Справа № 442/63/21 Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П.
Провадження № 33/811/251/21 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Белени А.В.,

з участю представника особи, яку притягнуто

до адміністративної відповідальності адвоката Гирича О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 січня 2021,

встановив :

Постановою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28.01.2021

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн. в дохід спеціального фонду Державного бюджету.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 20.09.2020 о 22-00 год. в с. Рихтичі по вул. Дрогобицькій передав керування транспортним засобом марки ВАЗ 21099 СПГ н.з. НОМЕР_1 водію ОСОБА_2 , який керував даним автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та вчинив ДТП., чим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 г ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на оскарження, постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та закінченням строків притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Вважає постанову суду незаконною, необгрунтованою і такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, невідповідностю висновків суду матеріалам та фактичним обставинам справи, неповним та необ`єктивним з`ясуванням судом всіх обставин справи.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що не отримував жодної повістки про розгляд даної справи, при винесенні оскаржуваної постанови 28.01.2021 ні він, ні його адвокат присутнім не були, її копію отримав лише 02.02.2021, про що є відповідна розписка на клопотанні адвоката Гирич О.В. про ознайомлення зі справою.

Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції порушив вимоги ст. 280 КУпАП, не з`ясував фактичні обставини справи, перерахував докази у своєму рішенні без належного їх дослідження та дійшов необгрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у порушенні ним п. 2.9. г ПДР України. Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 30.11.2020 та протоколу допиту свідка ОСОБА_1 від 22.09.2020, «... ОСОБА_2 запропонував поїхати у м. Дрогобич для того, щоб з`їсти хот-дог. Спершу ОСОБА_1 відмовився, однак ОСОБА_3 відчинив двері його автомобіля, сів за кермо і оскільки ключі від автомобіля були в замку запалення, запустив двигун автомобіля...».

Апелянт наголошує, що не передавав керування ОСОБА_2 і заперечував проти того, щоб їхати, оскільки вони обоє були в стані алкогольного сп`яніння, а відтак відсутня суб`єктивна сторона правопорушення та відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апелянт звертає увагу суду на те, що відповідно до ч. 6 ст. 38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш, як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Кримінальне провадження №0001251 від 21.09.2020 року за ч. 1 ст. 286 КК України було відкрито стосовно ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 . Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_1 , був пасажиром, а тому за будь-яких обставин не міг бути суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, оскільки суб`єктом злочину за ст. 286 КК є осудна особа, яка досягла 16-річного віку і керує транспортним засобом, яким в даному випадку був ОСОБА_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, правопорушення було вчинене 20.09.2020 року, а протокол про адміністративне правопорушення Серії ОБ №052679 від 21.12.2020 було складено тоді, коли вже минули строки накладення адміністративного стягнення. ОСОБА_1 не був підозрюваним по кримінальному провадженню, мав статус свідка, і притягнути ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 КУпАП органи досудового розслідування мали можливість до 20.12.2020 року.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про дату і час розгляду був належним чином повідомлений, що підтвердив його представник адвокат Гирич О.В., який не заперечував щодо розгляду справу без участі ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення адвоката на підтримку апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних,що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення від 21.12.2020 серії ОБ № 052679 (а.с.2), згідно з яким 20.09.2020 о 22-00 год. в с. Рихтичі по вул. Дрогобицькій водій ОСОБА_1 передав керування транспортним засобом марки ВАЗ 21099 СПГ н.з. НОМЕР_1 водію ОСОБА_2 , який в с. Рихтичі по вул. Дрогобицькій керував даним автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та вчинив ДТП, чим порушив вимоги п. 2.9 г ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Викладене в протоколі про адміністративне правопорушення стверджується постановою про закриття кримінального провадження від 30.11.2020 (а.с.4-6); полісом № 107305645 (а.с.10); висновком експерта № 3697/2020-т згідно з яким в крові ОСОБА_2 виявлено етиловий спирт в кількості 1,40 проміле (а.с.14); протоколом допиту свідка ОСОБА_1 від 22.09.2020 (а.с.15-16); протоколом допиту свідка ОСОБА_2 (а.с.17-18).

Згідно з абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» допуском до керування транспортним засобом особи, яка перебуває у стані сп`яніння або не має права ним керувати, визнають усні чи письмові згоду, розпорядження, вказівку особи, відповідальної за технічний стан чи експлуатацію цього засобу, про його використання у сфері дорожнього руху таким водієм. Як допуск можна розглядати також мовчазну згоду, видачу маршрутного листа, передачу ключів і документів або керма під час руху, невідсторонення водія від керування тощо.

У наявних в матеріалах справи показаннях ОСОБА_1 , наданих у кримінальному провадженні (а.с.16), зазначено: «…Випивши каву ОСОБА_3 знову почав просити мене поїхати у місто Дрогобич. Я просив його не їхати, оскільки ми двоє були п`яними. ОСОБА_3 знову сів у мій автомобіль за кермо та попросив мене поїхати у м. Дрогобич випити каву з`їсти хот-дог. На цей раз я погодився і сів на переднє пасажирське сидіння. ОСОБА_3 сказав, що буде керувати моїм автомобілем…». Отже, ОСОБА_1 не лише не вчинив жодних дій щоб відсторонити ОСОБА_2 від керування автомобілем, а й погодився їхати з ним в Дрогобич, усвідомлюючи, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Однак суддею апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції застосовано санкцію ст. 130 КУпАП у старій редакції. Частиною 1 ст.8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинив 20.09.2020, отже до вказаних правовідносин підлягає застосуванню закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення, а саме нормативно-правовий припис передбачений ст. 130 КУпАП в редакції від 07.07.2016 , санкція якої передбачала накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Щодо апеляційних вимог про закриття провадження у зв`язку із закінченням строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд дійшов висновку, що такі є безпідставними.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001251 було винесено постанову про закриття кримінального провадження від 30.11.2020 у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. Оскільки матеріалами кримінального провадження підтверджувався факт передачі керування транспортним засобом ОСОБА_1 особі, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 , було проведено перевірку на наявність порушення вимог п. 2.9 г) розділу ІІ ПДР України. За результатами якої щодо ОСОБА_1 був складений протокол від 21.12.2020 Серії ОБ №052679, а 28.01.2021 постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зважаючи на зазначене, суд вважає, що адміністративне стягнення накладене на апелянта з дотриманням строків, встановлених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

Враховуючи обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини апеляційний суд вважає за необхідне змінити адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 відповідно до постанови судді від 28.01.2021, обмежившись штрафом в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана постанова зміні в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 січня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 січня 2021 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП змінити в частині накладення стягнення.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 (десять тисяч двісті) грн.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду А.В. Белена