Єдиний унікальний № 408/521/21-п
Провадження № 3/408/287/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

смт. Біловодськ 03 червня 2021 року

Суддя Біловодського районного суду Луганської області Рукас М.С., розглянувши матеріали ДОП СП ВП № 2 Старобільського РУП ГУНП в Луганській області у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, пенсіонера

за здійснення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

08 квітня 2021 року до суду надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за здійснення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 123394 від 26 березня 2021 року встановлено, що 26 березня 2021 року ОСОБА_2 перебував за адресою: АДРЕСА_2 , чим порушив умови перебування на самоізоляції, чим порушив Постанову КМУ № 1236 від 09 грудня 2020 року п.2 п.п.3.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, згідно письмових пояснень останнього встановлено, що 26 березня 2021 року о 09 годині 00 хвилин він перетнув кордон з м. Чертково (РФ) до смт. Мілове (Україна) та направився до смт. Біловодськ до місця самоізоляції. Приблизно о 12 годині перебував біля відділення «Ощадбанку» в смт. Біловодськ, чим порушив встановлені умови самоізоляції під час карантину.

Згідно довідки старшого ДОП СП ВП № 2 Старобільського РУП ГУНП в Луганській області Діденко І. станом на 26 березня 2021 року в Інформаційному порталі НПУ наявна інформація про те, що ОСОБА_2 протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 01 серпня до 31 грудня 2020 року на всій території України продовжено дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211.

Згідно п.п.2 п.10 Постанови КМУ № 641 на території України на період дії карантину забороняється: перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні.

Згідно статті 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» втратили чинність пункти 10, 15, 17 46-4 постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641.

Згідно п.п.2 п.3 постанови КМУ від 09 грудня 2020 року №1236 з 24 лютого 2021 року на території України встановлюється «жовтий» рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється самовільно залишати місця самоізоляції, обсервації.

Згідно матеріалів справи встановлено, що до суду надано лише письмові пояснення ОСОБА_2 та наявну інформацію щодо притягнення останнього до адміністративної відповідальності протягом року. Будь-яких інших доказів, які б підтверджували зобов`язання ОСОБА_2 виконувати умови щодо самоізоляції на період дії карантину до суду не надані.

Суд наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі зазначеного, згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази, за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку про відсутність доказів вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 245, 251, 256, 283-285, 44-3, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі у відношенні ОСОБА_2 закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 44-3 КУпАП.

На постанову судді може бути подана апеляційна скарга особою, стосовно якої вона винесена протягом десяти днів з дня винесення постанови, в Луганський апеляційний суд, через Біловодський районний суд Луганської області.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Біловодський районний суд Луганської області до Луганського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя: М.С. Рукас