н/п 3/174/75/2021
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

08 червня 2021 року м.Вільногірськ

Суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області Борцова А.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення по ч.1 ст.163-2 КУпАП відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, мешкає АДРЕСА_1 , керівника ДП «Жилсервіс» КП «УК «Жилкомсервіс», РНОКПП НОМЕР_1 ,-

якій згідно ст.268 КУпАП роз`яснені її права та обов`язки,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 будучи посадовою особою, а саме керівником ДП «Жилсервіс» КП «УК «Жилкомсервіс», розташованого по вул.Гагаріна, буд.11, м.Вільногірська Дніпропетровської області, в порушення вимог п.57.1 ст.57 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями), не подала платіжне доручення на перерахування належної до сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по Податковій декларації з податку на прибуток підприємств за 2020 рік № від 07.02.2021 р. у сумі 33221,00 грн. з терміном сплати 11.03.2021 р., станом на 29.04.2021 р. (на день складення акту) не сплачено, про що складено акт камеральної перевірки № 7446/04-36-18-12/42883733 від 29.04.2021 р.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що платіжне доручення на сплату обов`язкових платежів було подано із запізненням, оскільки сплата проводиться за рахунок додатково виділених бюджетних коштів, які були перераховані для цієї мети тільки наприкінці квітня 2021 р.

Вислухавши ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриттю по наступним підставам.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено в чому саме полягає вина ОСОБА_1 в порушенні вищевказаних вимог податкового законодавства як керівника підприємства, не вказано, чи є вона особою, відповідальною за правильність ведення податкового обліку на підприємстві та чи входять до її посадових обов`язків вказані функції (посадова інструкція).

Крім того, копія акту перевірки, в ході якої були встановлені вищевказані порушення, не містить дати його складання та номеру, що унеможливлює встановлення часу виявлення даного правопорушення, що є обов`язковим елементом його об`єктивної сторони ( а.с. 4).

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як і в Конституції, так і в міжнародних актах (Загальна декларація прав людини, Конвенція про захист прав людини та основних свобод, Міжнародний пакт про громадянські і політичні права), йдеться про застосування принципу презумпції невинуватості у справах про притягнення до відповідальності за скоєння кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення мають аналогічний склад, а їх відмежування один від одного проводиться за ступенем суспільної небезпеки, тому з урахуванням принципу верховенства права, презумпція невинуватості діє у всіх випадках звинувачення людини (суб`єкта приватного права) державою, в тому числі, і в разі притягнення особи до відповідальності за адміністративні правопорушення.

Крім того, приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14.

Таким чином, оскільки суб`єктивна та об`єктивна сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-2 КУпАП, в діях ОСОБА_1 не конкретизовані, достатніх та допустимих доказів на підтвердження її винної поведінки не надано, тому провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.163-2 КУпАП, слід закрити за відсутністю в діях останньої складу вказаного адміністративного правопорушення.

Судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ст. 40-1, п.1 ст.247, ч.1 ст.163-2, ст.ст.283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ч.1 ст.163-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення- закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: підпис А.А.Борцова