Справа № 136/42/21
провадження №3/136/25/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Шпортун С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника відділу поліції № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , громадянки України, працюючої продавцем в магазині «Одяг, взуття 37+», проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не притягувану до адміністративної відповідальності,

за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 ч.1 КУпАП.

Згідно із протоколом серія АПР18 №725775, 09.01.2021 о 11:15 год., в м. Липовець, Вінницької обл., гр. ОСОБА_1 , здійснювала реалізацію непродовольчих товарів, а саме одягу та взуття. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушила п.п. 4 п. 3 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, будучи повідомленою про день та час розгляду справи, про що в матеріалах справи наявна розписка відповідного змісту, отож в силу приписів ст.268 КУпАП суд не вбачає правових підстав для відкладення розгляду справи.

Крім цього, 28.01.2021 захисник адвокат Манзюк Т.Ю., повноваження якого підтверджені у відповідності до приписів ч.2 ст.271 КУпАП, надав письмове пояснення до суду, направивши його засобами електронного зв`язку, відповідно до якого просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , провадження у справі просив закрити за відсутності в діях останньої складу адміністративного правопорушення. Свою позицію аргументував тим, що ОСОБА_1 є продавцем, отож не є суб`єктом господарювання, працює в магазині «Одяг, взуття 37+» на підставі Трудового договору від 09.11.2020, відтак в силу положень пп. 4 п. 3 Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 не є спеціальним суб`єктом, який має нести відповідальність за ч.1 ст.44-3 КУпАП. Крім цього, до протоколу не було додано належних та допустимих доказів щодо приймання відвідувачів, а поліцейський ґрунтував обвинувачення на своїх припущеннях.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку про таке.

Відповідальність за ст.44-3 ч.1 КУпАП в редакції чинній на час складання протоколу (09.12.2020) передбачала відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана стаття є банкетною та відсилає до інших нормативно правових актів, що регулюють питання щодо карантину людей.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, які і є відповідними правилами, відповідальність за які передбачена диспозицією ст. 44-3 КУпАП.

У п.2 п.п.4 Постанови КМ України №1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», визначено, що додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 2 цієї постанови, в період з 00 годин 00 хвилин 8 січня 2021 р. до 00 годин 00 хвилин 25 січня 2021 р. на території України забороняється: приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері торговельного і побутового обслуговування населення, крім: торгівлі виключно товарами, що належать до продуктів харчування, лікарських засобів, виробів медичного призначення, засобів гігієни, побутової хімії, засобів зв`язку, друкованих засобів масової інформації, ветеринарних препаратів, кормів, насіння, засобів захисту рослин на торговельних площах, не менш як 60 відсотків яких призначено для торгівлі такими товарами. Торговельна діяльність іншими групами товарів може відбуватися лише із здійсненням адресної доставки замовлень; торгівлі пальним; провадження діяльності з надання фінансових послуг, діяльності фінансових установ і діяльності з інкасації та перевезення валютних цінностей, діяльності операторів поштового зв`язку, а також медичної практики, ветеринарної практики, діяльності автозаправних комплексів (без зон харчування), діяльності з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів, перукарень та салонів краси за попереднім записом; виконання робіт із збирання і заготівлі відходів.

З аналізу вказаних норм слідує, що суб`єкт відповідальності є спеціальним, тобто суб`єкт господарювання.

Згідно ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених цим законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

У ст.251 КУпАП визначено поняття доказів.

Відповідно до ч.2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання таких доказів покладено на осіб, уповноважених на складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Вимогами ст. 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності та встановити інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підтвердження вини ОСОБА_2 до матеріалів справи надано лише протокол про адміністративне правопорушення та письмові пояснення ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.55 Господарського кодексу України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків,передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України,державні,комунальні та інші підприємства,створені відповіднодо цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; а також громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання, що проводить господарську діяльність матеріали справи не містять. Водночас на спростування вказаних обставин ОСОБА_3 надано трудовий договір від 09.11.2020 із суб`єктом господарювання ОСОБА_4 ; повідомлення про прийняття працівника на роботу направлене в адресу ГУДПС у Вінницькій області ФОП ОСОБА_4 ; наказ розпорядження про прийняття ОСОБА_3 на роботу 09.11.2020, керівник ОСОБА_4 .

Крім цього, зібрані у справі докази узгоджуються із письмовими поясненнями доданими до протоколу гр.. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які було відібрано особою уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення та які пояснили, що 09.01.2021 о 11:15 год., в м. Липовець, Вінницької обл., ОСОБА_4 та ОСОБА_3 здійснювали інвентаризацію товару.

У рішеннях від 30.05.2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що «… формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод...».

Переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.

Зважаючи на викладене, суд, керуючись принципом "поза розумним сумнівом" вважає, що протокол про адміністративне правопорушення як юридичний документ, що містить дані про обставини вчиненого правопорушення, за відсутності інших допустимих доказів щодо обставин правопорушення та обставин які було встановлено в ході судового розгляду судом є недостатнім для твердження про винуватість особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.44-3 ч.1 КУпАП.

Відсутність хоча б однієї із складових складу правопорушення, свідчить про відсутність складу правопорушення.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд вважає, що справу слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 44-3 ч.1, 256, 247, 251, 279, 283-284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3КУпАП, за відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10-ти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя С.В. Шпортун