Справа № 216/737/21
Провадження № 3/216/539/21
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2021 року м. Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Онопченко Ю.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 , на посаді водія автомобільного взводу підвозу продовольства, речового та військового технічного майна групи матеріального забезпечення, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що солдат ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , 16 січня 2021 року самовільно залишив військову частину, та був відсутній на службі до 18 січня 2021 року, діючи в умовах особливого періоду.

ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що проходить службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 , починаючи з жовтня 2020 року заступає в добовий наряд доба через добу. 16 січня 2021 року у нього був вихідний, а його командування не повідомило, що вихідний день ОСОБА_2 у січні 2021 року було перенесено на робочий день суботу 16 січня 2021 року. Просить суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши наявні докази у їх сукупності, суддя прийшов до наступних висновків.

Адміністративним порушенням відповідно до ч. 4 ст. 172-11 КУпАП визнаються дії, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду, а саме: самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб; самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Із встановлених у судовому засіданні обставин, суд встановив, що ОСОБА_1 був відсутній у військовій частині НОМЕР_2 в період з 16 січня 2021 року по 18 січня 2021 року у зв`язку з не доведенням командуванням до відома солдата інформації про робочі дні останнього та зміну його чергування із встановлених добових нарядів. Крім того, в самому протоколі про адміністративне правопорушення вказано про причину відсутності солдата на службі та підтвердження її поважності, а саме: необізнаність ОСОБА_1 про перенесення вихідного дня на робочий день.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

За таких умов суд, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

У зв`язку з вищевикладеним, суд згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, вважає за необхідне провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, з підстав недоведеності його вини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 172-11, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.В.Онопченко