Постанова

Іменем України

Єдиний унікальний номер справи 759/4089/21
Номер провадження 33/824/2870/2021
Головуючий у суді першої інстанції Сенько М.Ф.
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л.Д. Поливач
10 червня 2021 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л.Д., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвоката Харчука Олександра Петровича, розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою захисником Харчуком Олександром Петровичем

на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 28 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 28 квітня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 23.02.2021 приблизно о 08 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем «ДАФ», д.н.з. НОМЕР_2 , по Кільцевій дорозі в м. Києві при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю, що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтись, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Шкода», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів, чим порушив п.10.3 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Крім того, 23.02.2021 приблизно о 08 годині 30 хвилин водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ДАФ», д.н.з. НОМЕР_2 , по Кільцевій дорозі в м. Києві з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 , через свого захисника - адвоката Харчука О.П., подав апеляційну скаргу, просить її скасувати та провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Крім того, просив суд поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, посилаючись на те, що у судовому засіданні ОСОБА_1 участі не брав, постанова за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення не була вручена йому у визначений законом строк. Копію оскаржуваної постанови він отримав лише 26.05.2021, звернувшись до суду, про що склав відповідну розписку.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки в порушення вимог статей 245, 251, 280 КУпАП, під час розгляду даної справи суд неповно з`ясував усі фактичні обставини, не дослідив і не дав належної оцінки наявним у справі доказам, формально підійшов до вивчення обставин справи, що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого судового рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються належними і допустимими доказами. Звернув увагу на те, що під час розгляд справи судом було порушено гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод право ОСОБА_1 на справедливий суд.

Вказав, що матеріали справи не містять доказів належного повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про розгляд даної справи судом у спосіб передбачений ст.277-2 КУпАП, а тому суд не мав права на розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 . Матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. Стверджує, що не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, працівники поліції фактично спровокували його до вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП шляхом введення водія в оману.

Крім того вказав, що покази свідків не узгоджуються з протоколом в частині зазначеного у протоколі часу вчинення правопорушення, що ставить під сумнів достовірність наданих суду матеріалів. Суд безпідставно послався на пояснення свідків як на доказ винуватості водія у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Суд не звернув увагу на те, що ОСОБА_2 не міг бути залучений у якості свідка, оскільки є потерпілим внаслідок даної дорожньо - транспортної пригоди, яка сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, що не заперечується самим ОСОБА_1 .

Вважає вимогу працівника поліції до водія про необхідність пройти огляд на стан сп`яніння незаконною та необґрунтованою, оскільки ОСОБА_1 перебував у масці, а тому поліцейський не міг відчувати будь - якого запаху з порожнини його рота.

Працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки, у тому числі право на захист, що також не відображено на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції. Зазначене призвело до порушення права водія на професійну правничу допомогу.

Вважає недопустимим доказом відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, оскільки такий запис здійснено у порушення Інструкції від 18.12.2018 №1026, так як працівники поліції періодично вимикали камеру, не зафіксували факту керування транспортним засобом, оформлення протоколу, тощо.

З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, враховуючи, що ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження було пропущено з поважних причин, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити клопотання ОСОБА_1 та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 28 квітня 2021 року, оскільки у матеріалах справи відсутні дані, що спростовували би наведені у клопотанні обставини.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його адвоката Харчука О.П., які підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити з викладених підстав, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов до наступного.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності до вимог статей 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчинення правопорушення та прийняв постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Так, переглядаючи справу в межах доводів поданої апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні ним п.2.5, п. 10.3 Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП є обґрунтованою та підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколами про адміністративні правопорушення серії ААБ №124457 від 23.02.2021, серії ААБ №124458 від 23.02.2021, складеним стосовно ОСОБА_1 .

Так, у протоколі серії ААБ №124458 від 23.02.2021 зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ; письмовими поясненнями вказаних свідків, які засвідчили відмову водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння; розпискою ОСОБА_1 щодо зобов`язання не керувати транспортним засобом «ДАФ», д.р.н. НОМЕР_2 , 23.02.2020, що підтверджує факт відсторонення водія від керування транспортним засобом; даними відеозапису з нагрудного відеореєстратора працівника поліції, які повністю підтверджують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та постанові судді.

Апеляційний суд вважає, що суддею суду першої інстанції належним чином були досліджені докази, що містяться у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, яким суддя надав належну правову оцінку, з такою оцінкою доказів погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 , який стверджує, що не керував транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння, а тому у поліцейських не було законних підстав для проведення його огляду на стан сп`яніння, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повністю підтверджується сукупністю наявних в матеріалах справи доказів, які об`єктивно узгоджуються між собою і з достатньою повнотою підтверджують факт порушення останнім вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України та спростовують доводи апеляційної скарги про відсутність як події так і складу даного адміністративного правопорушення.

Так, за приписами пункту 1 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів проводиться поліцейським лише за наявності у водіїв ознак алкогольного сп`яніння, в той час, як пунктом 12 цього розділу передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4, розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

При цьому згідно п.3 Розділу І цієї Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Як вбачається з наявного у справі відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, виїхавши на місце скоєння дорожньо - транспортної пригоди, поліцейський, після виявлення у водія ОСОБА_1 ознак сп`яніння - запаху з порожнини рота, просить його пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння або на місці за допомогою приладу «Драгер», або у медичному закладі, від чого останній відмовляється у присутності двох свідків. Працівником поліції було роз`яснено ОСОБА_1 , що наслідком такої відмови є складання протоколу за відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та запитав чи є це зрозумілим для водія. ОСОБА_1 вказав, що йому зрозуміло, що за відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відносно нього буде складено протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Та обставина, що одним із свідків був ОСОБА_2 - водій автомобіля «Шкода», д.н.з. НОМЕР_3 , який було пошкодження внаслідок ДТП, яка сталася через порушення водієм автомобіля «ДАФ», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 п.10.3 Правил дорожнього руху, не спростовує факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду.

Отже, доводи апеляційної скарги про порушення поліцейським процедури проведення огляду на стан сп`яніння, передбаченої статтею 266 КУпАП, апеляційний суд вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону та повністю спростовуються встановленими судом обставинами справи.

Доводи апеляційної скарги, що дані, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно часу вчинення адміністративного правопорушення та у показах свідків різняться, внаслідок чого цей протокол та письмові пояснення свідків не можна вважати належними і допустимими доказами, суд апеляційної інстанції вважає надуманими, оскільки протокол про адміністративне правопорушеня містить як час його складення, так і час вчинення адміністративного правопорушення, що повністю узгоджуються з вимогами закону та не може бути підставою для визнання таких доказів неналежними.

Хибними є доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та ввели його в оману фактично підштовхнувши до такої відмови, оскільки такі доводи повністю спростовуються матеріалами відеозапису з нагрудної камери працівника поліції.

Посилання ОСОБА_1 на те, що йому не було роз`яснено прав та було позбавлено права на професійну правничу допомогу суд оцінює критично, оскільки зазначене спростовуються встановленими судом обставинами справи. ОСОБА_1 підписуючи протоколи про адміністративну відповідальність, де зазначається, що йому роз`яснено права, жодних зауважень у них не вказав.

Доводи апеляційної скарги про те, що розгляд справи відбувся у порушення вимог закону без належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд судом даної справи відхиляються судом як необґрунтовані, оскільки обов`язкова участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ст.124. ст.130 КУпАП не передбачена законом та суперечить вимогами ст.268 КУпАП.

Крім того, судом взято до уваги ту обставину, що суд його викликав за адресою, яка зазначена у протоколах, які підписані ОСОБА_1 . Будь - яких зауважень щодо невірного зазначення у протоколі місця проживання ОСОБА_1 не зробив.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою суддею постановою, проте висновків судді не спростовують.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього руху України та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи.

ОСОБА_1 не оспорює своєї вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, будь - яких доводів щодо відсутності як події так і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП апеляційна скарг не містить.

А тому постанова судді стосовно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою. Підстав для її скасування та закриття провадження у справі за відсутністю як події так і складу адміністративного правопорушення, про що заявляються вимоги в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Задовольнити клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду м.Києва від 28 квітня 2021 року.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 28 квітня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану захисником Харчуком Олександром Петровичем, залишити без задоволення.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 28 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Д. Поливач