Справа № 145/668/21
Провадження № 33/801/496/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ратушняк І. О.
Доповідач: Сопрун В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Сопруна В.В.,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та його адвоката Киришова Олександра Валерійовича на постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 17 травня 2021 року,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №261052, 05 квітня 2021 року, о 21:27 год, в смт. Тиврів Вінницька обл., по вул. Слобожанській, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ 110206 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці, які не реагують на світло, підвищена жвавість, неприродня блідість, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Тиврівського районного суду Вінницької області від 17 травня 2021 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 454 грн на користь держави.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає постанову незаконною, необґрунтованою, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Просив скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Крім того, представник ОСОБА_1 адвокат Киришов О.В. подав апеляційну скаргу на постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 17 травня 2021 року, зазначивши, що висновок суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП нічим не мотивований та необґрунтований, судом порушено норми матеріального та процесуального права. Просив поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки в судовому засіданні не був присутній та скасувати постанову суду, закрити провадження у справі за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Тиврівського районного суду Вінницької області від 17 травня 2021 року слід задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, представник ОСОБА_1 адвокат Киришов О.В. не був присутній в судовому засіданні під час проголошення оскаржуваної постанови, ознайомився з постановою суду 20 травня 2021 року, з огляду на що останній був позбавлений можливості оскаржити дану постанову у десятиденний строк, відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП.

Враховуючи зазначені вище обставини, пропущений строк на апеляційне оскарження постанови Тиврівського районного суду Вінницької області від 17 травня 2021 року пропущений з поважних причин, а тому на підставі ст.289 КУпАП він підлягає поновленню.

Заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційні скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що вимоги апеляційних скарг підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За загальним правилом не можуть братись до уваги докази, одержані із порушенням порядку, встановленого для їх отримання.

Відповідно до частини третьої статті 35 Закону України «Про національну Поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Цьому обов`язку кориспондується встановлене статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» право водія знати про причини зупинки.

Проте, всупереч цим приписам закону у справі не має даних про причину зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Оскільки працівником поліції зупинку транспортного засобу ОСОБА_1 було здійснено незаконно, то усі подальші дії щодо водія ОСОБА_1 , зокрема направлення для проходження огляду на стан сп`яніння та складення протоколу про адміністративне правопорушення вважати законним також не можна.

Відповідно до статті 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають оглядові на стан алкогольного сп`яніння. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного сп`яніння, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з пунктом 1.7 Інструкції № 1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тобто, працівник поліції мав право вимагати проходження огляду в закладі охорони здоров`я лише за умови відмови ОСОБА_1 від проведення такого огляду на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічних спеціальних засобів або незгоди з його результатами.

Але у справі не має даних про те, що ОСОБА_1 пропонувалось пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів (зокрема, тип, марка/модель технічного засобу), від проходження якого він відмовився або висловив незгоду з його результатами, а тому вимогу працівника поліції про проходження такого огляду в закладі охорони здоров`я законною вважати не можна.

Відповідно до вимог пункту 2.5. Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проходження такого огляду регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).

Як передбачено пунктом 12 Розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою встановлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції врегульовано Порядком, затвердженим Постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103 (надалі Порядок).

У пункті 8 згаданого Порядку зазначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Тобто в будь-кому випадку протокол про адміністративне правопорушення в разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння повинен складатися присутності двох свідків.

Проте, у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №261052 від 05 квітня 2021 року свідків не зазначено.

Наведені факти у відповідності до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останньої, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпціїй, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення позбавлений доказової сили, якщо він не підтверджений іншими доказами, які долучені до нього. Проте, на думку апеляційного суду, працівники поліції не скористалися можливостями наданими їм законом, зокрема ст. 251 КУпАП, для отримання доказів у справі про адміністративні правопорушення. Крім того, не був складений на ОСОБА_1 протокол за ст.185 КУпАП, який би безумовно підтверджував факт злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ними службових обов`язкі, або за ст.122-2 КУпАП щодо невиконання водіями вимог про зупинку.

Також, апеляційний суд, викликав в судове засідання працівника поліції Сандула О.В. для надання пояснень по справі, який належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, проте в судове засідання не з`явився.

Частиною 1 ст. 7 КУпАП також визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Оскільки матеріали справи не містять допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, то постанову суду першої інстанції необхідно скасувати, а провадження у справі закрити.

Керуючись ст.130, ст.294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Киришова Олександра Валерійовича про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та його адвоката Киришова Олександра Валерійовича задовольнити.

Постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 17 травня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження у справі про адміністративні правопорушення закрити на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Сопрун