Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1183/21
Провадження № 3/553/471/2021
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10.06.2021м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м.Полтави Новак Ю.Д., перевіривши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП,

в с т а н о в и в:

До Ленінського районного суду м. Полтави надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 215039 від 11.05.2021 року ОСОБА_1 11.05.2021 року, о 09 год. 39 хв. в районі будинку № 75 по вул. Панянка в м. Полтаві керував транспортним засобом "Богдан-0920", держ. номер НОМЕР_1 , здійснюючи регулярні перевезення пасажирів на міському маршруті №8 «К. Ринок- Вороніна» перевозив 43 пасажирів при передбаченій технічною ОСОБА_2 визначеною відносно до свідоцтва про реєстрацію т.з. НОМЕР_2 з кількістю місць для сидіння 21 разом з місцем водія, чим порушив пп. 8 п. 3 постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до суду надійшли письмові заперечення, в яких він зазначив, що з протоколом категорично не погоджується, оскільки кількість осіб, які перебували в транспортному засобі працівником поліції було визначено на око без перерахунку та відібрання відповідних пояснень. Крім того, вказував, що не є суб`єктом даного правопорушення, оскільки він є найманим працівником. Крім того вказував, що матеріали справи не містять доказів щодо здійснення ним перевезення пасажирів на маршрутному автобусі або на міському автобусі, що здійснює регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах, та не містять реєстраційних документів на даний транспортний засіб щодо дозволеної для перевезення кількості пасажирів. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які пояснення свідків чи очевидців правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 278 КУпАП України орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В порушення ст.256 КУпАП складений протокол у відповідних графах не містить відомостей щодо свідків правопорушення, їх пояснення не додані до протоколу.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 44-3 КУпАП відповідальність за вказаною нормою несуть особи за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Норма частини першої статті 44-3 КУпАП носить бланкетний характер, а тому серед ознак суті адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути зазначене посилання на конкретну норму права, визначену відповідним нормативно-правовим актом, що встановлює відповідні правила та якого не дотрималась особа, що притягується до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Згідно ст. 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" №1236 від 09.12.2020року (в редакції яка діяла станом на 24.04.2021року, тобто на час складання протоколу) відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" постановлено установити з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 30 червня 2021 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р. № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р. № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 63, ст. 2029).

Згідно п. 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" № 1236 від 09.12.2020 року (в редакції яка діяла станом на 24.04.2021 року, тобто на час складання протоколу) залежно від епідемічної ситуації на території України в цілому або на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) встановлюється "зелений", "жовтий", "помаранчевий" або "червоний" рівень епідемічної небезпеки поширення COVID-19.

Згідно п.п. 8 п. 3 постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" № 1236 від 09.12.2020 року (в редакції яка діяла станом на 24.04.2021 року, тобто на час складання протоколу) здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема, перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб. Перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням пасажирами під час перевезення засобів індивідуального захисту, зокрема, респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

В той же час відповідно до "Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06листопада 2015 року №1376 (із змінами) до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

При цьому на відеозаписі, який долучений до протоколу наявна фіксація частини вмісту транспортного засобу та уривчастого зображення частини пасажирів, за відсутності повного чіткого зображення його салону та всіх пасажирів, або письмових доказів (пояснень свідків, рапортів) не дозволяє суду самостійно встановити кількість пасажирів, що перевозились в транспортному засобі, зокрема, понад визначену технічною характеристикою транспортного засобу кількість місць для сидіння.

Разом з тим, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано письмові пояснення особи, яка притягається до відповідальності, пояснення свідків та будь-які інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Малофєєва проти Росії", серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому у ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 278 КУпАП, при виявленні недоліків у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, або в інших матеріалах, що перешкоджають або унеможливлюють об`єктивний розгляд справи, особа, що провадить підготовку до розгляду справи, повертає матеріали справи відповідному органу, що порушив провадження в адміністративній справі, на дооформлення.

Оскільки відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення та приєднаних до нього матеріалах вищезазначених відомостей перешкоджає можливості повно та об`єктивно з`ясувати всі фактичні обставини, які мають значення для розгляду справи про адміністративне правопорушення, та відсутність в суду повноважень на самостійне збирання доказів й визначення нормативного акту, порушення якого допущене особою, відносно якої складений протокол про адміністративне правопорушення, вважаю необхідним повернути протокол разом із матеріалами на доопрацювання для належного оформлення.

Відповідно до роз`яснень, наведених у п. п. 11, 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративне правопорушення" № 11 від 17.10.2014 року, суди не повинні ігнорувати факти недотримання встановлених КУпАП вимог, що призвели до порушення строків накладення адміністративного стягнення. Ураховуючи, що КУпАП не передбачено можливості винесення будь-якого процесуального документа за такі дії, судам слід реагувати, надсилаючи листи відповідним організаціям і посадовим особам, які можуть звернути увагу на зазначені факти. Норми КУпАП не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення, складеного не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог КУпАП вмотивованою постановою суду для належного оформлення.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що відсутність в матеріалах справи вищезазначених відомостей позбавляє можливості повно та об`єктивно з`ясувати усі обставини справи та вирішити питання щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що матеріал про притягнення його до адміністративної відповідальності підлягає поверненню на доопрацювання.

Керуючись ст. ст. 256, 268, 280 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП направити до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Ю. Д. Новак