Провадження № 3/537/836/2021
Справа № 537/1476/21
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.06.2021 суддя Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області Дядечко Іван Іванович, розглянувши матеріал, який надійшов з відділення поліції №1 Кременчуцького РУП Головного управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Вільна Терешківка Кременчуцького району Полтавської області, громадянку України, не працюючу, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 неналежно виконувала батьківські обов`язки по вихованню свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого 26.03.2021 о 16 годині 13 хвилин залишила без нагляду, в результаті чого її син не зміг знайти шлях додому, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у передбаченому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за вказаним місцем проживання.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності можливість своєчасно дізнатись про день та час судового засідання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Відповідно до статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи. При розгляді справ про адміністративне правопорушення, що передбачені ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, законом не встановлено обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Відповідно суду не надано права у разі ухилення від явки на виклик судді цю особу піддати приводу органом внутрішніх справ (Національною поліцією).

Враховуючи викладене та вимоги ст. 268 КУпАП, суддя вважає за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 ..

Розглянувши справу, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Аналізуючи в сукупності докази, що маються в справі, зокрема відомості, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №014480 від 27.03.2021 (а.с.1), у розписці ОСОБА_1 про отримання малолітньої дитини від працівників поліції (а.с.2), у рапорті поліцейського взводу №1 БПОП ГУНП в Полтавській області І.Семиани від 26.03.2021 (ас.с.4), у письмових поясненнях ОСОБА_1 від 26.03.2021 (а.с.5) та інших матеріалах, що містяться в справі, приходжу до висновку, що вказані докази містять достатні фактичні дані, які свідчать про те, що ОСОБА_1 неналежно виконувала свої батьківські обов`язки по вихованню малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого 26.03.2021 о 16 годині 13 хвилин залишила без нагляду, в результаті чого її син не зміг знайти шлях додому, а тому в її діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Обираючи вид стягнення правопорушнику, суддя обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність не вбачає.

Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, суддя вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_1 стягнення у вигляді адміністративного штрафу для запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується судовий збір 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку, що з правопорушника необхідно стягнути на користь держави 454 грн судового збору.

Керуючись ст. 184, 283, 284 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя -

постановив:

Визнати винною ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника, згідно довідки з ДФС України надати не можливо, боржник/стягувач з такими реєстраційними даними у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків не зареєстрований), у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї стягнення у вигляді адміністративного штрафу в дохід держави в сумі 850 грн 00 коп. (вісімсот п`ятдесят грн 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника, згідно довідки з ДФС України надати не можливо, боржник/стягувач з такими реєстраційними даними у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків не зареєстрований) на користь держави 454 грн судового збору.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст. 307, 308 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. В разі несплати штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання, роботи або за місцем знаходженням майна, яким стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, шляхом подання апеляційної скарги, яка подається до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги, постанова набирає законної сили після розгляду апеляційної скарги Полтавським апеляційним судом, постанова якого набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Іван Іванович Дядечко