Справа № 156/323/21
Номер провадження: 3/156/179/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2021 року смт Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Федечко М.О., за участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності, її представника, розглянувши матеріали, які надійшли від Головного управління ДПС у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , одруженого

за ч. 1 ст. 164 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №000718/07-05 від 05.04.2021 року ОСОБА_1 вчинив правопорушення: згідно Акту фактичної перевірки від 18.03.2021 року №2605/03-20-07-05/ НОМЕР_1 № 000813, встановлено порушення вимог ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» № 481/95 ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напої, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального (із змінами та доповненнями), а саме: зберігання пального без отримання відповідної ліцензії, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 164 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненому не визнав, та пояснив, що є фізичною особою підприємцем, займається перевезенням щебеню та піску, до цього залучає значну кількість транспортних засобів, як власних так і орендованих, для чого потрібна велика кількість пального. Для цього закуповують пальне, яке одразу ж розливають у паливні баки автомобілів. Зберігання пального не здійснюють, оскільки у них відсутні ємності та у цьому не мають потреби. З складеним протоколом про адміністративне правопорушення не згідний, оскільки викладені фактичні дані не підтверджені жодними доказами та у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення визначеного ч. 1 ст. 164 КупАП.

У письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що ознайомившись із змістом протоколу, вважає його складеним з порушенням норм чинного законодавства, через що відсутні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності. В обґрунтування зазначив, що до матеріалів протоколу не долучено жодного доказу, який би підтверджував зберігання ним пального без ліцензії. Вказав, що перевірка податковим органом проводилась з питань місця зберігання пального, результати якої були оформлені відповідним актом від 18.03.2021 року. Однак, на його думку, в акті лише констатувався факт придбання за бухгалтерськими документами пального на користь ФОП ОСОБА_1 , однак поставка пального не свідчить про його зберігання без ліцензії. Крім того, він займається наступними видами діяльності: надання в оренду вантажних автомобілів, технічне обслуговування та ремонт автотранспортих засобів, неспеціалізована оптова торгівля, оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням, для надання відповідних послуг потрібна значна кількість пального. Враховуючи вище наведене просить провадження відносно нього закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання для дачі пояснень викликався працівник податкового органу, однак останній в судове засідання не з`явився, право надання пояснень щодо складеного протоколу про адміністративне правопорушення не реалізував.

Дослідивши матеріали справи, докази, що надані суду, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, з огляду на таке.

У відповідності до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ст. 255 КУпАП протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів державної податкової служби (ст. 164 КУпАП).

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 164 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності , що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких виді господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності, а об`єктивною стороною зазначеного правопорушення, зокрема, є саме провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання відповідної ліцензії.

Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю слід розуміти діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, як правило з метою отримання прибутку (комерційна діяльність).

Окрім того, статтею 42 ГК України визначено, що підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до правової позиції, визначеної у постанові Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» систематичною вважається діяльність яка провадиться безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Таким чином, однією з обов`язкових ознак підприємницької діяльності, як виду господарської діяльності, є систематичність її здійснення.

Вказана ч.1 ст. 164 КУпАП є бланкетною, тобто такою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм, зокрема до Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», Податкового кодексу України та підзаконних актів.

Стаття 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» передбачає, що оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Статтею 1 вказаного Закону передбачено, що зберігання пального- діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності , що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Відповідно до статті 15 вищеназваного Закону, для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:

-документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

-акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

- дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Суб`єкти господарювання, що здійснюють зберігання пального, яке не реалізовується іншим особам і використовується виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, копії зазначених документів не подають. Такі суб`єкти господарювання у заяві зазначають про використання пального для потреб власного споживання чи переробки, загальну місткість резервуарів та ємностей, що використовуються для зберігання пального та їх фактичне місцезнаходження.

Суб`єкти господарювання, які здійснюють роздрібну, оптову торгівлю пальним або зберігання пального виключно у споживчій тарі до 5 літрів, ліцензію на роздрібну або оптову торгівлю пальним або ліцензію на зберігання пального не отримують.

Відповідно до ст. 14 ПК України, акцизний склад - це приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Пункт б, в) абзацу другого підпункту14.1.6пункту14.1статті 14ПК України дає визначення, що не є акцизним складом: приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам; приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (10000 Кубічних метрів = 10000 літрів) (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам; паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої; приміщення або територія, у тому числі платника податку, де зберігається або реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару.

Як слідує з акту фактичної перевірки від 05.04.2021 року №000718, суб`єкт господарювання ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність за адресою: с. Низкиничі, Володимир-Волинського району. Згідно з актом, проведеним аналізом реєстру акцизних накладних ДПС встановлено, що ФОП ОСОБА_1 у період з 05.10.2020 року по 12.11.2020 року придбавалось дизельне пальне в кількості 17605,01 л. Лізензії на право оптової роздрібної торгівлі пальним та зберігання пального станом на 18.03.2021 року не отримував. Документи щодо місткості баків вантажних автомобілів до перевірки не надано, однак згідно технічних характеристик транспортних засобів, що використовувались ФОП ОСОБА_1 встановлено, що автомобіль ЗИЛ ММЗ 554 М н.д.р. НОМЕР_2 бак 250л.; автомобіль (тягач) MAN TGX 18440 н.д.р. НОМЕР_3 . бак 800л.; автомобіль (тягач) RENAULT MAGNUM 460. н.д.р. НОМЕР_4 . бак 1200л.; автомобіль (тягач) MAN TGA 18.440 бак 950л.; автомобіль (тягач) VOLVO FN 13.460 бак 560л. та автонавантажувач АМКОДОР ТО 18 Б 1200л. Аналізом наданих до перевірки даних первинних документів щодо придбання дизельного пального ( об`єм та дата отриманого палива) даних наданих подорожніх листів вантажних автомобілів встановлено, що пальне не могло бути злите у повному обсязі надходжень в паливні баки транспортних засобів. За результатами перевірки було зроблено висновок про порушення вимог ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах пального, а саме зберігання ППМ без отримання відповідної ліцензії.

На підтвердження своїх пояснень про те, що в своїй господарській діяльності використовує значну кількість транспортних засобів у зв`язку з чим закуповує значну кількість пального, яке розливалося безпосередньо в паливні баки автотранспорту, ОСОБА_1 надано суду договори позички транспортних засобів від 21.09.2020 року та від 15.03.2020 року, згідно яких ОСОБА_1 приймає в тимчасове безоплатне користування транспортні засоби:

- автомобіль (тягач) MAN TGA 18.440 н.д.р. НОМЕР_5 (договір позички № 15/03/20-1 від 15.03.2020р.)

-автомобіль (тягач) VOLVO FN 13.460 н.д.р. НОМЕР_6 (договір позички № 15/03/20-2 від 15.03.2020р.)

-автомобіль IVECO AS 440S45 н.д.р. НОМЕР_7 (договір позички № 21/09/20 від 21.09.2020р.)

-автомобіль ЗИЛ ММЗ н.д.р. НОМЕР_8 (договір позички № 21/09/20-2 від 21.09.2020р.)

-автомобіль (тягач) MAN TGX 18440 н.д.р. НОМЕР_9 (договір позички № 21/09/20-3 від 21.09.2020р.)

-автомобіль ЗИЛ 45021 н.д.р. НОМЕР_10 (договір позички № 15/03/20-3 від 15.03.2020р.)

-автомобіль ЗИЛ ММЗ н.д.р. НОМЕР_11 (договір позички № 21/09/20-1 від 21.09.2020р.)

-автонавантажувач АМКОДОР ТО 18 Б р.н. НОМЕР_12 . (користування за довіреністю від 08.07.2019р.)

При цьому, як стверджує особа, яка притягується до адміністративної відповідальності на таких транспортних засобах як : автомобіль (тягач) MAN TGA 18.440 н.д.р. НОМЕР_5 , автомобіль (тягач) VOLVO FN 13.460 н.д.р. НОМЕР_6 , автомобіль (тягач) MAN TGX 18440 н.д.р. НОМЕР_3 ., автомобіль (тягач) RENAULT MAGNUM 460. Н.д.р. НОМЕР_4 . Автомобіль (тягач) MAN TGX 18440 н.д.р. НОМЕР_9 встановлено по 2 баки для заправки.

Тому, дослідивши надані суду докази, припущення інспекторів про те, що, «пальне не могло бути злите в повному обсязі надходжень в паливні баки транспортних засобів» спростовується розрахунками, що зроблені ОСОБА_1 та наданими ним доказами, а саме:

4 автомобілі ЗИЛ * об`єм баку 250 літрів = 1000 літрів

Автомобіль VOLVO об`єм баку 560 літрів

2 Автомобілі MAN TGX *об`єм баку 800 літрів = 1600 літрів

Автомобіль MAN TGA об`єм баку 950 літрів

Автомобіль IVECO (мінімальний показник за аналогією) 800 літрів

Автонавантажувач АМКОДОР об`єм баку 1200 літрів

Всього : 6 110 літрів без врахування додаткових баків.

Перевіряючими встановлено, що ОСОБА_1 для здійснення господарської діяльності купував у ТОВ «ДЕНКЕРТ ПЛЮС» дизельне паливо :

5 жовтня 2020 року об`ємом 2447,01 л.

6 жовтня 2020 року об`ємом 3128,96 л.

10 листопада 2020 року об`ємом 6015,36 л.

12 листопада 2020 року об`ємом 6030,68 л.

ОСОБА_1 надав пояснення про те, що поставка цих ПММ відбувалась тягачами ТОВ «ДЕНКЕРТ ПЛЮС» за його юридичною адресою. Вказане дизельне паливо зливалось безпосередньо в паливні баки транспортних засобів, що використовуються ним у власній господарській діяльності.

На підтвердження провадження господарської діяльності в період жовтень-листопад 2020 року надано суду наступні документи:

1.Копії подорожніх листів у кількості 160 шт.

2.Копія Наказу № 2 про створення комісії для проведення замірів палива.

3.Копія Наказу № 3 від 15.03.2020р. про вимірювання місткості паливних баків.

4.Копія Наказу № 4 від 15.03.2020р. про затвердження норм списання ПММ.

5.Копія Наказу № 10 від 21.09.2020р. про залучення транспортних засобів.

6.Копія Наказу № 11 від 21.09.2020р.про створення комісії для проведення замірів витрат палива.

7.Копія Наказу № 12 від 21.09.2020р. про вимірювання місткості паливних баків.

8.Копія Наказу № 13 від 12.10.2020р. про затвердження норми списання ПММ.

9.Копія Наказу № 14 від 12.10.2020р. про затвердження норми списання ПММ.

10.Копія Актів проведення замірів палива на 10 арк.

11.Копія Актів проведення замірів місткості паливних баків транспортних засобів на 2 арк.

12.Фотокартки транспортних засобів на 10 арк.

13.Фотокопії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів на 14 арк.

Вище вказані докази підтверджують його пояснення про те, що паливо могло зберігатись саме у паливних баках автотранспортних засобів, що використовувались ним у власних господарських потребах і під час надання послуг на замовлення.

Суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, відсутні будь-які докази, що підтверджують факт зайняття ОСОБА_1 господарською діяльністю із зберігання пального, оскільки поставка такої кількості пального не свідчить про його зберігання. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення не містить даних про те, де саме підприємець зберігав з 05.10.2020 року по 12.11.2020 пальне та в якій кількості окрім баків транспортних засобів. Резервуарів для зберігання пального на території не виявлено. Паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі не є акцизним складом.

З огляду на зазначене, суду не надано будь-яких належних та допустимих доказів того, що ФОП ОСОБА_1 систематично здійснює господарську діяльність, а саме зберігання пального, що є однією з основних ознак господарської діяльності, та яка потребує одержання ліцензії на провадження даного виду господарської діяльності, як і будь-яких інших доказів на підтвердження вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення не додано.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо встановлено, що в діях особи відсутні подія і склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі №000718/07-05 від 05.04.2021 року не відображають всіх істотних ознак будь-якого зі складів правопорушення, передбачених ч. 1 ст.164 КУпАП, при цьому суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст.164, п.1 ч.1 ст.247, 251, 279 КУпАП суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області.

Суддя М. О. Федечко