Справа № 404/3797/21
Номер провадження 3/404/1404/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Поступайло Володимир Васильович, розглянувши матеріали справи стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 15.05.2021 року о 22 год. 03 хв. ОСОБА_1 по вул.Ю.Коваленка, 15 у м.Кропивницькому керував транспортним засобом «ВАЗ 2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці) та в присутності двох свідків відмовився від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.130 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 раніше двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення місці та час транспортним засобом «ВАЗ 2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , керувала його цивільна дружина ОСОБА_2 , він знаходився у вказаному автомобілі у якості пасажира, на задньому сидінні, після сварки із ОСОБА_2 . Крім того, вказує, що працівники поліції мають особисту неприязнь до нього та вже неодноразово складали на нього протокол про адміністративні правопорушення. Від огляду на стан сп`яніння він відмовився, оскільки транспортним засобом не керував. Просить закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні надала пояснення аналогічні поясненням ОСОБА_1 та підтвердила, що саме вона за обставин та часу вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення керувала транспортним засобом «ВАЗ 2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який їй належить на праві власності, а останній при цьому знаходився на задньому пасажирському сидінні в її транспортному засобі будучи пасажиром.

На обґрунтування вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, працівниками поліції направлено такі докази, які досліджені під час розгляду справи:

- протокол про адміністративне правопорушення від 15.05.2021 року, який містить виклад раніше вказаних обставин (а.с.1);

- письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно з якими вони були присутні під час складання поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , який у їх присутності відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.6, 7);

- відеозапис події (а.с.8).

Дослідивши протокол у справі про адміністративне правопорушення та надані докази, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, не доведена належними та достатніми доказами, зважаючи на таке.

Виходячи з обставин, справи ОСОБА_1 згідно з ч.3 ст.130 КУпАП ставиться у провину те, що він порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та як особа, яка керувала транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та раніше двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за ст.130 КУпАП.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху:

- водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії;

- учасник дорожнього руху - особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному.

Згідно з п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 4 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні правопорушення на транспорті» під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Згідно з ч.1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Натомість у матеріалах справи про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні об`єктивні дані, підтверджені достатніми, безспірними та безсумнівними доказами, які б вказували на факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, наведених в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить у даному випадку обов`язкову ознаку складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП.

З відеозаписів, надісланих до суду, вбачаються лише обставини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. При цьому зафіксовано, що одразу після зупинки транспортного засобу «ВАЗ 2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом на сидінні водія перебуває ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 перебуває на задніх пасажирських сидіннях. Зазначені матеріали не містять достатніх і переконливих доказів, які б із достовірністю підтверджували, що ОСОБА_1 за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, керував вказаним автомобілем.

Таким чином, будь-які підстави ставити під сумнів пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , які узгоджуються із долученими відеозаписами у справі відсутні. Об`єктивні докази (відеозаписи тощо) або пояснення осіб тощо, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 автомобілем, не долучені, а пояснення свідків у справі підтверджують лише відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння за кермом.

Відповідно до відеозапису, долученого до матеріалів справи (а.с.8) ОСОБА_1 відразу заперечував те, що він є водієм та неодноразово вказував поліцейським, що не керував транспортним засобом, відразу після зупинки транспортного засобу знаходився на задньому пасажирському сидінні.

Як зазначено у п.19 постанови Верховного Суду від 26.04.2018 року у справі №338/1/17 візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку відповідним доказами, визначеними ст.251 КУпАП, для підтвердження чого поліцейський мав надати суду, зокрема, відеозапис події, фотокартки тощо.

На переконання суду саме описання правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом його вчинення, без наявності будь-яких доказів його вчинення.

Таким чином із врахуванням того, що перед судом не доведено достатніми і безсумнівними доказами те, що за обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 перебував у статусі водія, суд, витлумачивши усі сумніви на користь особи, яка притягається до відповідальності, вважає не доведеним твердження у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, що є підставою до закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Положеннями ст.19 Конституції України визначено, що посадова особа органу державної влади зобов`язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення. Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Раніше вказані досліджені безпосередньо у суді докази ставлять під обґрунтований та розумний сумнів наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП.

За викладених обставин суд вважає вину ОСОБА_1 не доведеною достатніми та беззаперечними доказами, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП.

Керуючись ч.3 ст.130, ст.ст.247 п.1, 283-285, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського районного

суду м. Кіровоград В.В. Поступайло