н/п 3/174/45/2021
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

11 червня 2021 року м.Вільногірськ

Суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області Борцова А.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, проживає по АДРЕСА_1 ,

якому згідно ст.268 КУпАП роз`яснені його права та обов`язки,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , 20.02.2021 року, о 08 годині 10 хвилин, в м.Вільногірську Дніпропетровської області по вул.Центральна,57, керував автомобілем CHEVROLET EPICA н/з НОМЕР_1 , належним ОСОБА_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (невиразна мова, запах спиртного з порожнини рота), від проходження огляду на стан сп`яніння з застосуванням алкотестеру «Драгер» та медичного огляду відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги 2.5 ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 20.02.2021 р. керував автомобілем, їхав у лікарню до матері у м. Кам`янське, був зупинений працівниками поліції, які виказали йому підозру, що він керує автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Пройти огляд за допомогою тесту на місці не пропонували, свідків не було, відвезли до м.Кам`янське, де у лікарні відмовився здати кров, бо боявся, щоб йому не занесли якусь інфекцію.

Вислухавши ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суддя дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриттю по наступним підставам.

Так, оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд не приймає у якості допустимого доказу по справі відеозапис з камери поліцейських, оскільки даний доказ в порушення вимог додатку 1 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані у не в автоматичному режимі № 1395, не зазначено у протоколі як доказ по справі, хоча у протоколі мається відповідна графа «до протоколу додаються», а сам відеозапис не носить безперервний характер, складається з декількох файлів, відомості про технічний засіб, яким здійснювалося фіксування та ким саме із присутніх на місці події поліцейських, яких було двоє, у протоколі не зазначено та у матеріалах справи ці дані відсутні, тому даний відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом по даній справі.

Викладене відповідає правовим позиціям, зазначеним у постановах ВС від 24.01.2019 р. у справі № 592/5576/17 та від 23.12.2019 р. у справі № 524/253/17.

Крім того, порядок проведення огляду на стан сп`яніння визначено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказами МОЗ, МВД 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 р. N 1103 (далі Порядок).

Згідно з п.п.6,7 розділу І вказаної Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів регламентовано розділом ІІ вказаної Інструкції.

Так, згідно з п.п.1, 10 розділу ІІ, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до п.6 розділу ІІ, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Згідно з п.8 розділу ІІ, форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції,

Відповідно до п.11 розділу ІІ, оформлення матеріалів огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється згідно з чинним законодавством.

Згідно з п. п.6, 7 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху , зафіксовані у не в автоматичному режимі , затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 р. , у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Виходячи з аналізу вказаних норм, право на проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння мають поліцейські на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів та лікарі закладів охорони здоров`я.

При цьому, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейськими проводиться в присутності двох свідків, а у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, лікарем, який має право на його проведення.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до вказаної Інструкції, а у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від

огляду.

Отже законодавством чітко визначено дії працівника правоохоронних органів у разі відмови порушника пройти необхідний медичний огляд та не дає іншого, альтернативного, порядку дій у такому випадку.

Разом з тим, допустимих доказів того, що ОСОБА_1 пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, матеріали справи не містять, зокрема згідно з направленням ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу, такий огляд поліцейським не проводився (а.с.6) і відповідного акту огляду згідно з додатком 2 Інструкції до матеріалів справи не долучено.

Крім того, диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність водіїв та осіб, які керують транспортними засобами, за відмову від проходження огляду відповідно до встановленого порядку, поняття «медичного огляду», як вказано у протоколі, дана норма не містить, тому об`єктивна сторона правопорушення, викладена посадовою особою у протоколі, не відповідає диспозиції вказаної норми закону, хоча відповідно до ст.254 КУпАП, фіксація адміністративного правопорушення відбувається саме під час складення адміністративного протоколу, яким і визначаються межі судового розгляду по даній справі.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як і в Конституції, так і в міжнародних актах (Загальна декларація прав людини, Конвенція про захист прав людини та основних свобод, Міжнародний пакт про громадянські і політичні права), йдеться про застосування принципу презумпції невинуватості у справах про притягнення до відповідальності за скоєння кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення мають аналогічний склад, а їх відмежування один від одного проводиться за ступенем суспільної небезпеки, тому з урахуванням принципу верховенства права, презумпція невинуватості діє у всіх випадках звинувачення людини (суб`єкта приватного права) державою, в тому числі, і в разі притягнення особи до відповідальності за адміністративні правопорушення.

Крім того, приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14.

Таким чином, враховуючи, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції проведено без дотримання встановленого порядку, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, викладена у протоколі, не відповідає диспозиції вказаної норми, достатніх та допустимих доказів на підтвердження його винуватості не надано, суддя дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення в судовому засіданні поза розумним сумнівом не доведена, тому склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП в його діях відсутній, а провадження по справі підлягає закриттю.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено 20.02.2021 року по факту скоєння правопорушення 20.02.2021 року, тому на день прийняття рішення судом строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч.2 ст.38 КУпАП, сплинули.

Судовий збір стягненню з правопорушника не підлягає.

Керуючись ст. ст.40-1, п.1 ст.247, ст.ст.284 , 287, 289, 294 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Посвідчення водія серії НОМЕР_2 - повернути ОСОБА_1 .

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: підпис А.А.Борцова