Справа№409/571/21
Пров.№3/409/191/21

П О С Т А Н О В А
04 червня 2021 року смт Білокуракине
Суддя Білокуракинського районного суду Луганської області Максименко О.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з Білокуракинського ВП ГУНПУ в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності стосовно
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
12.03.2021 справу було розподілено на суддю Максименко О.Ю. та призначено до розгляду на 25.03.2021. 25.03.2021 ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся шляхом відправлення судової повістки за адресою його проживання. Відповідно до повернутого до суду повідомлення, судова повістка вручена не була, оскільки адресат був відсутній за вказаною адресою. Справу було відкладено на 07.04.2021, 07.04.2021 ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся шляхом відправлення судової повістки за адресою його проживання, судову повістку не отримав. 07.04.2021 Білокуракинським районним судом Луганської області було винесено постанову про привід ОСОБА_1 у судове засідання на 21.04.2021, однак, на цю дату ОСОБА_1 в судове засідання доставлено не було, ухвала суду від 07.04.2021 виконана не була. 21.04.2021 судом було винесено постанову про доставку ОСОБА_1 в судове засідання приводом повторно та справу відкладено на 12.05.2021. 12.05.2021 року ОСОБА_1 до суду доставлено не було. Поліцейський СРПП відділення № 1 Сватівського РВП в Луганській області надав до суду рапорт, що ОСОБА_1 неможливо доставити, оскільки останній відсутній за місцем свого мешкання. 12.05.2021 Білокуракинським районним судом Луганської області було зроблено запит до УДМС України у Луганській області щодо місця реєстрації ОСОБА_1 .. 20.05.2021 надійшла відповідь з УДМСУ у Луганській області із зазначенням місця реєстрації ОСОБА_1 , справу було відкладено на 27.05.2021. 27.05.2021 ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся шляхом відправлення судової повістки за адресою його реєстрації. Відповідно до повернутого до суду повідомлення, судова повістка вручена не була, оскільки адресат був відсутній за вказаною адресою. Справу було відкладено на 04.06.2021, 04.06.2021 ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся шляхом відправлення судової повістки за адресою його реєстрації, судову повістку не отримав.
Суд вважає, що, оскільки ОСОБА_1 обізнаний про складення відносно нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП та його розгляд в суді, за адресою, зазначеною ним під час складення протоколу, не проживає, що свідчить про навмисне зазначенні іншої адреси, ніж адреса проживання, за адресою реєстрації також не проживає, судові повістки не отримував, до суду жодного разу не з`явився, у зв`язку із чим суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 намагався затягнути розгляд справи з метою ухилення від адміністративної відповідальності внаслідок спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності.
Адміністративне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_1 , скоєне 08.03.2021. Строк притягнення до адміністративної відповідальності, передбачений ст. 38 КУпАП, спливає 07.06.2021.
Згідно ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, не є обов`язковою.
Таким чином, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, факт скоєння гр. ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 032669 від 08.03.2021, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відеозаписом та не викликає у суду сумніву. Дані докази суд вважає належними та допустимими.
Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950р., ратифікованою Україною 17.97.1997 р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.
Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.
В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).
Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.
Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що українське правительство визнало кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.
Таким чином, суд вважає доведеним скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та вважає за можливе призначити ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
На підставі ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454 гривні 00 коп. на користь держави.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
П О С Т А Н О В И В :
Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.
Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення.
Суддя Білокуракинського
районного суду Луганської області О. Ю. Максименко