ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/114/21 Справа № 202/5927/20 Суддя у 1-й інстанції - Волошин Є. В. Суддя у 2-й інстанції - Онушко Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Онушко Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. на користь держави.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що його відмова була обумовлена погрозами та психологічним тиском на нього з боку працівників патрульної поліції. Причиною упередженого ставлення працівників поліції вважає невідому йому конфліктну ситуацію між ними та його сусідкою ОСОБА_2 , яку він іноді підвозив на своєму автомобілі та декілька разів зупинявся працівниками патрульної поліції.

Вказав, що судом першої інстанції було задоволено його клопотання щодо виклику та допиту працівників патрульної поліції ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , але до суду вони не з`явилися, що призвело до поверхневого та формального розгляду справи судом першої інстанції.

Зазначив, що письмові пояснення осіб не можуть братися до уваги, якщо вони не надали пояснення у суді під присягою.

Вказує, що судом першої інстанції не було враховано, що ним та ОСОБА_7 за фактами подій, що відбулися 18 вересня 2020 року, до Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, а також до Дніпропетровської обласної прокуратури були подані заяви про притягнення до відповідальності працівників патрульної поліції, які вчинили щодо них протиправні дії.

Стверджує, що зупинення його автомобіля працівниками патрульної поліції було безпідставним та його не було відсторонено від керування транспортним засобом.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Турчинський А.Ф. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до протоколу серії ДПР18 № 146478, 18 вересня 2020 року о 14 год. 10 хв. в м. Дніпро, Індустріальний район по вул. Березинська 30, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda 323, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей розширені і не реагують на світло, бліде обличчя, тремор рук, млява мова. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

Надаючи адміністративно-правову кваліфікацію діянням ОСОБА_1 , враховую, що за протоколом про адміністративне правопорушення діяння останнього кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка в редакції Закону України № 1446-VIII від 07 липня 2016 року передбачала відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак, зазначена норма з 01 липня 2020 року згідно Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року зазнала змін та передбачала відповідальність за керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинені особами, які не мають права керування річковими, морськими або маломірними суднами.

В той же час, згідно Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень № 720-IX від 17 червня 2020 року, відповідні положення із Закону України №2617-VII від 22 листопада 2018 року були виключені. Вказаний закон набрав законної сили 03 липня 2020 року.

Згідно роз`яснень від 20 липня 2020 року Комітету Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності, з 03 липня 2020 року стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII.

Таким чином, суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (в редакції Закону України № 1446-VIII від 07 липня 2016 року), оскільки він відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Доводи ОСОБА_1 щодо того, що його відмова була обумовлена погрозами та психологічним тиском на нього з боку працівників патрульної поліції не можуть бути прийняті до уваги, оскільки переглядом відеозапису з нагрудних камер поліцейських у суді апеляційної інстанції встановлено, що при спілкуванні з працівниками поліції, ОСОБА_1 дійсно добровільно, без будь-якого примусу відмовився від проходження огляду в медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння в присутності двох свідків. Обґрунтовуючи свою відмову, ОСОБА_1 зазначив, що пройде медичний огляд самостійно.

Оскільки сама по собі відмова водія від проходження огляду на визначення стану сп`яніння становить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вважаю за необхідне залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2020 року - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Н.М. Онушко