Справа № 464/1396/21 Головуючий у 1 інстанції: Горбань О.Ю.
Провадження № 33/811/656/21 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника адвоката Домашовця Р.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 09 квітня 2021 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір розмірі 454 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно з постановою судді,ОСОБА_1 18 лютого 2021 року о 02 год. 40 хв. по пр. Червоної Калини, 66 у м. Львові керував автомобілем марки «Пежо 3008», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, поведінка, що не відповідає дійсності), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 09 квітня 2021 року скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що постанова судді першої інстанції прийнята без з`ясування усіх обставин, які мають значення для винесення справедливого та обґрунтованого рішення.

У своїх доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_1 покликається на те, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, адже він не може бути його суб`єктом, оскільки не здійснював керування транспортним засобом.

Заслухавши особу, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Домашовця Р.С., на підтримання поданої апеляційної скарги, свідка ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №197886 від 18 лютого 2021 року (а.с.1), який відповідає вимогам ст.256 КУпАП, ОСОБА_1 18 лютого 2021 року о 02 год. 40 хв. по пр. Червоної Калини, 66 у м. Львові керував автомобілем марки «Пежо 3008», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, поведінка, що не відповідає дійсності), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Таким чином, з даних протоколу вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у провину порушення вимог п.2.5 ПДР, згідно з яким водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини підтверджуються також письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с.3,4), які засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відеозаписом з портативних відеореєстраторів поліцейських, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці, так і в медичному закладі.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Тому, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 , який отримав посвідчення водія та знає Правила дорожнього руху, порушив вимоги п.2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння засвідчувався у присутності свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Будь-яких підстав для обмови свідками й працівниками поліції ОСОБА_1 судом апеляційної інстанції не встановлено, останній не оскаржував у встановленому законом порядку дії працівників поліції та на неправомірні дії таких до правоохоронних органів не звертався.

Щодо заперечень сторони захисту в частині відсутності доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, то такі не заслуговують на увагу, адже згідно з відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції (а.с.2) на вимогу працівників поліції пройти огляд у встановленому законом порядку ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився, при цьому жодних заперечень щодо факту керування транспортним засобом і пред`явленої працівником поліції вимоги пройти огляд не висловлював, а також не зазначав, що інша особа керувала транспортним засобом, що в свою чергу спростовує показання допитаного у суді апеляційної інстанції зі сторони захисту свідка ОСОБА_2 , та підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення, який підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень чи застережень.

Окрім цього, факт керування ОСОБА_1 автомобілем«Пежо 3008», д.н.з. НОМЕР_1 , 18 лютого 2021 року о 02 год. 40 хв. підтверджується й постановою про накладення адміністративного стягнення від 18 лютого 2021 року серія ДПО18 №990409 (а.с.5), відповідно до якої ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, а саме не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 (в`їзд заборонено) та не мав при собі свідоцтво реєстрації транспортного засобу. Під час апеляційного розгляду апеляційним судом не встановлено факту скасування вказаної постанови у встановленому законом порядку.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння за ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст.130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 09 квітня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк