ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/373/21
провадження № 3/691/248/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2021 року м. Городище

Суддя Городищенського районного суду Черкаської області Савенко О.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №2 Черкаського районного управління поліції Головного Управління Національної Поліції в Черкаській області м.Городище вул.Миру, №77 Черкаської області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, місце проживання АДРЕСА_1 , не працюючий, -

за ч.4 ст.130 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення,-

встановив :

ОСОБА_1 , 05 квітня 2021 року о 10 годині 00 хвилин на автодорозі Київ-Знам`янка, керуючи автомобілем «DAF» державний номер НОМЕР_1 з причепом «SCHMITZ» державний номер НОМЕР_2 скоїв дорожньо-транспорту пригоду, після чого вживав спиртні напої до приїзду працівників поліції, чим порушив п.п.2.5, 2.10є Правил Дорожнього Руху. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ..

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце, дату розгляду справи, шляхом надіслання рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №810 від 14 травня 2021 року та розміщення оголошення про виклик до суду, на офіційному веб-сайті Городищенського районного суду Черкаської області, у судове засідання не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, як і не надіслав заяв чи то клопотань про розгляд справи у його відсутність або перенесення розгляду. До суду не прибув двічі.

За викликом суду не прибув і представник Сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №2 Черкаського районного управління поліції Головного Управління Національної Поліції в Черкаській області, який належно повідомлений про судовий розгляд.

Неявка учасників процесу, враховуючи належне повідомлення, не перешкоджає судовому розгляду у їх відсутність.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного.

Згідно ч.2 ст.7 та ст.245 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. У відповідності до ст.254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

На підставі ст. 280 КУпАП, судом було встановлено обставини, що підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а саме факт вчинення адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, винність ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення підтверджується доданими до протоколу про адміністративне правопорушення від 05 квітня 2021 року Серії ДПР18 №249347 поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 від 05 квітня 2021 року (а.с.2) та свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 від 05 квітня 2021 року (а.с.3,4). Посвідчення водія у ОСОБА_1 не вилучалося, інформації щодо його наявності у матеріалах адміністративної справи не встановлено, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався (а.с.1). у справі про адміністративне правопорушення відсутня інформація про вилучення у ОСОБА_1 транспортного засобу.

Згідно ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення, враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а тому, суд бере до уваги, що ОСОБА_1 46 років, із змісту протоколу не працюючий, вперше притягується до адміністративної відповідальності, вину визнав.

Вирішуючи питання про вид стягнення, суд вважає за необхідне з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень, застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами, без оплатного вилучення транспортного засобу через відсутність щодо цього належних доказів у справі, остільки вважає, що такий вид стягнення сформує у нього звичку законослухняної поведінки.

При постановленні рішення у справі, суд вдався до детальної оцінки зібраних доказів, виключно, з метою прийняття справедливого і обґрунтованого рішення, в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та з метою виключення, будь-якого роду сумнівів ОСОБА_1 щодо не законності прийнятого рішення, остільки протиправні дії, повинні мати наслідком відповідальність установлену законом. За змістом ст.ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення. Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд врахував, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України "Про міжнародні договори" від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію "Про захист прав людини і основоположних свобод", а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Європейський Суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення Європейський Суд з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський Суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить на час розгляду справи про адміністративне правопорушення 454 грн. і підлягає стягненню в прибуток Держави, остільки згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Зважаючи на вищевикладене, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, керуючись ст.33, ст.36, ст.268, ст.280, ч.4 ст.130, ст.294 КУпАП, Законом України «Про судовий збір»,-

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.130 КУпАП і накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. на користь Держави.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження даної постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Копію постанови надіслати для відому до Сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №2 Черкаського районного управління поліції Головного Управління Національної Поліції в Черкаській області та ОСОБА_1 ..

Апеляційну скаргу на постанову судді по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Черкаського апеляційного суду через Городищенський районний суд Черкаської області.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути звернена до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення, якщо інше не встановлено КУпАП та іншими законами України.

Суддя О. М. Савенко