОБА_2 були предметом розгляду в суді першої інстанції, з висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд.

Дані докази, на думку апеляційного суду, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження.

Враховуючи докази, які суд першої інстанції взяв до уваги, давши їм належну оцінку, та поклав в основу обвинувачення, суддя знаходить доводи скаржника про те, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, безпідставними.

У відповідності до вимог ч.1 ст.531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; ...5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення .

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вищенаведені та зібрані по справі докази, суддя вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, та призначив безальтернативне стягнення, яке відповідає вимогам митного законодавства, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції, на що вказує скаржник в своїй апеляції, немає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу захисника Цюри П.С. в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 17 грудня 2020 року щодо нього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Волинського апеляційного суду О.М.Клок