Справа № 463/1468/21 Головуючий у 1 інстанції: Грицко Р.Р.
Провадження № 33/811/567/21 Доповідач: Гуцал І. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року суддя cудової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Гуцал І.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Поповича Василя Олексійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Поповича Василя Олексійовича на постанову судді Личаківського рунного суду м. Львова від 5 квітня 2021 року про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

постановою судді Личаківського районного суду м. Львова від 5 квітня 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 454 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді суду першої інстанції, ОСОБА_2 6 лютого 2021 року о 01 год. 33 хв. по вул. Жасминова, 9 у м. Львові, керував автомобілем марки «VOLKSWAGEN POLO» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 5 квітня 2021 року адвокат Попович В.О. подав апеляційну скаргу, зі змінами в якій просить постанову скасувати, звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд ТзОВ «Будівельна компанія Віват», зобов`язати керівника в десятиденний строк з дня одержання матеріалів про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, повідомити суд про заходи впливу, які застосовані до нього.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що дана постанова судді є прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, висновок судді суду першої інстанції не відповідає обставинам справи.

Зазначає, що в протоколі та постанові суду не зазначено від проходження якого огляду відмовився ОСОБА_2 і в який спосіб він мав його пройти на вимогу поліцейських.

Звертає увагу, що невірне та нечітке формулювання суті правопорушення позбавлено водія права на захист, адже обвинувачення йому не зрозуміле.

Повідомляє, що в протоколі не відображені конкретні дії водія, щодо ухилення від огляду, а також не зазначено, що йому пропонувалося пройти огляд за допомогою спеціальних технічних засобів, також в матеріалах справи відсутнє направлення водія транспортного засобу на огляд в медичний заклад з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Зазначає, що поліцейськими було порушено процедуру огляду на стан сп`яніння, що свідчить про недійсність такого огляду, окрім того водія не відсторонено від керування транспортним засобом та не було роз`яснено його права.

Повідомляє, що пояснення свідків не є допустимим доказами оскільки вони були заздалегідь надруковані, а відеозапис не зазначений в протоколі як додаток до матеріалів справи.

Крім того в змінах до апеляційної скарги повідомляє, що ОСОБА_3 свою вину визнав повністю та щиро розкаявся, має великий водійський стаж, раніше ніколи не притягувався до адміністративної відповідальності, є чесний, патріотично налаштований громадянин, користується повагою в трудовому колективі, грамотний, освічений. Долучив лист клопотання від ТзОВ «Будівельної компанії Віват» про передачу матеріалів справи на розгляд трудового колективу для вирішення питання про застосування заходів громадського впливу.

Вислухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його представника в підтримку поданої апеляційної скарги та клопотання, суддя апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не обґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, обґрунтований даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №058066 від 6 лютого 2021 року, протокол серії ААБ №105413 від 6 лютого 2021 року, поясненнями свідків, рапортом, відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції.

Суддя апеляційного суду погоджується з висновками судді першої інстанції, щодо винуватості ОСОБА_2 оскільки ці висновки ґрунтуються на матеріалах та обставинах справи.

Доводи апелянта, що правопорушення не було зрозумілим для ОСОБА_2 а формулювання правопорушення в протоколі є нечітким не заслуговують на увагу.

Як вбачається з відеозапису нагрудної камери працівника патрульної поліції водій визнав свою вину на місці події, зазначив, що вживав алкоголь та більше так не буде, просив не карати.

Доводи апелянта, що в протоколі та постанові суду не зазначено від якого огляду відмовився пройти ОСОБА_2 і який спосіб він мав його пройти на вимогу поліцейських не беруться до уваги суддею апеляційного суду, оскільки як вбачається з відеозапису водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі та за допомогою спеціального технічного засобу.

Доводи апелянта про те, що в протоколі не відображені конкретні дії водія, щодо ухилення від огляду, а також не зазначено, що йому пропонувалося пройти огляд за допомогою спеціальних технічних засобів, також в матеріалах справи відсутнє направлення водія транспортного засобу на огляд в медичний заклад з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не заслуговують на увагу, оскільки водій відмовився від проходження такого огляду та визнав факт вживання алкоголю.

Доводи апеляційної скарги, що водій не був відсторонений від керування транспортним засобом не знайшли свого підтвердження, оскільки як вбачається з відеозапису з нагрудної камери - працівники поліції відсторонили його від керування автомобілем.

Посилання апелянта на те, що поліцейські порушили наказ МВС України № 1376 від 6 листопада 2015 року, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Пунктом 15 Наказу МВС України №1376 від 06 листопада 2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» передбачено, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються пояснення свідків правопорушення. Відповідно до п. 6 Розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Як вже зазначалося вище, чинним законодавством України, зокрема Інструкцією №1452/735 визначено два можливі варіанти проведення огляду на стан сп`яніння: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду в присутності свідків.

Тому дії працівників поліції повністю відповідають їхнім повноваженням та вимогам Інструкції №1452/735.

Під час апеляційного перегляду справи надійшли зміни до апеляційної скарги та клопотання ТзОВ «Будівельної компанії Віват» про застосування до ОСОБА_2 заходів громадського впливу з передачею матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд трудового колективу ТзОВ «Будівельна компанія Віват»

В клопотанні зазначено, що ОСОБА_2 звернувся до ТзОВ «Будівельної компанії Віват», працівником якої він є, з проханням про взяття його на поруки за скоєний ним вчинок, факт вчиненого правопорушення визнав повністю, зобов`язався не вчиняти подібного.

Крім того, ОСОБА_2 характеризується позитивно, до адміністративної відповідальності притягається вперше .

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративній відповідальності. Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 є працівником ТзОВ «Будівельна компанія Віват», позитивно характеризується, до адміністративної відповідальності притягається вперше, свою вину визнав, в подальшому зобов`язався не вчиняти подібного.

Розглянувши клопотання ТзОВ «Будівельної компанії Віват», суддя апеляційного суду вважає, що із урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, ОСОБА_2 можливо звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП та передати матеріали щодо нього на розгляд трудового колективу ТзОВ «Будівельна компанія Віват», що буде відповідати меті адміністративного стягнення, достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.

За таких обставин, суддя апеляційного суду за наслідками розгляду клопотання ТзОВ «Будівельна компанія Віват» та апеляційної скарги адвоката Поповича В.О. відповідно до ч. 2 ст. 284, п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, приходить до висновку про необхідність скасування постанови судді першої інстанції з передачею матеріалів на розгляд громадської організації для застосування до ОСОБА_2 заходів громадського впливу.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 21, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу адвоката поповича Василя Олексійовича задовольнити.

Постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 5 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_2 направити на розгляд трудового колективу ТзОВ « Будіівельна компанія Віват», яка знаходиться за адресою: 79491, смт. Брюховичі, вул. Лікарська, 15.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гуцал І.П.