Справа № 333/2442/21
Провадження № 3/333/1185/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 червня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Дмитрієва М.М., розглянувши в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Балабине Запорізького району Запорізької області, громадянки України, освіта вища, працюючої в ПАТ «Запоріжсталь», розлученої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 184 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 588690 від 18 березня 2021 року вказано, що в період з 15 березня 2021 року по 18 березня 2021 року ОСОБА_1 , знаходячись у АДРЕСА_2 , маючи на вихованні малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який з 08 год. 00 хв. по 14 год. 00 хв., знаходячись у ЗОШ №97 за адресою: м. Запоріжжя, вул. 40-річчя Перемоги, 21, систематично порушував шкільну дисципліну, що сталось в результаті невиконання ОСОБА_1 її батьківських обов`язків, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 роз`яснені, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

У судове засідання ОСОБА_1 , повідомлена своєчасно та належним чином, не з`явилася, до суду направила свого представника адвоката Трофимова В.В., яким до суду була надане клопотання про закриття провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення, оскільки протокол не містить дій, які виразилися у невиконання ОСОБА_1 обов`язків щодо виховання дитини, та настання негативних наслідків через це. Матеріали справи свідчать про те, що висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП ґрунтується виключно на обставинах, викладених в рішенні засідання Ради профспілки правопорушень ЗОШ № 97 щодо порушення неповнолітнім ОСОБА_2 шкільної дисципліни, що на думку захисту, не є достатніми та переконливим. Відсутність доказів, які б вказували на ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення. Передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП матеріали справи не містять, що вказує на відсутність у її діях складу правопорушення.

Вивчивши клопотання захисника, дослідивши матеріали справи, встановивши її обставини, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей -

Норма ч. 1 ст. 184 КУпАП носить бланкетний характер, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Суддя наголошує, що він не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Також відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Частиною 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання- не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зі складеного відносно ОСОБА_1 протоколу вбачається, що у ньому чітко не зазначено у чому саме виразилося невиконання нею обов`язків щодо виховання дитини, який саме з обов`язків вона не виконала, до яких негативних наслідків це призвело.

Натомість матеріали справи свідчать про те, що висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, ґрунтується виключно на обставинах, викладених в рішенні засідання Ради профспілки правопорушень ЗОШ №97 щодо порушення неповнолітнім ОСОБА_2 шкільної дисципліни.

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 ухиляється від свого батьківського обов`язку щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання свого сина, до матеріалів справи додано не було.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який… встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У прийнятому рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia»,заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, на думку ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За вказаних обставин суддею установлено, що докази вини ОСОБА_1 у вчинені нею порушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи.

З цих підстав суддя приходить до висновку про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, ч. 1 ст. 184, ст.ст. 247, 278, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 184 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва