Справа № 343/2494/19
Провадження № 33/4808/68/21
Категорія ст. 124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Керніцький І. І.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисників Вовка Віталія Васильовича та Івашківа Василя Михайловича, потерпілого ОСОБА_2 та його захисника Керницького Віталія Миколайовича, розглянувши апеляційну скаргу захисника Вовка Віталія Васильовича на постанову судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16.12.2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, що працює в ТОВ «Уніплит»,

визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП із закриттям провадження по справі на підставі ст. 38 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_3 просить постанову суду як незаконну та необґрунтовану скасувати, винести нову, якою закрити провадження по справі за відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу правопорушення. Вважає, що суд формально підійшов до розгляду справи. Стверджує, що водій транспортного засобу марки «Volkswagen» ОСОБА_2 виїхав з узбіччя, місця зупинки загального транспорту, та здійснив розворот ліворуч, перетинаючи проїжджу частину, внаслідок чого й відбулась ДТП, за наявності свідків, що підтверджували цей факт. Вказує, що після ДТП пояснення водій ОСОБА_1 особисто не писав, оскільки перебував у стресовому стані, довірився працівникам поліції, та не читав, що саме підписував. Звертає увагу на те, що на схемі наслідків ДТП не відображено слідів від коліс транспортного засобу марки «Volkswagen», що ведуть з правої обочини на ліву, проте їх наявність відображена на фотознімках, долучених до справи. Вважає, що схема ДТП не міститься всіх необхідних розміток, необхідних деталей, незважаючи на це, суд відмовив у задоволенні клопотання про повернення справи на дооформлення до відділку поліції. Вказує, що наявність у діях водія ОСОБА_2 порушень ПДР України встановлено судовою авто-технічною та транспортно-трасологічною експертизою.

Постановою суду встановлено, що 28.11.2019 о 12-14 год. в смт. Вигода а/д Р-21 Долина-Хуст 6 км+50 м, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Урал д.н.з НОМЕР_1 був неуважний, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом VOLKSWAGEN д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду та здійснював поворот ліворуч, а також скоїв наїзд на електроопору, в наслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 2.3 б, п. 12.1., п. 13.1 ПДР України.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП. Потерпілому ОСОБА_2 , роз`яснена ст. 269 КУпАП. Захисникам Вовку В.В., Івашківу В.М., Керницькому В.М. роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду:

- ОСОБА_1 та його захисники Вовк В.В. та Івашків В.М., підтримали доводи апеляційної скарги, просили провадження по справі закрити, оскільки вважають винуватим у вчиненні ДТП водія ОСОБА_2 , який перетнув проїжджу частину, та не надав перевагу в русі автомобілю під керуванням ОСОБА_1 ;

- потерпілий ОСОБА_2 та його захисник Керницький В.М. не підтримали доводи апеляційної скарги, просили рішення суду залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, постанову місцевого суду - без змін, з наступних підстав.

Усупереч доводам апелянта, суд першої інстанції належним чином оцінив наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, та дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у порушені ним п. 2.3 б, п. 12.1., п. 13.1 ПДР України.

Вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами, а саме: 1) протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №054304 від 28.11.2019 року, який складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР України (а.п. 1); 2) схемою наслідків ДТП, що складена за місцем пригоди та містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, на зворотному боці схеми зазначено характеризуючи дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження (а.п. 2); 3) поясненнями учасників ДТП, які кореспондуються з даними, що містяться у схемі ДТП; 4) фотознімками; 5) поясненнями свідків; 6) висновком експерта тощо.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, враховую й ту обставину, що зазначена інформація на схемі ДТП підтверджена підписами двох водіїв транспортних засобів як ОСОБА_1 , так й ОСОБА_2 без жодних застережень (а.п. 2 зворіт), а тому посилання апелянта на відсутність на схемі необхідних розміток та деталей, неможливо усунути на даному етапі розгляду шляхом направлення матеріалів на дооформлення, як про це наголошує апелянт.

Крім того, факт наявності підпису ОСОБА_1 на схемі ДТП спростовує його же пояснення про подію ДТП в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Повернення матеріалів на доопрацювання з причин неповного відображення всіх необхідних елементів на схемі ДТП, є безпідставним, оскільки під час апеляційного розгляду не встановлено невідповідності схеми ДТП фактичним обставинам справи.

З метою повного з`ясування всіх фактичних обставин події, судом першої інстанції було безпосередньо допитано в якості свідка працівника поліції, що склав протокол та схему ДТП (а.п. 125 зворіт).

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції поліцейський СРПЦ №3 Долинського ВП Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області сержант поліції ОСОБА_4 пояснив, що він виїжджав на місце ДТП, склали схему ДТП, опитали водіїв. На його думку, водій автомобіля Урал не вибрав безпечної швидкості руху та не врахував дорожньої обстановки. Він бачив на дорозі сліди автомобіля на які вказує адвокат Кохана І.Ю., проте в схемі ДТП він їх не зазначав, оскільки, на його думку, вони належали іншому транспортному засобу.

Таким чином, вказані пояснення повністю спростовують твердження сторони захисту про неповноту відомостей схеми ДТП, та про належність наявних на місці ДТП слідів шин транспортного засобу марки «Volkswagen», що ведуть з правої обочини на ліву, з наведенням відповідного мотиву.

Відомості, що містяться у письмових поясненнях учасників ДТП в частині обставин ДТП, відповідають даним відображеним на схемі ДТП.

Під час апеляційного розгляду учасниками судового провадження надані фотознімки, з яких вбачається розташування транспортних засобів після зіткнення, та ділянка дороги, де відбулась ДТП.

Сторони не заперечують, що вказані фотознімки відповідають фактичним обставинам справи.

Отже, вважаю, що схема ДТП є належним та допустимим доказом по справі, а тому, суд першої інстанції правомірно в обґрунтування свої висновків щодо винуватості ОСОБА_1 послався на відомості, що містяться в ній.

Висновки, які викладені в постанові суду першої інстанції, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події.

Щодо доводів апелянта в частині відсутності в діях водія ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, доходжу наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Вважаю, що суд першої інстанції, при прийнятті рішення про винуватість ОСОБА_1 в пред`явленому йому обвинуваченні, дотримався вказаних вимог закону, та дійшов правильного висновку що досліджені у справі докази свідчать про те, що водій ОСОБА_1 , зобов`язаний був бути уважним та стежити за дорожньою обстановкою (п. 2.3 б ПДР України), вибрати безпечну швидкість руху (п. 12.1 ПДР України), та дотримуватись безпечної дистанції (п. 13.1 ПДР України).

При цьому, вважаю необхідним зауважити, що відповідно до п. 1.10 ПДР України, безпечна дистанція - відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру.

Вважаю правильними й висновки суду в частині критичного ставлення як до пояснень ОСОБА_1 , який неодноразово їх змінював, так й свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з належним мотивуванням вказаного рішення.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 також плутався у наданих ним свідченнях щодо обставин події, а також не надав категоричної відповіді на те, чи була свідок ОСОБА_5 очевидцем події, та чи була вона раніше відомо йому.

Також ОСОБА_1 не навів переконливих мотивів неодноразової зміни своїх показань в частині перебігу події ДТП, що дає законні підстави для визнання його пояснень неправдивими.

Судом першої інстанції було співставлено всі показання та оцінено їх як окремо, так й у сукупності з іншими доказами по справі.

Висновок експертизи (а.п. 96-102), на якому наголошує апелянт в апеляційній скарзі, сам по собі не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не є беззаперечним доказом доведеності вини, й оцінюється у сукупності з іншими докази по справі.

Винуватість особи не може ґрунтуватись виключно на висновку експерту, оскільки це не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», (рішення ЄСПЛ від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Незважаючи на невизнання своєї вини особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 порушив п. 2.3 б, п. 12.1, п. 13.1 ПДР України, та дії останнього перебувають у прямому причинному зв`язку з подією пригоди та наслідками у виді майнової шкоди за обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому, в матеріалах відсутні відомості та належні докази щодо наявності будь-яких причин технічного характеру, які могли б перешкоджати виконанню ОСОБА_1 зазначених вище вимог ПДР України.

Звертаю увагу на те, що причинний зв`язок встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями Правил дорожнього руху й відповідними наслідками.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, вважаю, що вина водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП доведена повністю.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 , перебуваючи у стресовому стані, підписав пояснення, що були складні працівниками поліції не читаючи їх зміст, та, аналогічно, підписав схему ДТП, - вважаю способом захисту.

ОСОБА_1 не був позбавлений права власноручно написати будь-які заперечення або взагалі відмовитись від підписання документу, якщо він не відповідає дійсності.

Матеріали провадження не містять будь-яких доказів упередженого ставлення працівників поліції або зацікавленості у результаті розгляду, також відсутні данні про оскарження дій працівників поліції та про результати їх розгляду.

Питання щодо наявності у діях водія ОСОБА_2 порушень ПДР України встановлених, на думку апелянта, судовою авто-технічною та транспортно-трасологічною експертизою, не є предметом розгляду у вказаному провадженні, де вирішується питання про відповідність дій водія ОСОБА_1 ПДР України.

Відповідно до норм КУпАП, справа розглядається в межах адміністративного обвинувачення, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення.

Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 (а.с. 1), в той час як питання про наявність або відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення повинно розглядатися у встановленому законом порядку за умови складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення уповноваженою посадовою особою саме відносно ОСОБА_2 .

З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia» заява №926/08, рішення від 20.09.2016 року), суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Сукупність вищевказаних доказів, характер та ступінь механічних пошкоджень транспортних засобів в результаті дорожньо-транспортної пригоди, розташування транспортних засобів відповідно до схеми дорожньо-транспортної пригоди, пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди, свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Враховуючи закінчення строку накладення стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП, вважаю, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Таким чином, доходжу висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, постанову суду - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Вовка Віталія Васильовича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16.12.2020 року щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло