КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа № 753/1202/21
Апеляційне провадження
№ 33/824/1603/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року Київський апеляційний суд у складі судді Рейнарт І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 11 лютого 2021 року стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого у АДРЕСА_1 про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

постановою Дарницького районного суду м. Києва від 11 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 454грн.

Постановою суду визнано доведеним, що ОСОБА_1 14 грудня 2020 року о 21 год. 20 хв. в м. Києві по вул. Ревуцького 18, керував транспортним засобом Ford Probe, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря нарколога відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України. Враховуючи, що ОСОБА_1 7 вересня 2020 року був притягнений до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, він підлягає притягненню до відповідальності за частиною другою статті 130 КУпАП.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду у справі № 753/1202/21 скасувати та закрити провадження у справі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не з`ясував всіх обставин справи, допустив формалізм під час її розгляду та не врахував наданого ним висновку КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» щодо результатів його медичного огляду, згідно якого у нього не було виявлено ознак наркотичного сп`яніння.

Також ОСОБА_1 у апеляційній скарзі зазначав, що саме працівники поліції роз`яснили про наявність у нього права самостійно звернутися до медичного закладу для проходження медичного огляду на стан сп`яніння та надання цього документу до суду.

ОСОБА_1 та його захисник Зайцев О.В. підтримали доводи апеляційної скарги.

При цьому, ОСОБА_1 додав, що у нього не було ознак наркотичного сп`яніння, від проходження огляду він відмовився, так як поспішав на зустріч та був впевнений, що його звернення до медичної установи протягом двох годин та встановлення

відсутності у нього ознак наркотичного сп`яніння, стане підставою для звільнення його від адміністративної відповідальності, у чому його запевнили працівники поліції.

Суд, вислухавши ОСОБА_1 та його захисника Зайцева О.В., вивчивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, переглянувши відеозапис досліджуваних подій, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та визнані доведеними судом першої інстанції, за доводами, зазначеними в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У статті 251 КУпАП зазначається, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 , у повній мірі не дотримані.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 047464 від 14 грудня 2020 року, в цей день о 21год. 20хв. в м. Києві на вул. Ревуцького, 18 водій ОСОБА_1 керував ТЗ Ford Probe, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря нарколога відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за частиною другою статті 130 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що не згоден з викладеними у ньому обставинами.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, суддя місцевого суду послався на протокол про

адміністративне правопорушення, пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , і наданий відеозапис з нагрудних відеокамер працівників поліції.

Разом з цим, з відеозапису вбачається, що свою вимогу пройти медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння, працівники поліції висловили після того, як з`ясували, що ОСОБА_1 вже притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та був позбавлений права керування транспортним засобом.

Крім того, з відеозапису вбачається, що один зі свідків заявляє, що він не бачить ознак будь-якого сп`яніння у ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 зазначає про самостійне звернення до медичного закладу для проходження медичного огляду та вимагає надання йому направлення, на що працівники поліції не відреагували.

Згідно п. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у

поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Пунктом 6 Порядку визначено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735.

У порушення вказаних вимог працівниками поліції не було надано ОСОБА_1 направлення на огляд у медичному закладі.

Крім того, з відеозапису вбачається, що працівниками поліції не роз`яснено ОСОБА_1 , що проходження ним медичного огляду після складання протоколу про адміністративне правопорушення, згідно якого він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, не має правового значення, так як склад адміністративного правопорушення, передбаченого диспозицією ст. 130 КУпАП, складає сама відмова водія від проходження такого огляду.

Також з відеозапису встановлено, що працівники поліції запевняють ОСОБА_1 , що він має право пройти самостійно медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, а отриманий висновок подати до суду, який буде розглядати протокол про адміністративне правопорушення, що має значення для вирішення справи, що не ґрунтується на положеннях ст. 130 КУпАП.

На думку апеляційного суду, така поведінка працівників поліції, які є представниками влади, створила у ОСОБА_1 хибну уяву про можливість бути звільненим від відповідальності за відмову пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у присутності працівників поліції, у разі проходження такого медичного огляду самостійно протягом двох годин після складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Вказане підтверджується, як відеозаписом подій, так і подальшою поведінкою ОСОБА_1 , який 15 січня 2020 року о 00год. 30хв. пройшов медичний огляд у КНП

«Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія», отримав висновок про відсутність у нього ознак сп`яніння, який ним був поданий до суду першої інстанції.

Саме на вказаних обставинах ґрунтується і апеляційна скарга ОСОБА_1 .

Крім того, апеляційний суд звернув увагу на відсутність доказів наявності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння у момент зупинки його працівниками поліції, так як ОСОБА_1 на відеокамеру демонструє відсутність у нього вираженого тремтіння пальців рук, а його поведінка відповідала обстановці, так як він, будучи позбавленим права керування транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції, коли керував транспортним засобом, що викликало у нього природне хвилювання. Будь-якої іншої поведінки, яка б не відповідала обстановці, на відеокамері працівника поліції зафіксовано не було.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що достатніх та належних доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП матеріали справи не містять, тому з урахуванням презумпції невинуватості, апеляційний суд вважає, що постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 11 лютого 2021 року стосовно ОСОБА_1 щодо порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, не може вважатися законною та обґрунтованою, а відтак підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 11 лютого 2021 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Рейнарт