Дата документу 09.06.2021
Справа № 334/2846/21
Провадження № 3/334/1268/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя Ісаков Д.О., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

20 квітня 2021 року о 21 год. 37 хв. ОСОБА_1 керуючи автомобілем Hyundai Tucson, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Дніпровське шосе, 48 в м. Запоріжжя перебував в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому порядку за допомогою газоаналізатора «Alcotest №6820», що підтверджується тестом №641 від 20 квітня 2021 року. Результат огляду позитивний та становить 1,65 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив підпункт «а» п.2.9 Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушення визнав у повному обсязі в скоєному розкаявся. Крім цього заявив клопотанням про передачу його на поруки трудового колективу ПрАТ «Запорізька кондитерська фабрика». Дане клопотання від ПрАТ «Запорізька кондитерська фабрика» надійшло на адресу суду 02 червня 2021 року через канцелярію Ленінського районного суду м. Запоріжжя про передачу громадянина ОСОБА_1 на поруки колективу даного товариства, протокол б/н загальних зборів трудового колективу ПрАТ «Запорізька кондитерська фабрика» від 31 травня 2021 року. При вирішенні питання просив суд врахувати його позитивні характеристики за місцем роботи, а також незначний відсоток алкоголю, який було виявлено у нього і який може свідчити про залишкові ознаки алкогольного сп`яніння.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , ознайомившись з поданим клопотанням колективу ПрАТ «Запорізька кондитерська фабрика» та наданими документами, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до підпункту «а» п.2.9 ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст.251КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.254 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений на бланку відповідного зразка з серійним номером ААБ №102616 від 20 квітня 2021 року уповноваженою на те особою поліцейським УПП в Запорізькій області ДПП сержантом ОСОБА_2 .

В протоколі, відповідно до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, в графі «дата, час, місце вчинення і суть вчиненого адміністративного правопорушення» викладена суть адміністративного правопорушення, яка відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у ч.1 ст.130 КУпАП, за якою складено протокол.

Відповідно до норм діючого законодавства, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Між тим, жодних клопотань щодо незгоди з діями працівників поліції з приводу складання протоколу ОСОБА_1 не заявлено. Матеріали справи не містять відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджена письмовими доказами, що містяться у матеріалах справи, а саме:

тестом на алкоголь за допомогою приладу «Alcotest№ 6820», яким встановлено, що 20 квітня 2021 року о 21 год. 37 хв. ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, з результатом огляду 1,65 проміле, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20 квітня 2021 року. Незгоди з тестом на алкоголь та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не висловлював, а навпаки власноручно їх підписав;

безперервним відеозаписом правопорушення, з якого вбачається, що 20 квітня 2021 року о 21 год. 37 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем Hyundai Tucson, державний номерний знак НОМЕР_1 та був зупинений інспектором патрульної поліції. Інспектором були виявлені ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 . Під час проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного засобу Drager Alcotest 6820 показник склав позитивний результат 1,65 проміле. Крім цього сам правопорушник зазначав, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння і надав згоду на продуття алкотестеру Drager Alcotest 6820 з метою встановлення ступеню алкогольного сп`яніння.

Таким чином, оцінюючи всі досліджені докази в сукупності, суд вважає доведеним те, що водій ОСОБА_1 порушив підпункт «а» п.2.9 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, визначене ч.1 ст.130 КУпАП, як керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова від проходження медичного огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння, адміністративне правопорушення.

Що стосується клопотання трудового колективу ПрАТ «Запорізька кондитерська фабрика» про передачу ОСОБА_1 на поруки даного товариства, суд вважає, що дане клопотання не підлягає до задоволення, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Нормами ст.21 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративній відповідальності. Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

Можливість звільнення від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів справи на розгляд трудового колективу для застосування заходів громадського впливу, що передбачено ст.21 КУпАП є правом, а не обов`язком суду і застосовується лише в сукупності усіх з`ясованих фактів, що дозволяють вирішити питання про доцільність звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності.

Окрім цього, клопотання від імені ПрАТ «Запорізька кондитерська фабрика» підписано головою загальних зборів ОСОБА_3 , та секретарем загальних зборів ОСОБА_4 , при цьому доказів на підтвердження того, що дані особи, мають повноваження на підписання відповідних документів від імені товариства, суду не надано. Як і не було надано характеристики на ОСОБА_1 .

Крім того, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками поліції зі слів ОСОБА_1 зазначено, що той не працює, заперечень чи зауважень щодо цього ОСОБА_1 у протоколі не наведено. Разом з тим подано клопотання про передачу начальника управління збуту ПрАТ «Запорізька кондитерська фабрика» ОСОБА_1 на поруки трудового колективу, тобто який відповідно до ст.21 КУпАП є посадовою особою і відповідно підпадає під особу яку заборонено передавати на поруки трудового колективу, при цьому доказів перебування ОСОБА_1 у трудових правовідносинах із ПрАТ «Запорізька кондитерська фабрика» суду не надано, а саме: трудовим договором, копією трудової книжки, наказом відповідно до ст.24 КЗпП України.

Окрім цього, клопотання про передачу на поруки, не містить конкретних зобов`язань, які бере на себе вказаний колектив для здійснення заходів виховного впливу, спрямованих на недопущення вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень. Клопотання необґрунтоване, відсутні докази наявності впливу на нього колективом, з метою його перевиховання і виправлення шляхом залучення до активної роботи, участі у громадських роботах, проведення профілактичної роботи, перевірки дотримання ним правил співжиття в побуті та громадських місяцях, що є безумовними підставами для передачі на поруку, а також зобов`язання трудового колективу повідомляти про проведені заходи громадського випливу та будь-які випадки ухилення ним від заходів виховного характеру.

Також, особою, яка притягається до адміністративної відповідальності не наведені виняткові обставини, за яких було скоєно таке правопорушення, та наявність яких істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого адміністративного правопорушення, сукупність яких поза всяким розумним сумнівом свідчила б про те, що до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Суд також не бере до уваги посилання в протоколі загальних зборів на той факт, що позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортним засобом, позбавить його єдиного джерела доходу, оскільки відповідно до ст.30 КУпАП єдиним випадком неможливості застосування такого виду адміністративного стягнення, є користування транспортним засобом в зв`язку з інвалідністю, за винятком випадків керування у стані алкогольного сп`яніння. Таким чином, положення КУпАП не містять обмежень щодо можливості позбавлення права керувати транспортними засобами осіб, для яких діяльність, пов`язана з користуванням таким правом, є основним джерелом доходу, а існування такої обставини потребує лише більш виваженого та обережного підходу при обранні такого виду адміністративного стягнення, виходячи із загальних засад справедливості, гуманізму та індивідуалізації.

Більш того, Європейський суд з прав людини засвідчує існування великої кількості протиправних діянь, які не віднесені до сфери кримінального законодавства, але характеризуються ним як кримінальні правопорушення. Зокрема, використовуючи критерій суворості покарання за вчинення порушення, Європейським судом позбавлення прав на управління транспортним засобом розглядається як кримінально-правова санкція, оскільки має суворий обмежувальний характер (рішення у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

В рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Водночас ОСОБА_1 як особа яка притягається до адміністративної відповідальності не наведені виняткові обставини, за яких було скоєно таке правопорушення, та наявність яких істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого адміністративного правопорушення, сукупність яких поза всяким розумним сумнівом свідчила б про те, що до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

За таких обставин, оцінивши наведені докази, суд визнає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведеною, в його діях вбачається склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

З урахування наведеного суд вважає необхідним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Крім того, згідно ст.40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення сплачується судовий збір, розмір і порядок сплати якого встановлюється законом.

Згідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня становить 2270 гривні, тобто, розмір судового збору складає 454 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.40-1, ч.1 ст.130, ст.ст. 221, 280, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання про передачу ОСОБА_1 на поруки трудового колективу ПрАТ «Запорізька кондитерська фабрика» - відмовити.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексом України про адміністративне правопорушення та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: Д.О.Ісаков