Справа № 466/607/21 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 33/811/815/21 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі: судді апеляційного суду Гончарук Л.Я., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Ільницького О.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 15 квітня 2021 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.122-4 КУпАП України та оштрафовано його на 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (двісті п`ятдесят п`ять гривень) в доход держави.

ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та оштрафовано його на 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (триста сорок гривень) в доход держави.

На підставі ст. 36 ч.2 КУпАП оштрафовано ОСОБА_1 на 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 340 грн. (триста сорок гривень) в доход держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 в доход держави судовий збір в розмірі 454 грн (чотириста п`ятдесят чотири).

Згідно постанови, 18.01.2021 року о 13.00 год. у м. Львові по вул. Шевченка, 12, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Toyota Corolla д.н.з. НОМЕР_1 , перед поворотом праворуч на вул. Клепарівську не врахував дорожньої обстановки, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині та скоїв зіткнення з автомобілем Skoda Fabia д.н.з. НОМЕР_2 під керування водія ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків. Після чого, будучи причетним до ДТП, не залишився на місці події та не повідомив орган чи підрозділ поліції. Відповідальність за це передбачена ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП.

На вказану постанову судді особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскаржувану постанову судді скасувати та закрити провадження по справі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що його письмовими поясненнями, які долучені до матеріалів справи, стверджується, а судом у оскаржуваній постанові не спростовано, що жоден із документів у матеріалах справи не дає підстав для законного і обґрунтованого висновку щодо вчинення інкримінованого правопорушення за ст. 124 КпАП України.

На думку апелянта, протокол про адміністративне правопорушення серія АББ № 105285, складеним 18.01.2021 р. поліцейським ВРБ УПП у Львівській області ДПП молодшим лейтенантом поліції Бригілевичем Андрієм Ігоровичем не відповідає вимогам ст..ст. 254, 256 КУпАП, у зв`язку із чим ним було викладено окремі пояснення до нього.

Вказує, що протокол був складений лише через дві години на підставі опосередкованого сприйняття особою, яка його складала, інформації про подію дорожньо-транспортної пригоди згідно з показаннями лише потерпілого (як свідчить його ж зміст). Водночас, такі однобоко та тенденційно розкривають дорожню обстановку та мить і обставини дорожньо-транспортної пригоди.

Наголошує, що у матеріалах відсутні показання будь-яких свідків, немає їх зазначення і у протоколі, незважаючи на те, що ДТП трапилося у світлу пору доби при великому потоці автомобілів та потенційних свідків.

Звертає увагу, що показаннями свідка, допитаного у судовому засіданні - ОСОБА_3 - стверджуються обставини ДТП, які виключають висновок щодо вини ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху за п.п. 10.4 та 2.3 Б ПДР, що становили об`єктивну сторону інкримінованого діяння. Як і поясненнями потерпілого ОСОБА_4 підтверджуються обставини дотримання правил дорожнього руху ОСОБА_1 при проведенні маневру на дорозі, що став підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності. Однак, суд першої інстанції проігнорував наведені докази, які суперечать відображеним у протоколі обставинам, при цьому не вказавши підстави їхнього відхилення при здійсненні оцінки на користь зробленим висновкам суду про винуватість ОСОБА_1 .. Хоча саме відомості у протоколі вступають у суперечність з обставинами, встановленими на підставі решти досліджених доказів (пояснення учасників, показання свідка), та за наведеними обставинами його складання не відповідають вимогам достовірності, достатності, допустимості. Це порушує вимоги обґрунтованості та законності щодо оскаржуваного рішення прийнятого на підставі проведеної оцінки в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КпАП України «Порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна».

Підкреслює, що інкриміноване порушення за ст. 122-4 «Залишення місця дорожньо-транспортної пригоди» мало місце, однак стало наслідком збігу тяжких обставин (необхідність здійснення догляду за хворою старою мамою), а також непорозуміння між мною та потерпілим ОСОБА_4 .. Зважаючи на незначний характер ушкоджень, а також складну дорожньо-транспортну обстановку, яка була зумовлена зупинкою транспортних засобів на одній із магістральних доріг Львова у обідній час, страхування цивільно-правової відповідальності, він запропонував ОСОБА_2 (потерпілому) спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (вжиткове - «європротокол») в порядку примітки до ст. 124 КпАП України. ОСОБА_5 . Занфір почав поводити себе агресивно і виклично, звинувачувати і погрожувати проблемами, вимагати суму коштів, яка очевидно не відповідала характеру пошкоджень та розміру заподіяної шкоди. Інформації про виклик поліції на місце ДТП ним не повідомлялося, натомість він телефонував до своїх колег та друзів, погрожуючи мені неприємностями. Це у свою чергу зумовило те, що проаналізувавши відсутність предметних претензій, він ( ОСОБА_6 ) залишив місце ДТП.

Вважає, що у діянні, що інкриміновані ОСОБА_1 як адміністративне правопорушення за ст. 122-4 КпАП України, відсутня вина щодо діяння та його наслідків при залишенні місця ДТП.

Вказує, що постанова була прийнята 15 квітня 2021 p., однак у судовому засіданні було проголошено лише резолютивну частину, без обґрунтування мотивів прийнятого рішення. Станом на момент звернення з цією Апеляційною скаргою, а ні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, а її захисник не отримали копії рішення.Натомість, згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень, повний текст Оскаржуваної Постанови був оприлюднений лише 30 квітня 2021 p. Тому, для забезпечення вимог добросовісного користування своїми процесуальними правами, в тому числі, права на апеляційне оскарження шляхом подання мотивованої апеляційної скарги, а також, зважаючи на збіг святкових та неробочих днів (1-4 травня 2021 p.), звернутися із апеляцією у визначений законом строк об`єктивно не видавалося можливим.

Заслухавши виступ ОСОБА_1 та його захисника Ільницького О.В., які підтримали подану апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Так, як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 при вищезгаданих обставинах справи вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4,124 КУпАП.

При цьому, його вина стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №105285 від 18.01.2021 р., протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №193057, схемою місця ДТП від 18.01.2021 р., рапортом інспектора поліції Юськів С.І., письмовими поясненнями ОСОБА_7 , ОСОБА_1 .

Наведені докази у своїй сукупності є взаємопов`язаними, узгоджуються між собою, відповідають вимогам належності та допустимості.

Досліджені докази не містять розбіжностей або суперечностей, які б могли вплинути на правильність висновку судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, зобов`язаний був з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення застосовується до осіб, які як учасники дорожнього руху порушили правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Крім того, відповідно до роз`яснень, викладених у п.24 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції при розгляді справи № 466/607/21 в повній мірі даної вимоги закону дотримався.

Стосовно покликань апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення серії АББ №105285 від 18.01.2021 р., не відповідає вимогам КУпАП, то такі свого підтвердження при апеляційному розгляді не знайшли, протокол ОСОБА_1 не оскаржував, учасники даного ДТП зауважень стосовно складеної схеми місця ДТП не мали, така учасниками ДТП, підписана без жодних уточнень.

Доводи наведені апелянтом про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, апеляційний суд вважає безпідставними, такі спростовуються матеріалами справи, при цьому, сам факт залишення місця ДТП не заперечується і самим ОСОБА_1 .

На думку апеляційного суду, доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, які суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги та належним чином мотивував своє рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права судом першої інстанції не встановлено, тому, постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

При цьому суд прийшов до переконання, що ОСОБА_1 слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м.Львова від 15 квітня 2021 року, як такий, що пропущений з поважних причин, з підстав наведених у клопотанні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м.Львова від 15 квітня 2021 року.

Постанову судді Шевченківського районного суду м.Львова від 15 квітня 2021 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я. Гончарук