ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/893/21 Справа № 208/3176/21 Суддя у 1-й інстанції - Ізотов В. М. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Фесюка Юрія Олександровича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 травня 2021 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП,

за участю:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Фесюка Ю.О.

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 травня 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з постановою суду першої інстанції, 07 квітня 2021 року приблизно о 22:20 год. у м. Кам`янське Дніпропетровської області по вул. С. Разіна водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21013» реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме сильним запахом алкоголю з порожнини рота, нестійкою ходою, зіниці очей не реагували на світло, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим водій ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5. Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник Фесюк Ю.О. просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що судове рішення не відповідає фактичним обставинам справи є незаконним та не обґрунтованим з тих підстав, що суд першої інстанції визнаючи ОСОБА_1 винним у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, вийшов за межі розгляду справи, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ставилось в провину те, що він відмовився від проходження тесту на місці на Драгері або у медичному закладі, що, в свою чергу не є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому суд притягнув його до відповідальності за вчинення дій, стосовно яких протокол не складався.

Крім того, зазначає, що відповідно до практики ЄСПЛ, яка викладена у справах Малофєєва проти Росії та Карелін проти Росії та яка не була врахована судом першої інстанції, зазначено про те, що формулювання суті правопорушення має бути чітким, конкретним, із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини. У даному випадку порушення, допущені працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, призвели до того, що у ньому не викладено усіх ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для притягнення ОСОБА_1 у суду першої інстанції не було.

Разом з цим, вказує, що зібрані у справи докази, в тому числі й відеозапис з нагрудних камер поліцейських, вказують на те, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер або у закладі охорони здоров`я, на чому наполягав сам ОСОБА_1 . Замість цього, працівниками поліції було зазначено про те, що він може самостійно пройти такий огляд у 1-ій лікарні, а їм необхідно скласти протокол за те, що у ОСОБА_1 маються ознаки алкогольного сп`яніння, чим ввели його в оману щодо процедури складання протоколу та наслідків його складення. При цьому, такими діями працівниками поліції було грубо порушено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, а також вимоги Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 року, оскільки протокол також було складено за відсутності свідків, які б засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім цього, зазначає, що судом першої інстанції не надано будь-якої оцінки поясненням ОСОБА_1 , що йому не було роз`яснено права під час складання протоколу, не надано копію протоколу про адміністративне правопорушення, пояснення, які містяться в матеріалах справи були написані ним власноруч, однак підписувати їх він відмовився, оскільки фактичні обставини були спотворені, а тому підпис, який міститься у них йому не належить.

Позиції учасників апеляційного процесу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Фесюк Ю.О. підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, постанову суду скасувати і закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення, посилаючись на доводи, зазначені у апеляційній скарзі.

Крім того ОСОБА_1 додав, що 13 травня 2021 року його було зупинено працівниками поліції за відсутність бризговика. В ході розмови працівниками поліції було виказано підозру, що він має ознаки алкогольного сп`яніння на що він став заперечувати, оскільки не вживав в той день алкогольних напоїв. Після чого, працівниками поліції було запропоновано проїхати до його місця проживання у їх супроводі, на що він погодився. Приїхавши за адресою: АДРЕСА_2 , працівники поліції стали складати якісь документи та зазначили, що йому необхідно розписатись у протоколі про адміністративне правопорушення за те, що він має ознаки сп`яніння та в поясненнях. У протоколі він поставив власний підпис, а ознайомившись зі змістом пояснень він відмовився їх підписувати, оскільки їх зміст не відповідав фактичним обставинам справи. При цьому зазначив, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, а на його запитання з цього приводу, вони повідомили про те, що він має право самостійно пройти такий огляд у першій лікарні. Йому видали тимчасове посвідчення, після чого працівники поліції поїхали. Крім того, ОСОБА_1 наполягав на тому, що жодного разу, тим паче в присутності свідків, працівники поліції не пропонували йому проти огляд на стан сп`яніння, як за допомогою спеціальних технічних засобів, так і у закладі охорони здоров`я.

Мотиви апеляційного суду.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги захисника, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог закону з огляду на наступне.

Так, приймаючи рішення про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд послався на покази самого ОСОБА_1 , а також відомості з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №487136 від 07.04.2021 року з актом огляду на стан сп`яніння та відеозапис з нагрудних камер поліцейських.

З такими висновками суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, оскільки зазначені вище письмові докази, у своїй сукупності не можуть беззаперечно свідчити про те, що ОСОБА_1 в той день було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів або в закладі охорони здоров`я з огляду на наступне.

Під час апеляційного перегляду було безпосередньо досліджено відеозапис з нагрудних камер поліцейських, на якому видно, що працівники поліції спілкуються з водієм автомобіля ВАЗ 21013, реєстраційний номер НОМЕР_1 вже під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, роз`яснюючи останньому де він має поставити підпис. При цьому зазначають, що протокол було складено за фактом того, що у нього маються ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 декілька разів питав працівників поліції у якому медичному закладі він може пройти огляд на стан сп`яніння, на що йому було повідомлено про те, що він може самостійно звернутись до першої лікарні. Після чого, ОСОБА_1 ставить підпис у протоколі за отримання тимчасового дозволу на керування транспортним засобом та у графі Повідомлений про дату, час та місце розгляду справи і на цьому відеозапис закінчується.

В ході перегляду справи, апеляційним судом на клопотання захисника, направлялись запити, щодо отримання повного відеозапису подій, які мали місце 13 травня 2021 року. Однак працівник Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області повідомив про те, що зазначений відеозапис знищений у зв`язку з закінченням терміну його зберігання.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Вказане положення закону кореспондується з вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року за № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений Постановою КМУ №1103 від 17 грудня 2008 року, які визначають порядок дій працівників поліції з метою забезпечення проведення огляду особи на стан сп`яніння або порядок фіксування відмови від проходження такого огляду.

Відповідно до п.п. 4, 8 Порядку, огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Виключення з цього правила допускається законом виключно, якщо процедура огляду зафіксована спеціальними технічними засобами фіксації (нагрудною камерою працівника поліції).

Як видно з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, відеозапис з нагрудних камер поліцейських не містять вимоги працівників поліції, яка адресована ОСОБА_1 про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння, у відповідності до п. 2.5 ПДР України та відмови останнього від такого проходження. Також матеріали справи не містять пояснень свідків, які б засвідчили таку відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, апеляційний суд зазначає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних та достатніх доказів того, що працівниками поліції висувалась вимога ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, тобто у даному випадку наявне порушення вимог ст. 266 КУпАП в цій частині, а тому підстави для притягнення останнього до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП у даному випадку відсутні.

Щодо пояснень самого ОСОБА_1 , на які суд першої інстанції посилається у своїй постанові, апеляційний суд зазначає про те, що вони не узгоджуються з іншими матеріалами справи, зокрема відеозаписом з місця події, оскільки сам ОСОБА_1 зазначив працівнику поліції про те, що він бажає пройти огляд на стан сп`яніння, однак йому на це було роз`яснено, що він може самостійно пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я. Відтак, на переконання апеляційного суду, вказані пояснення жодним чином не підтверджують винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки спростовуються як матеріалами справи про адміністративне правопорушення так і безпосередніми показами самого ОСОБА_1 у суді першої та апеляційної інстанції.

Інших доводів, які б слугували підставою для скасування постанови суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено.

Відтак, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а провадження у справі має бути закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Фесюка Юрія Олександровича задовольнити.

Постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 травня 2021 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Постановити нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Піскун