Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/74/21
Провадження № 3/494/63/21
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2021 року суддя Березівського районного суду Одеської області Панчишин А.Ю., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 21 січня 2021 року о 22 годині 45 хвилин керував автомобілем Мазда 323 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). При продуві приладу «Драгер» в присутності свідка, прилад показав 0,6% алкоголю. Від проходження медичного огляду відмовився у присутності свідка, чим порушив вимоги п.2.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні факт правопорушення заперечив. Вказав на те, що наявні матеріали по справі про адміністративне правопорушення не містять належних та допустимих доказів складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Просив закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п.2.9(а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п. 6 Розділу ІІ Наказу № 1452/735 від 09 листопада 2015 року «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, про відсутність в діях громадянина ОСОБА_1 складу вищенаведеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на наступне.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 21 січня 2021 року серії ОБ №099212, ОСОБА_1 продув у пристрій «Драгер», від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності одного свідка.
З відеоматеріалів, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що такі неодноразово перериваються, містяться в двох окремих файлах та відображають лише візуальну обстановку спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції. Крім того, з вказаних відеоматеріалів не встановлено факт перебування за кермом автомобіля ОСОБА_1 , також на відео не зафіксовано самого транспортного засобу Мазда 323 д.н.з. НОМЕР_1 .
Згідно письмових пояснень одного свідка ОСОБА_2 вказано, що ОСОБА_1 в його присутності відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки.
Проте, з оглянутого відеозапису долученого до протоколу взагалі не вбачається можливим встановити перебування свідка при продуві ОСОБА_1 пристрою «Драгер», як і не вбачається можливим оглянути з відеозапису сам момент продуву ОСОБА_1 вказаного пристрою. Запис відео розпочинається в момент, коли працівник поліції тримає пристрій «Драгер» та підносить до камери, щоб показати цифровий показник проміле алкоголю у крові вже після продуву і при цьому зовнішнє освітлення з камер засвічує результати, які також не видно на відеозаписі.
Згідно п. 4 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.
Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 245 цього ж Кодексу передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп / 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.
Відповідна позиція Конституційного Суду України узгоджується з правовими позиціями Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Зокрема, у рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», Європейський Суд зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкове не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. В свою чергу, у рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року ЄСПЛ визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.
Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що, якщо за вчинення адміністративного правопорушення, передбачена, крім іншого, така санкція, як позбавлення права керувати транспортним засобом, таке інкриміноване діяння має характер кримінального, що, в свою чергу, говорить про необхідність забезпечення і дотримання процедурних гарантій, визначених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.
Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку, що вина громадянина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення в ході розгляду справи є не доведеною.
Протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №099212 від 21.01.2021 року не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено: 1) номер спеціального технічного засобу «Драгер», 2) в лінійці, де зазначається другий свідок - відсутній прочерк в даній лінійці, якщо другого свідка не було. Окрім цього, не зазначено всіх матеріалів (документів), що додаються до протоколу, а саме: Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, всупереч п.10 Розділу ІІ Наказу № 1452/735 від 09 листопада 2015 року «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
У Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних засобів також не зазначено номер спеціального технічного засобу «Драгер» та не зазначений другий свідок огляду, всупереч п. 6 Розділу ІІ Наказу № 1452/735 від 09 листопада 2015 року «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Відповідно до п.9 розділу ІІ зазначеної в попередньому абзаці Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Однак працівниками поліції не були вчинені дії по доставці ОСОБА_1 в заклад охорони здоров`я з метою забезпечення достовірності результатів його огляду на стан сп`яніння.
З відеоматеріалу, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається лише окремі короткі відривки спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, матеріали відеозапису перериваються, розміщені в окремих файлах, деякі з яких неможливо якісно прослухати, момент продуву ОСОБА_1 спеціального пристрою «Драгер» взагалі відсутній, цифровий показник проміле алкоголю у крові який показав пристрій не можливо побачити через засвічування, а тому встановити стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 та чи дійсно він керував транспортним засобом є неможливим. Крім того, на відеозаписі не зафіксовано сам транспортний засіб Мазда 323 д.н.з. НОМЕР_1 .
Також слід зауважити, що відеозапис з нагрудних камер не може бути допустимим доказом у даній справі, оскільки такий в порушення вимог «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних камер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої Наказом НПУ від 03.02.2016 року №100 є переривчастим.
Пунктом 5 вищенаведеної Інструкції передбачено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Таким чином, суд бере до уваги в якості доказів лише ті покази, які були отримані безпосередньо під час допиту в судовому засіданні.
Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду.
Згідно п.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи усе вищенаведене, а також беручи до уваги те, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, вважаю, що ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності, у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення та складу адміністративного правопорушення в його діях, а провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, щодо нього слід закрити.
Керуючись ст.ст.247, 283, 284 КУпАП, -
Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення та складу адміністративного правопорушення в його діях, а провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, щодо нього закрити.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через місцевий суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Панчишин А.Ю.