Справа № 740/166/21
Провадження № 3/740/435/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 лютого 2021 року м. Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Шевченко І. М. при підготовці до розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

установив:

До суду Ніжинським ВП ГУ НП в Чернігівській області подані матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення є актом обвинувачення і повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення відповідно до вимог КУпАП. При цьому суд не має права брати на себе функцію обвинувачення та у будь-який спосіб конкретизувати зміст обвинувачення, вказаного у протоколі, що слідує із загальних засад судочинства, закріплених у ст. 129 Конституції України.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, місце вчинення адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих.

Стаття 173 КУпАП передбачає відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Аналізуючи норму вказаної статті, убачається, що обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме громадське місце. Зміст цього поняття визначено у ст. 13 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», згідно з цією нормою громадські місця це частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Згідно зі ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Аналогічні за змістом положення містяться у ст. 4 КК України, відповідно до якої кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Зазначені положення кореспондуються з ч. 2 ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Однак із матеріалів адміністративної справи вбачається, що при складанні вищезазначеного протоколу не були виконані вимоги, передбачені ст. 256 КУпАП, а саме не зазначене місце вчинення правопорушення.

Як убачається з матеріалів, доданих до протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , 15 січня 2021 року постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області повернуто до Ніжинського ВП ГУ НП в Чернігівській області протокол АПР18 № 368094 від 30 грудня 2020 року з доданими матеріалами для належного оформлення.

04 лютого 2021 року указаний протокол повторно отримано судом. При перевірці матеріалів установлено, що недоліки, указані в постанові суду від 15 січня 2021 року, не усунуті.

За змістом ст. 251, 254 КУпАП обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протокол про адміністративне правопорушення, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини у розумінні ст. 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

З урахуванням викладеного зазначений протокол про адміністративне правопорушення підлягає поверненню для належного оформлення.

Керуючись ст. 256 КУпАП, -

постановив:

Протокол серії АПР18 № 368094 від 30 грудня 2020 року разом з доданими матеріалами про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП - повернути до Ніжинського ВП ГУ НП в Чернігівській області для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Шевченко