Апеляційне провадження № 33/824/1281/2021
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2021 року суддя Київського апеляційного суду Журба С.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 26 вересня 2018 року, прийняту відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 . -

В С Т А Н О В И В :

26 вересня 2018 року постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі - КУпАП/ та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Не погоджуючись з постановою суду, 02.02.2021 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26 вересня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити на підставі п. 3 ст. 247 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи та апеляційну скаргу, вважаю, що клопотання про поновлення строку на оскарження постанови суду не підлягає до задоволення, а апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту разом з доданими до неї матеріалами, виходячи з наступного.

Так, діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом в кожному конкретному випадку з урахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Так, із матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова була винесена Шевченківським районним судом міста Києва - 26 вересня 2018 року, а апеляційна скарга була подана до суду першої інстанції 02 лютого 2021 року, тобто вже після спливу 10-ти денного строку, встановленого Законом.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (974 256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі "Пономарьов проти України" (Заява N 3236/03).

Також, з матеріалів справи вбачається, що адвокат Александров Д.О. 09 вересня та 21 жовтня 2020 року через суд першої інстанції вже подавав апеляційні скарги на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26 вересня 2021 року. Разом з апеляційними скаргами він подавав і клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, однак постановами Київського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року та 29 жовтня 2020 року вказані апеляційні скарги були повернуті, відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження.

08 лютого 2021 року на адресу Київського апеляційного суду в черговий раз надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 разом з апеляційною скаргою та заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 26 вересня 2018 року. При цьому в якості основних доводів для поновлення строку на апеляційне оскарження заявник наводила ті ж самі обставини, які по суті зазначав адвокат Александров Д.О., які були вже оцінені апеляційним судом і визнані необґрунтованими.

Апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

Враховуючи викладене, а також те, що наведені апелянтами доводи в обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження вказаної вище постанови не містять посилань на обставини, які б свідчили, що цей строк був пропущений останнім з поважних причин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 26 вересня 2018 року підлягає поверненню особі, що її подала, як така, що подана після закінчення строку, визначеного ч. 2 ст. 294 КУпАП, а апеляційний суд не знайшов підстав для його поновлення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26 вересня 2018 року.

Апеляційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами - повернути особі, яка її подала.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Журба