КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №382/184/21 головуючий у І інстанції: Кисіль О.А. провадження 33/824/2639/2021 головуючий в апеляційній інстанції: Сліпченко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 червня 2021 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Сліпченко О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Яготинського районного суду Київської області від 11 березня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , працюючої директором ТОВ «МІПА ІМПОРТ-ЕКСПОРТ, СІЛЬСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО, ТУРИЗМ, БУДІВНИЦТВО, ЕНЕРГЕТИКА, МАРКЕТИНГ», ідентифікаційний код ,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 09 лютого 2021 року серії АПР18 № 637425 29 січня 2021 року ОСОБА_1 за місцем свого проживання, а саме в будинку АДРЕСА_2 , перебуваючи в нервовому збудженні, вчинила відносно своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , 2011 року народження, домашнє насильство, а саме принижувала її нецензурними словами, хватала за зап`ястя руки, брала за волосся та штовхала, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному та психологічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 , чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Яготинського районного суду Київської області від 11 березня 2021 року ОСОБА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 в особі представника Нипорки О.В., подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, та провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 , застосовувала відносно своєї малолітньої дочки фізичну силу, або в будь-який інший спосіб спричинила шкоду її здоров`ю чи життю дитини, або ж поставила їх під загрозу.

Вважає, що докази надані її колишнім чоловіком - ОСОБА_3 , на підтвердження обставин, викладених в протоколі є сфальсифікованими та не можуть бути прийняті до розгляду, крім того зазначає, що відсутні підстави для залучення його до справи, яка перебуває на розгляді суду.

Крім того, із врахуванням повторної подачі апеляційної скарги просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що потанвою Київського апеляційного суду від 09 квітня 2021 року було помилково повернено апеляційну скаргу із посиланням на відсутність клопотання про поновлення строку.

З урахуванням того, що з доданих до матеріалів справи доказів вбачається, що представником ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу 18 березня 2021 року, тобто в межах 10-ти денного строку з дня винесення оскаржуваної постанови, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_1 , вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 вказував на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження здійснення останнім адміністративного правопорушення, а тому провадження підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю складу.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Висновок суду І-ї інстанції про вчинення ОСОБА_1 діяння, яке містило в собі усі юридичні і об`єктивні ознаки, що характеризують правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП є обґрунтованим, оскільки доказів на підтвердження вказаного матеріали справи не містять.

Вчинення ОСОБА_1 вищевказаного правопорушення підтверджується наступними доказами та обставинами встановленими судом першої інстанції на їх підставі.

Свідок ОСОБА_4 (фахівець соціальної роботи Центру соціальних служб Яготинської міської ради) під час розгляду справи показала, що давно знає ОСОБА_1 та її дітей, оскільки неодноразово надходила інформація від бабусі дитини, щодо ставлення її доньки до її внуки, тому дана інформація перевірялась та відвідувалась дана родина. Вона була присутня при складанні даного протоколу, ОСОБА_1 відмовилась від підпису та пояснень по даному факту, їй роз`янювалось і щодо протоколу і щодо термінового заборонного припису, розмова велась спокійна, проте ОСОБА_1 не слухала не працівників поліції, ні склад відповідної комісії, розмовляла по телефону, бігала з одної частини кімнати до іншої, нікого не бажала чути, вела себе агресивно. Дитина в її присутності розповідала без будь-якого примусу про те, що мама б`є її та постійно кричить, також розповідала та видно було синці на ногах, бо дитину била її мама, так розповідала дана дитина. В разі, якщо є відповідні звернення, то складається відповідна комісії і повинно бути відповідне реагування на дане звернення.

З заяви (а.с. 3) вбачається, що ОСОБА_5 26 січня 2021 року звернулася до Відділення поліції № 2 Бориспільського РУП ГУ НП Київської області з заявою щодо прийняття міри відносно її доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є матір`ю ОСОБА_2 2011 року народження, та ОСОБА_7 , 2015 року народження, яка вчиняє насильство відносно своєї доньки ОСОБА_2 , а саме: кричить, виражається на її адресу нецензурними словами, б`є, а потім із синцями не пускає дитину до школи.

З пояснень ОСОБА_5 (а.с. 4) вбачається, що її донька ОСОБА_1 , впадає в неконтрольований психічний стан та зривається на своїй дочці ОСОБА_2 (кричить, виражається на її адресу нецензурними словами, б`є, а потім із синцями не пускає дитину до школи, у ОСОБА_2 вже було багато струсів головного мозку).

З рапорту (а.с. 5) вбачається, що 09 лютого 2021 року інспектором з ювенальної превенції Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області Ткачук А.В., директором Служби у справах дітей Яготинської міської ради ОСОБА_9 , фахівцем соціальної роботи Центру соціальних служб Яготинської міської ради ОСОБА_4 , лікарем-психіатром Яготинської ЦРЛ ОСОБА_10 була відвідана ОСОБА_1 , яка на час їх візиту була в нервовому збудженні, поводила себе агресивно, від будь - яких пояснень відмовилася. Працівником поліції було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника.

З пояснень неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відібраних у неї в присутності батька ОСОБА_3 (а.с. 6) вбачається, що 29 січня 2021 року вона перебувала за місцем свого проживання, в кімнату до неї забігла мати і почала на неї кричати, тягнути за зап`ястя, причиняючи їй біль, тягала за волосся, вона ховалася від матері за ліжком, на печі і в туалеті, дитина зазначила, що протягом останнього часу мати на неї часто свариться, виражається нецензурними словами, штовхає, зі слів дитини інколи мати не пам`ятає, що так себе поводить з нею.

З Форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства (а.с. 7-8) вбачається, що 09 лютого 2021 року працівником поліції проведено оцінку ризиків та зазначено, що ОСОБА_2 боїться агресії своєї матері, а у ОСОБА_1 під час нервового збудження підвищується агресія.

З копії Термінового заборонного припису стосовно кривдника (а.с. 9) вбачається, що ОСОБА_1 в зв`язку з вчиненням нею домашнього насильства відносно своєї доньки, заборонено в період з 09 лютого 2021 року по 20 лютого 2021 року в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою та зазначено, що ОСОБА_1 раніше притягалася до адміністративної відповідальності, а саме 01 липня 2020 року за ст. 183 КУпАП.

З копії Висновку оцінки потреб сім`ї від 03 лютого 2021 року (а.с. 10-11) вбачається, що між ОСОБА_5 та її дочкою ОСОБА_1 складні стосунки, а діти ОСОБА_2 та ОСОБА_13 є свідками цих сварок.

З копії Висновку оцінки потреб сім`ї від 09 лютого 2021 року (а.с. 12-13) вбачається, що між ОСОБА_1 та її дочкою ОСОБА_2 складні стосунки, мати часто змінює місце проживання, а зміна навчальних закладів негативно впливає на навчання дитини.

З копії Акта обстеження умов проживання від 09 лютого 2021 року (а.с. 14) вбачається, що комісією у складі інспектора з ювенальної превенції Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_15 , директора Служби у справах дітей Яготинської міської ради ОСОБА_9 , фахівця соціальної роботи Центру соціальних служб Яготинської міської ради ОСОБА_4 , лікаря-психіатра Яготинської ЦРЛ ОСОБА_10 проведено обстеження умов проживання ОСОБА_1 , яка перебувала у квартирі своїх дідуся і бабусі, ОСОБА_13 перебував з матір`ю, вів себе агресивно, розкидав речі. ОСОБА_1 підвищувала голос, викрикувала нецензурні слова, відмовилася давати пояснення щодо наявних у її дочки ОСОБА_2 синці; ОСОБА_2 перебувала з бабусею ОСОБА_5 у лікаря-окуліста.

З копії Акта обстеження умов проживання від 03 лютого 2021 року (а.с. 15) вбачається, що діти ОСОБА_2 та ОСОБА_13 перебувають у баби ОСОБА_5 , яка з дозволу ОСОБА_1 відвідує з Надією лікаря-окуліста. ОСОБА_2 у присутності баби ОСОБА_5 , сказала, що мати на неї кричить та може вдарити, показувала синці на руці та лівій нозі.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дітей: ОСОБА_2 , 2011 року народження, та ОСОБА_13 , 2015 року народження.

З 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживають окремо, шлюб між ними розірвано.

ОСОБА_1 ігнорує розпорядження Яготинської районної державної адміністрації Київської області від 26 червня 2019 року № 145 «Про встановлення порядку побачення батька з дітьми, який проживає окремо від них».

09 лютого 2021 року побоюючись помсти ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , разом з ОСОБА_2 , приїхали до ювенальної превенції Відділення поліції № 2 Бориспільського РУП, де він забрав дочку до себе. Про це було відомо ОСОБА_1 , проте вона написала заяву до поліції щодо викрадення ним дитини.

З 09 лютого 2021 року ОСОБА_2 проживає з ним та його батьками.

13 лютого 2021 року ОСОБА_1 приїхала до Києва та намагалася побачити дитину в медичній клініці «Медіком», де дитина проходила медичне обстеження, дитина злякалася матір і втекла від неї. Він викликав поліцію та ОСОБА_1 відвезли до ГУ НП Оболонського району.

В ніч з 21 лютого 2021 року на 22 лютого 2021 року ОСОБА_1 приїхала за місцем проживання ОСОБА_3 та намагалася вдертися до квартири в якій спала ОСОБА_2 . Дитина проснулася від криків та перелякалася. ОСОБА_1 забрали у відділок поліції.

З копії висновку психологічного обстеження ОСОБА_2 , 2011 року народження, від 23 лютого 2021 року (а.с. 50-59, 72-77) вбачається, що за результатами обстеження дитини, рекомендовано продовжити проживання дитини разом з батьком, адже саме він задовольняє потребу дитини в безпеці та захисті, на нього опирається дитина як на того, хто захистить її від матері, оскільки дитина боїться помсти матері та дитина боїться повторення того, що її битиме матір та вона боїться матері.

З копії заключення дитячого невролога (а.с. 60) вбачається, що у ОСОБА_2 , 2011 року народження, присутнє захворювання зорових провідних шляхів не уточнених. Атрофія зорового нерва зліва. Конверсивний розлад.

З копії заяви ОСОБА_1 (а.с. 80) вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до начальника Подільського УП ГУ НП у м. Києві з заявою щодо факту викрадення її дочки ОСОБА_2 її колишнім чоловіком ОСОБА_3 за участі працівників поліції, Служби у справах дітей Яготинської міської ради, Центру соціальних служб Яготинської міської ради та лікаря-психіатра Яготинської ЦРЛ.

З копії листа № 772 від 03.03.2021 року (а.с. 85) вбачається, що 24 лютого 2021 року до Управління соціальної політики Бучанської міської ради надійшла заява від ОСОБА_1 № 970 про влаштування до притулку для осіб, які постраждали від домашнього насильства в м. Ірпінь, за результатом звернення гр.. ОСОБА_1 разом із малолітнім сином ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , влаштовано в Київський обласний центр соціально-психологічної допомоги.

З копії характеристики від 18 лютого 2021 року (а.с. 86) вбачається, що ОСОБА_19 , мешканець квартири АДРЕСА_3 підтримує добросусідські стосунки з ОСОБА_1 , після розлучення з чоловіком ОСОБА_20 довелося самотужки піклуватися про дітей, бо коли діти хворіли, то ніякої допомоги від рідних вона не отримувала; коли ОСОБА_20 проживала у вказаній квартирі, то досить часто сусіди ставали свідками сварок між матір`ю та дочкою, про причини яких збоку важко судити; через те, що ОСОБА_20 кілька раз просила наглянути за дітьми, то він знає, що у ОСОБА_2 досить складний характер і вона здатна добитися свого різними способами, включно і криком; особисто він ніколи не бачив, щоб ОСОБА_20 застосовувала силу до дітей.

З характеристики учениці 3 класу Сотниківського НВК ОСОБА_2 (а.с. 87) вбачається, що ОСОБА_2 зарахована до 3 класу 03 вересня 2020 року, дівчинка характеризуються позитивно, мати цікавиться навчанням дитини та відповідально ставиться до її виховання в сім`ї, відкликається на прохання класного керівника, регулярно відвідувати школу.

Апеляційна скарга не містить доводів на спростування вищевказаних обставин справи, які підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, в судовому засіданні представник ОСОБА_1 повідомив, що наразі остання з донькою не спілкується, переїхала та проживає в іншому місті, доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 намагається відновити контакт з донькою або ж відповідно відновила його не надав.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 передбачає вчинення насильства в сім`ї, тобто, умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

П. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дитина, яка постраждала від домашнього насильства, - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.

Згідно п. 17 ст.1 цього Закону, фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Місцевий суд дійшов вірно висновку про визнання винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушниці, її ставлення до вчиненого, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих провину обставин.

Тому, твердження захисника про недопустимість доказів у справі не ґрунтується на матеріалах провадження та не знайшло свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків місцевого суду апеляційна скарга не містить.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова Яготинського районного суду Київської області від 11 березня 2021 року є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для закриття провадження по справі, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Яготинського районного суду Київської області від 11 березня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Яготинського районного суду Київської області від 11 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Сліпченко