09.06.2021
Справа № 720/768/21
Провадження № 3/720/413/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року суддя Новоселицького районного суду Чернівецької області Ляху Г.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

23 березня 2021 року близько 18 години 28 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем марки «VW Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Центральній в с. Топорівці Чернівецького району (колишнього Новоселицького району) Чернівецької області з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме нестійкою ходою та різким запахом алкоголю з ротової порожнини, та на вимогу працівників поліції від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав, мотивуючи це тим, що його безпідставно зупинили працівники поліції та тривалий час оформляли процесуальні документи. Крім цього пояснив, що 23 березня 2021 року дійсно був зупинений працівниками поліції, які запропонували йому пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, однак оскільки на місці зупинки при собі в них не було в наявності приладу алкотестер «Драгер», останні запропонували проїхати в лікарню на що він погодився. В лікарні в присутності двох свідків та працівників поліції від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився. Причину своєї відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння пояснити не зміг. В стані алкогольного сп`яніння не перебував, а просто був змученим.

Не дивлячись на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, його вина у керуванні транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння повністю доказана дослідженими доказами.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 451327 від 23 березня 2021 року вбачається, що 23 березня 2021 року близько 18 години 28 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем марки «VW Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Центральній в с. Топорівці Чернівецького району Чернівецької області з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме нестійкою ходою та різким запахом алкоголю з ротової порожнини, на вимогу працівників поліції від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків.

Вищевказаний протокол було складено за участі свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, про що свідчать відповідні підписи вказаних свідків в протоколі.

Також факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння підтверджується переглянутим в суді відеозаписом доданим до протоколу про адміністративне правопорушення та висновком Чернівецького обласного наркологічного диспансеру № 173 від 23 березня 2021 року.

Суд, за клопотанням сторони захисту, вжив заходів щодо виклику свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання, проте вони не з`явилися без поважних для суду причин.

Слід зазначити, що неявка вказаних свідків в судове засідання не свідчить про відсутність вини з боку ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП, оскільки його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння належним чином оформлено та зафіксовано працівником поліції відповідно до ст. 266 КУпАП на технічні засоби відеозапису в присутності двох свідків.

Таким чином, оцінивши у сукупності дослідженні докази, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом та подальшої відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків повністю доказана, у зв`язку із чим його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В той же час, невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, оцінюю як спосіб його захисту, з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, так як його вина повністю доказана матеріалами справи.

Також, суд відхиляє доводи захисника про те, що відносно ОСОБА_1 складався протокол про адміністративне правопорушення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а останній був доставлений для медичного огляду в лікарню через 2 години після його зупинки, оскільки такі обставини не підтверджені жодними дослідженими судом доказами.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 451327 від 23 березня 2021 року слідує, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом 23 березня 2021 року о 18 годині 28 хвилин.

З висновку Чернівецького обласного наркологічного диспансеру № 173 від 23 березня 2021 року вбачаться, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння 23 березня 2021 року о 19 годині 10 хвилин.

З того ж протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 451327 від 23 березня 2021 року слідує, що він був складений працівником поліції після відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, а саме 23 березня 2021 року о 19 годині 24 хвилин.

Слід зазначити, що ОСОБА_1 мав можливість подати свої зауваження до вказаного протоколу, проте від його підпису він відмовився.

Посилання захисника, що вказаний час не збігається із часом відображеним на відеозапису з бодікамери працівника поліції, що свідчить про відсутність вини з боку ОСОБА_1 суд вважає безпідставним, оскільки відповідно до довідки відділення поліції № 6 (м. Новоселиця) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області № 2871/123/53/01-21 від 08 червня 2021 року час на бодікамерах поліцейських не був змінений у зв`язку із зміною часу на зимний в 2020 році.

За вказаних обставин, технічна неточність відображення часу на відеозапису з бодікамери працівника поліції не свідчить про відсутність вини з боку ОСОБА_1 у відмові від медичного огляду на стан сп`яніння.

З метою неупередженого та всебічного розгляду справи, судом також були викликані до суду та опитані свідки сторони захисту ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ..

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що 23 березня 2021 року приблизно о 18 годині 00 хвилин відвозивши людей на своєму автомобілі та проїхавши повз ОСОБА_1 , побачив, що останній розмовляє з працівниками поліції та через деякий час зателефонував з проханням приглядіти за його автомобілем. Пізніше того ж дня приблизно о 21 годині 00 хвилин ОСОБА_1 повторно зателефонувавши, попросив забрати його з лікарні. Вказав, що під час розмови з ОСОБА_1 , останній був в нормальному стані, однак під час його огляду присутнім не був.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що 23 березня 2021 року приблизно о 18 годині 00 хвилин бачив як ОСОБА_1 розмовляє з працівниками поліції. Пізніше, приблизно о 22 годині ОСОБА_1 зателефонував з проханням забрати його з лікарні на що відповів відмовою, оскільки перебував у вказаний час в друзів на відпочинку.

Таким чином, свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не спростували обставини викладені у протоколі, оскільки їм достеменно не відомо, що робив ОСОБА_1 у їх відсутності та вони не чули розмову між працівниками поліції та ОСОБА_1 , ані на місці пригоди під час зупинки останнього, ані в лікарні.

За вказаних обставин, посилання захисника на закриття провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 вважаю безпідставним.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Дослідженні докази у вказаній справі є послідовними та доповнюють один одного, відповідають обставинам справи, а тому не викликають сумнів у їх достовірності та поза розумних сумнівів доводять вину ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом та подальшої відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків, що він сам визнав в судовому засіданні.

А тому, приходжу до висновку, що працівник поліції складаючи протокол про адміністративне правопорушення, діяв в межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений законом, а ОСОБА_1 не надав суду доказів, які б спростували обставини викладені у протоколі.

При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, особу порушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, а також його майновий стан.

Зважаючи на вищенаведене, приходжу до висновку про необхідність накладання на правопорушника адміністративного стягнення у виді штрафу із позбавленням права керування транспортними засобами, а також стягнути з нього на користь держави судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 130 ч. 1, 221, 251, 283, 284, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

Постановив:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 гривень.

Постанова може бути оскаржена в десятиденний строк з дня її винесення через Новоселицький районний суд до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя Ляху Г.О.