Справа № 212/3907/21
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2021 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Дехта Р.В., за участю: секретаря судового засідання Колісник К.Е., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Дороша С.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, які надійшли від Полку патрульної поліції в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_1 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Кривому Розі, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки - НОМЕР_1 , учасника бойових дій, працюючого військовослужбовцем за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 117476 03 травня 2021 громадянин ОСОБА_1 керуючи автомобілем ГАЗ-31029 номерний знак НОМЕР_3 здійснив зіткнення з автомобілем SUZUKI Grand Vitara номерний знак НОМЕР_4 та залишив місце дорожньо-транспортної пригоди до якої був причетний.

Під час розгляду справи в суді громадянин ОСОБА_1 пояснив, що під час здійснення маневру розвороту і руху заднім ходом бачив позаду свого автомобіля припаркований автомобіль SUZUKI Grand Vitara проте завершив маневр, оскільки, на його думку, відстань до нього дозволяла його завершити. Під час завершення маневру не відчув, що сталося зіткнення його автомобіля з автомобілем потерпілого. Оскільки всі місця для паркування з лівої сторони дворової дороги було зайнято він припаркував власний автомобіль з правої сторони дворової дороги впритул до будинку в 7 10 метрах від автомобіля SUZUKI Grand Vitara і піднявся до себе у квартиру.

Про факт дорожньо-транспортної пригоди громадянин ОСОБА_1 дізнався після того, як його викликали на вулицю працівники Національної поліції.

Разом з тим, громадянин ОСОБА_1 зазначив, що якби він відчув зіткнення, то обов`язково б зупинився та місце події не залишив, а тому вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення за ст.122-4 КУпАП, оскільки умислу на його вчинення у нього не було, оскільки він не помітив, що відбулося зіткнення між автомобілями.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, схему ДТП, письмові докази, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Цією ж нормою закону передбачено, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності її дія або бездіяльність повинна бути протиправною, тобто порушувати встановлений законом порядок.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
Стаття 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Відповідно до вимог п. 2.10 а ПДР України водії зобов`язаний у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 1.10 ПДР України під залишенням місця дорожньо-транспортної пригоди слід розуміти дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Тобто, з суб`єктивної сторони правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП характеризується наявністю виключно прямого умислу.

За змістом ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення вважається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер свого діяння, передбачала його шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

З пояснень громадянина ОСОБА_1 вбачається, що він полишив місце ДТП, оскільки не відчув, що сталося зіткнення його автомобіля з автомобілем потерпілого.

Виходячи з механізму пошкоджень обох автомобілів суд припускає, що громадянин ОСОБА_1 цілком міг не відчути моменту зіткнення автомобілів.

Підстави сумніватися у твердженнях громадянина ОСОБА_1 у суду відсутні, оскільки доказів на спростування доводів останнього матеріали справи не містять.

Опитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 підтвердили пояснення громадянина ОСОБА_1 .

Разом з тим матеріали справи містять пояснення свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , котрі в судове засідання не прибули, не зважаючи на належне повідомлення, та не підтвердили власних письмових пояснень.

У справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v.Russia", рішення від 30.05.2013 року, заява N 36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 року) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає те, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Згідно із приписами ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки вина громадянина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, не знайшла свого підтвердження належними та достатніми доказами, справа підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, виходячи з вищенаведеного.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 122-4, 247, 283, 284, 285 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження в справі відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: Р. В. Дехта