Справа № 946/490/21
Провадження № 3/946/308/21
№ 3/946/307/21
№ 3/946/306/21
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 лютого 2021 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Яковенко І.І., розглянув справу про адміністративне правопорушення у відношенні

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. ст. 124, 1224, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановив:

24 січня 2021 року о 00:35 годині ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21093» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 по дворовій території в м.Ізмаїл Одеської області по проспекту Миру біля буд. 18-а, в порушення вимог п.п. 12.1., 13.1., 13.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР), не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу, у результаті чого здійснив наїзд на електроопору СВ95-2 В33БК, після чого продовжив рух по дворовій території в сторону проспекту Миру та під час об`їзду припаркованого автомобілю марки «Skoda Fabia» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на вказаний транспортний засіб, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Далі, будучи причетним до зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 в порушення п. 2.10. ПДР залишив її місце, не повідомивши про неї уповноважений орган чи підрозділ Національної поліції, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене 1224 КУпАП. Крім того, після вказаних дій, ОСОБА_1 , керуючи перед цим під час вчинення вказаних правопорушень зазначеним транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, почервоніння очей, але від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків на місці з використанням спеціальних технічних засобів та у закладі охорони здоров`я відмовився, порушивши п.2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Притягуваний ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справ був повідомлений належним чином, що підтверджується його особистими підписами у протоколах про адміністративні правопорушення про ознайомлення з місцем та часом розгляду справи, а також відеозаписом, на якому зафіксовано, як поліцейський повідомив йому, що справа про притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст.124 КУпАП буде розглядатися Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області 03 лютого 2021 року о 10:00 годині, за ст. 1224 КУпАП 03 лютого 2021 року о 10:30 годині. Зазначені обставини дають змогу суду дійти висновку про наявність даних про своєчасне сповіщення притягуваного ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи. Однак, у судове засідання притягуваний не з`явився.

Відповідно до даних службової записки керівника апарату суду, з 22 жовтня 2020 року в Ізмаїльському міськрайонному суді Одеської області не здійснюється відправка поштової кореспонденції у зв`язку з відсутністю маркової продукції, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості відкласти судове засідання та здійснити повторний виклик притягуваного.

Справу може бути розглянуто під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (ч. 1 ст. 268 КУпАП).

Оскільки є дані про своєчасне сповіщення притягуваного ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи і від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, суд у відповідності до ч. 1 ст. 268 КУпАП вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.

Вина ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, у тому, що він залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, а також у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, повністю підтверджується дослідженими судом доказами.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 24.01.2021 р. за ст. 124 КУпАП, ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 12.1., 13.1., 13.3 ПДР, та, керуючи транспортним засобом, не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив наїзд на електроопору, а потім на припаркований автомобіль, в результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Крім того, вказані обставини справи також підтверджуються даними схеми місця ДТП, що підписана, у тому числі і притягуваним ОСОБА_1 , даними письмових пояснень ОСОБА_2 , а також даними відеозапису, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

З досліджених доказів випливає, що ОСОБА_1 діяв у порушення вимог п. 12.1. ПДР, відповідно до яких під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; а також п. 13.1. ПДР, відповідно до яких водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу; п. 13.3. ПДР, відповідно до яких під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху. Таким чином ОСОБА_1 не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та інтервалу, і здійснив наїзд на електроопору, а потім на припаркований автомобіль, в результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Саме у зв`язку з порушенням вказаних правил дорожнього руху і перебувають у причинному зв`язку наслідки, що настали, у виді пошкодження транспортних засобів.

Отже, на думку суду, ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім того, відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 24.01.2021 р. за ст. 1224 КУпАП, ОСОБА_1 , скоївши дорожньо-транспортну пригоду, а саме здійснивши спочатку наїзд на електроопору, а потім на припаркований автомобіль, в порушення п. 2.10. ПДР поїхав з місця скоєння зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, не повідомивши про неї уповноважений орган чи підрозділ Національної поліції.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

На відеозаписі події правопорушення з відеотехніки службового автомобіля та з форменого одягу поліцейського зафіксовано те, що в той час, коли працівники поліції під`їхали до місця події, притягуваний ОСОБА_1 вийшов з двері розташування водійського сидіння автомобіля «ВАЗ 21093», а, згодом, визнав, що він, рухаючись за кермом автомобіля марки «ВАЗ 21093», здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб, після чого поїхав з місця скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, на думку суду, ОСОБА_1 своїми діями вчинив також і адміністративне правопорушення, передбачене ст. 1224 КУпАП.

Відповідно ж до даних протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 24.01.2021 р. за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 24 січня 2021 року о 00:35 годині керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, почервоніння очей, але від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків на місці з використанням спеціальних технічних засобів та у закладі охорони здоров`я відмовився. Суд визнає цей доказ таким, що складений повноважною особою, а саме поліцейським ОСОБА_3 , який відповідно до абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП є уповноваженою особою органів внутрішніх справ (Національної поліції) на складання протоколів про адміністративні правопорушення, у тому числі за ст. 130 КУпАП.

Як було вище зазначено, на відеозаписі події правопорушення з відеотехніки службового автомобіля та з форменого одягу поліцейського зафіксовано те, що в той час, коли працівники поліції під`їхали до місця події, притягуваний ОСОБА_1 вийшов з двері розташування водійського сидіння автомобіля «ВАЗ 21093», а, згодом, визнав, що саме він здійснив наїзд на даному автомобілі на інший припаркований транспортний засіб, що дозволяє дійти висновку, що саме він керував автомобілем марки «ВАЗ 21093» в момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди та залишення її місця, і спростовує його інші пояснення, що містяться на цьому ж відеозаписі, про те, що він не перебував за кермом даного транспортного засобу. Крім того, з відеозапису вбачається, як працівник поліції у присутності двох свідків пропонував притягуваному ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці поліцейським за допомогою технічних засобів або лікарем в медичному закладі, однак притягуваний ОСОБА_1 відмовився від цього.

Суд визнає зазначені докази допустимими, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. № 1103, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (далі Інструкція).

Зі змісту ч. 1 ст. 266 КУпАП, оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння підлягають особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2 Розділу І «Загальні положенні» Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У п. 3 Розділу І «Загальні положення» Інструкції визначені ознаки алкогольного сп`яніння, які дають підстави поліцейському вважати, що особа перебуває у стані сп`яніння, серед яких визначено запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, почервоніння очей, які були виявлені поліцейським у притягуваного ОСОБА_1 , а тому були підставою для проведення його огляду. Крім того, наявність у ОСОБА_1 таких ознак сп`яніння як порушення мови та порушення координації рухів також підтверджується і дослідженими відеозаписами.

Відповідно до п. 2.5. ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак, ОСОБА_1 в порушення вказаного п. 2.5. ПДР відмовився пройти в установленому порядку огляд на стан сп`яніння.

Обставини події даного адміністративного правопорушення також підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

При цьому при визначенні нормативного акту, що передбачає відповідальність за відмову ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння, суд виходить з такого.

З 01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 р. №2617-VIII (далі Закон від 22.11.2018 р.). Підпунктом 4 п. 1 розділу І вказаного Закону від 22.11.2018 р. ст. 130 КУпАП викладена в новій редакції, якою виключена відповідальність водіїв за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі відповідальність водіїв транспортних засобів).

Разом з цим, п/п. 171 п. 2 розділу І Закону від 22.11.2018 р. Кримінальний кодекс України (далі КК) доповнений статтею 2861, якою встановлена кримінальна відповідальність водіїв транспортних засобів. У зв`язку з тим, що відповідальність водіїв транспортних засобів, по суті, була криміналізована та передбачена можливість застосування кримінального покарання, а також у зв`язку з тим, що санкція за таке порушення була підвищена (збільшений розмір штрафу та строк додаткового покарання), то відповідальність водіїв транспортних засобів посилена.

Незважаючи, що Закон від 22.11.2018 р. набрав чинності з 01 липня 2020 року, та, що самим Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень»» від 17 червня 2020 року №720-IX (далі Закон від 17.06.2020 р.) (розділ ІІ) передбачений особливий порядок набрання ним чинності, тобто з дня набрання чинності Законом від 22.11.2018 р., Закон від 17.06.2020 р. все ж набрав чинності в силу п.4 Указу Президента України від 10.06.1997 р. з дня його опублікування в офіційному друкованому виданні, а саме у газеті «Голос України» за №110 від 03.07.2020 р.

Вказаним Законом від 17.06.2020 р. були внесені зміни до Закону від 22.11.2018 р. Зокрема, відповідно до абз. 6 п/п. 2 п. 117 розділу І Закону від 17.06.2020 р. п/п. 171 п. 2 розділу І Закону від 22.11.2018 р., яким КК доповнений новою статтею 2861, виключений. Також відповідно до абз. 1 п/п. 1 п. 117 розділу І Закону від 17.06.2020 р. виключений п/п.4 п. 1 розділу І Закону від 22.11.2018 р., яким ст. 130 КУпАП викладена в новій редакції та з якої виключена відповідальність водіїв транспортних засобів.

Згідно ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Незважаючи на те, що зміни до Законів щодо відповідальності водіїв транспортних засобів відповідно до Закону від 17.06.2020 р. були внесені не у спосіб, встановлений КК та КУпАП (Законами про внесення змін до цих Кодексів та/або до кримінального процесуального законодавства України), а також того, що відповідно до редакцій ст. 130 КУпАП та ст.2861 КК, що викладені на офіційному сайті законодавства України Верховної Ради України, відповідальність водіїв транспортних засобів передбачена саме ст. 2861 КК і не передбачена ст. 130 КУпАП, виходячи з принципу верховенства права (ст. 3 Конституції України), то ОСОБА_1 за вчинене правопорушення має нести саме адміністративну відповідальність за ст. 130 КУпАП, а не кримінальну, оскільки адміністративна відповідальність по суті і за встановленими санкціями є більш м`якою порівняно з кримінальною і покращує становище притягуваного, а усе, що покращує становище притягуваного має бути витлумачено на його користь.

Тому, на думку суду, ОСОБА_1 , відмовившись від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, своїми діями вчинив також і адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 124, 1224, ч. 1 ст. 130 КУпАП, справи про які одночасно розглядаються судом.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд враховує характер вчинених правопорушень, особу притягуваного, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Суд враховує те, що ОСОБА_1 вчинив одне правопорушення з необережності та два умисні правопорушення, характер яких вказує на те, що вони є грубими (ч. 2 ст.30 КУпАП).

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , суд також враховує положення ч. 2 ст. 36 КУпАП, відповідно до яких, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

З урахуванням вказаних обставин та норм чинного законодавства суд вважає, що буде достатнім і необхідним у відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП накладення на ОСОБА_1 основного адміністративного стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення, а саме правопорушення, передбаченого ст. 1224 КУпАП, з приєднанням додаткового стягнення, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки воно є обов`язковим.

Обставин, які відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинені ним адміністративні правопорушення, суд не вбачає.

Відповідно до даних довідки старшого інспектора відділу з організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП від 25.01.2021 р., за даними інформаційної підсистеми «Адмінпрактика» інформаційного порталу Національної поліції України, ОСОБА_1 отримав посвідчення водія на право керування транспортними засобами НОМЕР_3 від 15.07.2014 р.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, беручи до уваги особу ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про те, що для його виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання нових правопорушень, буде недостатнім призначення найменш суворого основного стягнення у виді штрафу, а тому є необхідним застосування адміністративного стягнення у виді громадських робіт, але в нижніх межах санкції ст. 1224 КУпАП, а також накладення додаткового стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як обов`язкове, у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів, оскільки в даному випадку таке стягнення буде достатнім і повністю досягне мети його застосування, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для накладення більш суворого стягнення, з числа передбачених санкцією ст. 1224 КУпАП, а саме такого стягнення, як адміністративний арешт.

У силу ч. 1 ст. 401 КУпАП, з ОСОБА_1 має бути стягнутий судовий збір в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2021 року, що складає 454 грн.

Керуючись ст. ст. 283 285 КУпАП, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 1224, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього основне адміністративне стягнення в межах санкції ст. 1224 КУпАП у виді громадських робіт на строк тридцять годин, та додаткове обов`язкове стягнення, встановлене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 454 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні).

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду І.І. Яковенко