Справа № 149/595/21
Провадження №3/149/321/21
Номер рядка звіту 156
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2021 року м. Хмільник

Суддя Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області Павлюк О. О., розглянувши матеріали, що надійшли від Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 , проживаючого по АДРЕСА_1

за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

13.03.2021 о 22:50 по вул. В. Порика в м. Хмільник Вінницької області ОСОБА_1 керував автомобілем Renault Master, д.н.з. НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від надання пояснень у протоколі ОСОБА_1 відмовився, у відповідній графі протоколу міститься підпис ОСОБА_1 про те, що він отримав тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та повідомив, що працівники поліції підійшли до нього, коли автомобіль стояв на пішохідному переході з увімкненою аварійною світловою сигналізацією, оскільки він помітив критичні показники температури охолоджувальної рідини двигуна автомобіля. Поліцейські запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, однак від проходження огляду він відмовився, оскільки вважав, що дії працівників поліції були незаконним, а їх вимоги - незрозумілими.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Мироненко В. О. в судовому засіданні зазначив, що його підзахисному запропонували на місці "дути в Драгер", однак він не розумів, що це означає, а тому вважає, що працівниками поліції було порушено порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Крім того, зазначив, що свідків зазначених в протоколі при його оформленні не було. Також адвокат зазначив, що на відео, яке додано до матеріалів справи зазначена не дата вчинення правопорушення, а інша, з чого не можна зрозуміти, які саме обставини відображені на вказаному відео.

Статтею 1 КУпАП визначено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в судах визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя враховує таке.

Згідно з протоколом про адміністравтине правопорушення від 13.03.2021 року серії ДПР18 № 449962, 13.03.2021 о 22:50 по вул. В. Порика в м. Хмільник Вінницької області ОСОБА_1 керував автомобілем Renault Master, д.н.з. НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився.

Згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 13.03.2021 року у результаті огляду ОСОБА_1 13.03.2021 року о 23:10 год., проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка, що не відповідає обстановці. Від огляду ОСОБА_1 відмовився.

Відповідно до Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Учасники дорожнього руху згідно зі статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.201 № 1306, визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.9. ПДР).

Згідно з вимогами статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування; лікарем закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків (п. 6 Розділу ІІ Інструкції).

В судове засідання 31.05.2021 свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , які викликались за клопотанням захисника Ревізора О. О., не з`явились. Однак в судове засідання прибув поліцейський СРПП Хмільницького РВП сержант поліції Гоменюк П. В., який виявив бажання дати свідчення у вказаній справі, оскільки він брав участь під час оформлення адміністративного матеріалу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Так, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України, ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що під час патрулювання 13.03.2021 року спільно з ОСОБА_4 він побачив автомобіль, який був припаркований на пішохідному переході. Вони з іншим поліцейським підійшли до автомобіля, представились та відповідно до Закону України "Про національну поліцію" попросили документи. ОСОБА_1 , який був за кермом вів себе неадекватно та мав ознаки алкогольного сп`яніння. За таких обставин йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я, від чого він відмовився. Жодного фізичного впливу чи спецзасобів до ОСОБА_1 не застосовувалось, однак при скороченні дистанції з працівниками поліції його було попереджено про недопустимість таких дій.

Дослідженими в судовому засіданні відеозаписами, зробленими з нагрудних камер працівників поліції та відеореєстратором, підтверджуються обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. Зокрема з відеозапису вбачається, що працівники поліції підійшли до автомобіля ОСОБА_1 , який стояв з увімкненим сигналом аварійної зупинки, водій якого спілкувався в цей час з невідомими особами. Під час спілкування з працівниками поліції він визнав, що вимушено зупинився з порушенням вимог ПДР України. Крім того, з даного відеозапису встановлено що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я, в тому числі в присутності свідків та інших осіб.

Посилання адвоката на те, що на відеозаписах міститься дата, яка не відповідає даті зазначеній в протоколі суд не приймає до уваги, оскільки в судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що на дослідженому відеозаписі відображені саме ті події та обставини, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, захисник Ревізора О. О. зазначає, що останній не розумів, що означає пропозиція поліцейського "дути в Драгер", однак в судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що йому працівниками поліції не було надано сертифікат на алкотестер "Drager", а також зазначив, що він має зберігатись в чорному кейсі, з чого суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 достеменно розуміє значення та зміст пропозиції поліцейського. Крім того, з дослідженого відеозапису встановлено, що працівниками поліції неодноразово роз`яснювалося ОСОБА_1 факт складання відносно нього матеріалів у зв`язку з відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння. Натомість ОСОБА_1 неодноразово висловлювався щодо безпідставності пропозиції такого огляду.

Суд критично оцінює пояснення ОСОБА_1 , що при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення та пропозиції проведенні огляду на стан сп`яніння до нього з боку працівників поліції застосовувався фізична сила та дії працівників поліції щодо оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення були незаконними, оскільки вказане спростовується дослідженим в судовому засіданні відеозаписом. Крім того, згідно з наданими суду поясненнями ОСОБА_1 , жодні дії працівників поліції ним не оскаржувались ані до правоохоронних органів, ані в судовому порядку.

При вирішенні питання про достатність доказів, наявних у справі, для ухвалення рішення, суддя зазначає таке. Згідно зі статтею 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У справі "Брумареску проти Румунії" Європейський суд з прав людини зазначив, що право на справедливий розгляд в суді, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, має тлумачитися у світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує, між іншим, верховенство права як частину спільної спадщини Договірних Сторін. У справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини вказав на те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ вимога справедливості судового розгляду включає дослідження способу, у який було отримано та представлено докази; завдання Суду, серед іншого, установити, чи провадження в цілому, включно зі способом отримання і представлення доказів, було справедливим у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції («Домбо Беєер B. V. проти Нідерландів» (Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands), заява №14448/88, п. 31). ЄСПЛ також неодноразово наголошував на тому, що сторона у справі повинна мати можливість ознайомитись із доказами у суді, коментувати їх та достовірність у належній формі у встановлений час.

В рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року, ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом. В рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

В своїй прецедентній практиці даючи тлумачення Конвенції Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що з метою забезпечення змагальності процесу всі докази мають, як правило, подаватися у відкритому судовому засіданні у присутності обвинуваченого. Європейський Суд зауважує, що пункт 1 статті 6 Конвенції, узятий у поєднанні з пунктом 3 статті 6 Конвенції, вимагає від Договірних Сторін ужити конкретних заходів для того, щоб підсудний мав можливість допитати свідків, які свідчать проти нього, чи домогтися їх допиту. Однак, якщо немає підстав звинувачувати органи влади в недостатньо старанних зусиллях із забезпечення підсудному можливості допитати відповідних свідків, відсутність цієї можливості як така не означає необхідності припинення кримінального переслідування.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. В своїх рішеннях Європейський суд також неодноразово наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Судом вжито всіх необхідних заходів для повідомлення, виклику та забезпечення явки до суду свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яких просив допитати в судовому засіданні ОСОБА_1 . Водночас їх неявка не може бути підставою для нерозгляду справи за наявними у справі доказами. Крім того, посилання захисника на відсутність свідків при складанні протоколу спростовуються досілдженим відеозаписом, з якого встановлено, що при оформленні матеріалів відносно ОСОБА_1 на місці подій перебували свідки та інші очевидці, на відеозаписі зафіксовано, як свідок ОСОБА_2 безпосередньо повідомив свої анкетні дані поліцейським.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджена в ході судового розгляду дослідженими в судовому засіданні доказами: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів, що мають функції відеозапису, письмовими доказами, пов`язаними з процедурою проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 .

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та вважає, що до ОСОБА_1 належить застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Відповідно до статті 283 КУпАП суд присуджує також стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 грн.

Керуючись ст.ст. 27, ч. 1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст.284, 307, 308 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 грн.

Згідно ст. 307 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

Згідно ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Хмільницький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Павлюк О. О.