Дата документу Справа № 334/6646/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/6646/20 Головуючий в 1 інст. Ісаков Д.О.
Провадження №33/807/78/21 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ст.44-3 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за апеляційною скаргою останнього на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 09 грудня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який працює водієм в ТОВ «Автопростір», зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 420,40 грн.

Згідно з постановою суду, 28 жовтня 2020 року о 13 годині 15 хвилин, в м.Запоріжжя, Дніпровський район, по вул.Щаслива, буд.5, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , який здійснював регулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом на міському автобусному маршруті в режимі маршрутного таксі №76 в кількості місць більше ніж зазначено в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу місць для сидіння, де вказано 18 місць для сидіння, а в салоні знаходилось 20 осіб, деякі без засобів індивідуального захисту, чим порушив п.п. 2 п. 11 постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22 липня 2020 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження в справі.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 338513 від 28 жовтня 2020 та Постанова Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 09 грудня 2020 року по справі №334/6664/20, винесена на підставі протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності, ухвалені з порушенням матеріального та процесуального права, що призвело до протиправного його притягнення до адміністративної відповідальності, виходячи з такого.

Він, перебуваючи у трудових відносинах з ТОВ «Автопростір», який є перевізником відповідно до реєстраційних документів, 28 жовтня 2020 року керував закріпленим за ним транспортним засобом марки «Mercedes-Benz» державний номер НОМЕР_1 , перевозячи пасажирів по маршруту №76 у м.Запоріжжі.

Будучи водієм вказаного транспортного засобу, він виконував свої трудові обов`язки по керуванню автомобілем у відповідності до його трудових зобов`язань, основним з яких є безпечне керування транспортним засобом у відповідності до правил дорожнього руху України.

До його трудових зобов`язань не входять зобов`язання по контролю за станом здійснення карантинних заходів під час руху транспортного засобу, оскільки відволікання водія від обов`язків керування є неприпустимим.

Діючим законодавством України визначені суб`єкти, які несуть відповідальність за адміністративні правопорушення.

Нормативними актами не передбачена відповідальність найманого робітника за провадження протиепідемічних заходів в ході здійснення господарської діяльності.

Складений протокол порушує суб`єктивну сторону правопорушення, оскільки він не є особою, винною у скоєнні адміністративного порушення, оскільки діючим законодавством України відповідальність повністю покладається на суб`єктів господарської діяльності.

На підставі викладеного складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення серії АА №338513 від 28 жовтня 2020 з приводу порушення протиепідемічних заходів не відповідає встановленому законом складу адміністративного правопорушення в частині правомірного визначення суб`єкта правопорушення, чим грубо було порушені вимоги ст.280 КУпАП, якою встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Ухвалюючи Постанову 09 грудня 2020 року, суд першої інстанції не врахував суттєві аспекти справи і безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності у вигляді накладення на нього штрафу у розмірі 17 000 грн.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Відповідно до положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Як зазначено у ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст.252 КУпАП, орган, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.280 КУпАП).

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.

Згідно з матеріалами справи, відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення Серії АА№338513 від 28 жовтня 2020 року, у якому зазначено, що 28 жовтня 2020 року о 13 годині 15 хвилин, в м.Запоріжжя, Дніпровський район, по вул. Щаслива, буд. 5, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , який здійснював регулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом на міському автобусному маршруті в режимі маршрутного таксі №76 в кількості місць більше ніж зазначено в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу місць для сидіння, де вказано 18 місць для сидіння, а в салоні знаходилось 20 осіб, деякі без засобів індивідуального захисту, чим порушив п.п. 2 п. 11 постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22 липня 2020 року, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

До протоколу додано:

рапорт поліцейського Іванова Е., згідно з яким, під час несення служби останнім у зазначений час в екіпажі 102 з лейтенантом поліції в м.Запоріжжя, Дніпровський р-н, по вул.Щаслива, буд.5 було зупинено маршрутний транспортний засіб Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який здійснював регулярне перевезення пасажирів автомобільним транспортом на міському автобусному маршруті в режимі маршрутного таксі №76, в кількості місць для сидіння більше ніж зазначено в реєстрації ТЗ. Місць для сидіння 18, а в салоні знаходилось 20 пасажирів, та пасажири були без захисних масок на обличчі. Чим порушив пп.2 п.11 постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року №641. Водій ОСОБА_1 від надання пояснення відмовився. Складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.44-3 КУпАП;

таблиця архіву правопорушень ОСОБА_1 , з якої вбачається, що останній раніше 18 разів притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР на транспортному засобі, в т.ч. під час керування маршрутним таксі, з них лише у 2020 році - 9 разів;

CD-R диск із відеофіксацією вчинення порушення, де зафіксовано, що працівниками поліції був зупинений транспортний засіб Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який виконує регулярні пасажирські перевезення, при цьому місця для сидіння були всі зайняті, в проході салону транспортного засобу стоять люди.

Згідно з оскаржуваною постановою, під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 надав пояснення по суті правопорушення, просив суворо не карати.

Дослідивши вказані докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Так, статтею 44-3 КУпАП (в редакції, що діяла на час вчинення правопорушення) встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до вимог статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, які і є відповідними правилами, відповідальність за порушення яких передбачена ст.44-3 КУпАП.

Так, Постановою Кабінету Міністрів № 211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» установлено на усій території України карантин.

Постановою Кабінету Міністрів №641 від 22 липня 2020 року (із змінами) установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 1 серпня до 31 грудня 2020 року на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м.Севастополя (далі - регіони) карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 року, №23, ст.896, № 30, ст.1061) та від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Підпунктом 2 пункту 11 Постанови КМУ від 22 липня 2020 року за №641 (в редакції, що діяла на час вчинення правопорушення) передбачено, що на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено «зелений» рівень епідемічної небезпеки, забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб. Перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок пасажирами під час перевезення, у тому числі виготовлених самостійно.

Положення вказаної постанови доведені до відома населення у встановленому законом порядку.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив правила, встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

Перевірені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

При апеляційному розгляді ОСОБА_1 свою вину не визнав та зазначив, що, на його думку, він не є суб`єктом інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Він офіційно працює у ТОВ «Автопростір». Роботодавець наказав брати всіх пасажирів. Адміністрація товариства висуває вимоги щодо плану, вимагає, щоб водії самостійно заправляли автомобілі. Він перевозив більшу кількість пасажирів вимушено. Поліція побачила, що в салоні люди стоять, та зупинили його. Критиці свої дії ОСОБА_1 не піддає.

В той же час, на думку суду апеляційної інстанції, доводи ОСОБА_1 про те, що він не є суб`єктом господарювання, є помилковими, оскільки ані ст.44-3 КУпАП, ані вищевказаною постановою Кабінету Міністрів не передбачено, що суб`єктом правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , може бути лише суб`єкт господарювання.

Той факт, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в режимі маршрутного таксі та здійснював перевезення пасажирів у кількості, яка перевищувала установлену межу (хоча він, як водій, безумовно повинен був контролювати кількість пасажирів), свідчить про порушення ним встановлених правил щодо карантину людей та запроваджених посилених протиепідемічних заходів.

Сам ОСОБА_1 як в апеляційній скарзі так і безпосередньо при апеляційному розгляді, не заперечував того факту, що кількість пасажирів у маршрутному таксі, яким він керував, здійснюючи регулярні перевезення пасажирів, перевищувала норму перевезення.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам належну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

З огляду на фактичні обставини справи, відомості про особу правопорушника, який неодноразово вчиняв правопорушення на транспорті, за що 18 разів притягувався до адміністративної відповідальності, та який, не зважаючи на вагомі докази вчинення правопорушення, свою вину не визнає та свою протиправну поведінку не засуджує, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для застосування положень ст.22 КУпАП та звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 09 грудня 2020 року стосовно ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева