Провадження №: 3/752/6186/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2021 м. Київ

суддя Голосіївського районного суду міста Києва Бушеленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві матеріали адміністративної справи, що надійшли

відУправління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції
пропритягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП
відносноОСОБА_1 дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 місце реєстрації - АДРЕСА_1 місце проживання - АДРЕСА_2 (гуртожиток)
За участю Алояна Е.Ф. особисто

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва від Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києвінадійшов протокол про адміністративне правопорушення від 24.03.2021 серії АА № 178974 (надалі по тексту - протокол від 24.03.2021), в якому зазначено, що 24.03.2021 о 14:40 у місті Києві проспекту Науки, 13/3 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом "Богдан" державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив регулярні пасажирські перевезення за маршрутом з заповненим салоном транспортного засобу на 75 % "сидячих місць", що передбачено технічною характеристикою транспортного засобу, чим порушив постанову Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 та протокол № 21 від 22.03.2021 ПК ПТБНС КМДА. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

До вказаного протоколу приєднано довідку інспектора роти № 3 батальйону № 4 полку № 2 Управління патрульної поліції у місті Києві лейтенанта поліції Прокопишена М. про те, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського, зроблений 24.03.2021 в ході оформлення адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , не зберігся.

У судове засідання, призначене на 08.06.2021 з`явився ОСОБА_1 , який пояснив, що не є суб`єктом адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП з огляду на складення працівниками поліції протоколу від 24.03.2021, не є особою, яка відповідальна за дотримання правил щодо карантину людей при здійсненні послуг з перевезення транспортним засобом ОСОБА_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у протоколі, що складений відносно нього, не вказано, про який маршрут йде мова, які норми законодавства порушено, яка завантаженість транспортного засобу допускається і що саме було порушено.

Уважно дослідивши наявні матеріали, заслухавши пояснення особи яка притягається до адміністративної відповідальності, суд (суддя) не вбачає події та складу адміністративного правопорушення, адже вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП не є доведеною з дотриманням стандарту доказування "поза розумним сумнівом", виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) ч. 1 ст. 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин справи, її вирішення у точній відповідності до закону.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

В силу Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди України застосовують пр. розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey, п. 282) зазначається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 44-3 КУпАП у редакції, станом на 26.03.2021 установлено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Такі дії тягнуть за собою відповідальність у виді штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вказувалося вище, у протоколі від 24.03.2021 задокументовано, що ОСОБА_1 порушив вимогу постанови Кабінету Міністрів України № 1236 та протокол № 21 від 22.03.2021 ПК ПТБНС КМДА.

Судом (суддею) з`ясовано, що постанова Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 має назву: "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та численні редакції та, серед іншого, передбачає ряд обмежувальних заходів, у тому числі щодо здійснення регулярних, нерегулярних, міських, міжміських перевезень тощо.

Проте протокол від 24.03.2021 не визначає конкретну норму названого підзаконного акта, порушення якого вбачали співробітники поліції в діях ОСОБА_1 .

Крім того, зі змісту протоколу від 24.03.2021 не видається за можливе визначити про який саме протокол № 21 від 22.03.2021 йде мова, адже у тексті протоколу не вказано ні назви, ні органу, який склав такий протокол і, до того ж, відсутнє посилання на розділ, пункт, статтю, абзац тощо цього самого протоколу № 21.

У графі протоколу від 24.03.2021 "пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності", ОСОБА_1 власноруч зробив напис, що не згоден з протоколом, а уповноважений працівник Департаменту патрульної поліції Національної поліції України проставив у протоколі відмітку про те, що ОСОБА_1 відмовився від підписання цього протоколу.

Поряд з викладеним, на увагу заслуговує і та обставина, що в протоколі від 24.03.2021 та в інших, приєднаних до нього документах, не вказано яке саме регулярне перевезення пасажирів здійснював ОСОБА_1 як-то міське, міжміське, у міжнародному сполученні тощо, не міститься даних про номер маршруту, назву, сполучення.

У цей же час, факти, задокументовані у протоколі, не підтверджені жодними доказами, адже ні в тексті протоколу, ні у приєднаних до нього матеріалах відсутні будь-які документи, які б дозволяли установити якою є кількість пасажирів транспортного засобу, яким здійснюється перевезення пасажирів згідно з технічною характеристикою та реєстраційними документами на нього, якою була фактична кількість пасажирів у транспортному засобі станом на момент складання протоколу, яка кількість людей становила перевищення. Крім того, відсутні фактичні дані, з яких можливо встановити момент руху транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 (відсутня фіксація руху від зупинки до зупинки).

Більше того, з урахуванням факту невизнання ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП з протоколу та приєднаних до нього документів неможливо визначити на якій правовій підставі ОСОБА_1 здійснював регулярні перевезення пасажирів, як громадянин України чи як фізична особа-підприємець, чи як найманий працівник господарюючого суб`єкта або фізичної особи-підприємця.

У судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що станом на 24.03.2021 він не був будь-де офіційно працевлаштованим.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" регулярними пасажирськими перевезеннями є перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування за умовами, визначеними паспортом маршруту, затвердженим в установленому порядку органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування або уповноваженими органами Договірних Сторін у разі міжнародних перевезень.

За приписами ст. 35 названого Закону перевезення пасажирів автобусами в режимі регулярних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах загального користування на договірних умовах із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Крім зазначеного вище, наявний протокол від 24.03.2021 та долучена до нього довідка не дозволяють визначити те, яким же чином ОСОБА_1 здійснював регулярні перевезення пасажирів, адже в ході розгляду справи не вдалося встановити факту того, що ОСОБА_1 є автомобільним перевізником.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП необхідним є встановлення події та складу адміністративного правопорушення, з урахуванням того, що ч. 1 ст. 44-3 КУпАП є банкетною.

Разом з тим, матеріали справи не містять підтвердження того, що 24.03.2021 у АДРЕСА_3 відбулося порушення правил карантину людей, а також не містять підтвердження того, що особа, відносно якої було складено протокол від 24.03.2021, порушила відповідні вимоги законодавства.

Виходячи зі змісту ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який і є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У протокол про адміністративне правопорушення від 24.03.2021 та доданих до нього матеріалах відсутні необхідні відомості, які б підтверджували як подію, так і склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

З огляду на наведене, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по цій справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у судді. Таких доказів подано не було.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП унормовано, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене вище провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП з огляду на відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 9, 23, ч. 1 ст. 44-3, 247, 268, 276, 277, 279, 280, 283-285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Бушеленко