Дата документу Справа № 333/2244/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 333/2244/21 Головуючий в 1 інстанції Наумова І.Й.
Провадження №33/807/395/21 Доповідач в 2 інстанції Тютюник М.С.
Категорія ст.44-3 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 червня 2021 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , представника адвоката Василеги І.М., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм в ТОВ «Приміські сполучення», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн., стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, 05.04.2021 року о 16 годині 14 хвилин за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, б. 8, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI д.н.з. НОМЕР_1 , який виконує регулярні пасажирські перевезення по маршруту Запоріжжя-Лежене, перевозив пасажирів понад максимальну кількість місць для сидіння, визначену у реєстраційних документах на даний транспортний засіб технічною характеристикою транспортного засобу (19 місць з водієм), чим порушив вимоги п.п.8 пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів №1236 від 09.12.2020 р. (в редакції станом на 05.04.2021 р.), та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано дійшов до висновку щодо вирішення питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, оскільки судом першої інстанції не було в повній мірі дотримано вимоги ст.ст.23, 33 КУпАП, в силу яких, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. Зокрема, при накладенні на нього стягнення судом не було враховано характер вчиненого правопорушення, ступінь його вини, його майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Він раніше не притягався до адміністративної відповідальності, ним не заподіяно матеріальної шкоди ані державі, ані суспільству. Він працює лише водієм у ТОВ «Приміські сполучення», де отримую лише мінімальну заробітну платню, що є єдиним його доходом, має на утриманні дружину та повнолітнього сина, який ще навчається у вищому навчальному закладі. Зазначає, що порушувати карантин він не мав умислу, оскільки свою вину він визнав у суді першої інстанції, підтвердженням чого також є відсутність його заперечень, діяв виключно зі співчуття до пасажирів, які є мешканцями селищ, багатьох з яких він знає, оскільки працюю на вказаному маршруті з 2016 року, а відтак не мав наміру на спричинення будь-якої шкоди інтересам суспільству чи інтересам держави. Враховуючи всі перелічені обставини, суд першої інстанції мав можливість звільнити його від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням. Просить постанову суду скасувати, на підставі ст.22 КУпАП звільнити його від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку представника адвоката Василеги І.М., яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши доводи скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 05.04.2021 року о 16 годині 14 хвилин за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, б. 8, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI д.н.з. НОМЕР_1 , який виконує регулярні пасажирські перевезення по маршруту Запоріжжя-Лежене, перевозив пасажирів понад максимальну кількість місць для сидіння, визначену у реєстраційних документах на даний транспортний засіб технічною характеристикою транспортного засобу (19 місць з водієм), чим порушив вимоги п.п. 8 пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів №1236 від 09.12.2020 року (в редакції станом на 05.04.2021 року).

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АА № 339896 від 5 квітня 2021 року (а.с.1);

- реєстраційною карткою транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI д.н.з. НОМЕР_1 , відповідно до якої в даному транспортному засобі передбачена кількість місць з водієм 19 (а.с. 3);

- відеозаписом з боді-камери працівника поліції (а.с. 4).

Таким чином, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Дані докази, на думку апеляційного суду, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження.

Враховуючи вищенаведені докази, які в своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи і узгоджуються між собою, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

В той же час, при вирішенні питання щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід визнати переконливими твердження апелянта щодо можливості застосування до нього положень ст. 22 КУпАП.

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на фактичні обставини справи та вимоги, передбачені ст.ст. 22, 23 та 33 КУпАП, зокрема характер вчиненого правопорушення, особу винного, ступінь його вини, майновий стан, а також обставини, що пом`якшують відповідальність.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_1 як під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, так і в суді першої інстанції визнав свою вину в повному обсязі.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 вперше вчинив адміністративне правопорушення, що на думку апеляційного суду не є суспільно небезпечним з огляду на можливі негативні наслідки, не спричинило істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам та свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

Також, з доданих до апеляційної скарги довідок вбачається, що ОСОБА_1 працює водієм ТОВ «Приміські сполучення», де отримує мінімальну заробітну плату, що є єдиним його доходом, відповідно до доданої характеристики з місця роботи характеризується виключно позитивно.

ОСОБА_1 має на утриманні дружину, яка не працює, та сина, який навчається та потребує допомоги, тобто є єдиним годувальником в сім`ї.

Враховуючи всі обставини справи та відомості про особу ОСОБА_1 , на думку суду апеляційної інстанції, вчинене останнім правопорушення є малозначним.

Приймаючи до уваги надані апелянтом відомості, стягнення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 17000 грн., поза сумнівом є непомірним для ОСОБА_1 , а також його сім`ї та не відповідає обставинам вчиненого адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 визнавав провину, демонстрував каяття, чим усвідомлював неправомірність власних дій, а сама тривалість провадження та перебування під судовим тягарем фактично вже спонукали досягненню передбаченої ст. 23 КУпАП мети накладення стягнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 6 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає за можливе розцінити дії ОСОБА_1 як малозначні та звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги є такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, скасувати.

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП, на підставі ст. 22, ч.2 ст. 284 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, а провадження в справі закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник