Провадження № 3/263/425/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Томілін Олексій Миколайович, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який працює водієм КП «МТТУ», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області після дооформлення з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції 29.10.2020 надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ГП № 119682 від 22.10.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП.

Постановою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18.12.2020 вказані адміністративні матеріали поверталися до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції для належного оформлення, а саме зазначення частини статті 44-3 КУпАП, за якою кваліфікуються дії ОСОБА_1 та надсилання органові (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення, однак, згідно із супровідним листом начальника відділу адміністративної практики Коломійця О., матеріали справи повернуто до суду без доопрацювання.

Відповідно до протоколу 22.10.2020 о 08:48 годині по пр. Металургів, біля будинку 92 А, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом МАЗ 203016, номерний знак НОМЕР_2 , який виконував регулярні пасажирські перевезення по міському маршруту №10, на момент зупинки у салоні кількість пасажирів перевищувала дозволену, визначену технічною характеристикою МТЗ (31 сидячих місць), а саме перебувало 39 пасажирів, що перевищує на 8 осіб, чим порушив п.11 п.п.2 постанови КМУ №641 від 22.07.2020 зі змінами, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 надав суду заяву, у якій вину у інкримінованому правопорушенні не визнав, просив закрити справу у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Також від ОСОБА_1 до суду надійшли письмові заперечення, у яких він пояснив, що він найманий працівник, як підприємець, який здійснює пасажирські перевезення не зареєстрований, посадовою особою підприємства також не є і за організацію перевезень не відповідає. Тобто він не може виступати належним суб`єктом правопорушення, оскільки як найманий працівник зобов`язаний виконував вимоги посадової інструкції водія, вказівки керівника автоколони, начальника КП «МТТУ», диспетчерів, інших посадових осіб підприємства, а також рішення і розпорядження міської влади та діючого законодавства України. Зазначив, що відповідно до розпорядження керівника робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації м. Маріуполя №25 від 12.06.2020, дозволено в транспортних засобах, що вміщують понад 70 місць, перевозити пасажирів у кількості, що не перевищує 50 % місткості. Автобус, яким він керував вміщує більше 70 пасажирів. Крім того, відповідно до своєї посадової інструкції та правил дорожнього руху він жодним чином не міг впливати на кількість осіб, яких перевозив у транспортному засобі, оскільки його робоче місце відгорожене від салону автобуса, а відповідно до посадових обов`язків він не має права залишати робоче місце. Просив справу закрити за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Суд, дослідивши письмові пояснення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, та матеріали адміністративної справи, приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 цього Кодексу).

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено письмові пояснення ОСОБА_2 , яка пояснила, що 22.10.2020 працювала кондуктором автобусу маршруту №10 та на момент зупинки співробітниками поліції у салоні знаходилося 27 пасажирів. Зазначила, що робить людям зауваження, однак вони не реагують, оскільки багатьом потрібно їхати на роботу; письмові пояснення ОСОБА_1 , який пояснив, що керував транспортним засобом МАЗ 203016, номерний знак НОМЕР_2 , по маршруту №10 та був зупинений працівниками поліції. На момент зупинки у салоні знаходилося 27 осіб. Після зупинки пасажири почали заходити до автобуса і поліцейські зафіксували саме цей момент, водій зі свого місця не мав змоги контролювати кількість пасажирів, які заходять та виходять із автобусу; відеозапис, наданий працівниками поліції, на якому зафіксовано автобус у момент зупинки та посадка пасажирів до автобусу у кількості, яка перевищувала кількість місць для сидіння, при цьому кондуктор пояснила, що люди ще не зайняли усі місця.

21 листопада 2020 року набрав чинності Закон України від 06 листопада 2020 року № 1000-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі Закон № 1000-ІХ), відповідно яким статтю 44-3 доповнено частиною другою, санкцією якої передбачено адміністративне стягнення у виді штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення

У протоколі серії ГП № 119682 не зазначено, за якою саме частиною статті ст. 44-3 КУпАП кваліфіковані дії ОСОБА_1 , а суд не наділений повноваженнями здійснювати кваліфікацію або зміну кваліфікації дій особи, відносно якої складений протокол.

Крім того, диспозицією ч. 1 ст. 44-3 КУпАП (в редакції станом на день розгляду судом справи) встановлено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

У протоколі зазначено, що ОСОБА_1 , який виконував регулярні пасажирські перевезення, допустив знаходження у салоні кількість пасажирів, яка перевищувала дозволену, визначену технічною характеристикою МТЗ (31 сидячих місць), а саме перебувало 39 пасажирів, що перевищує на 8 осіб, чим порушив п.11 п.п.2 постанови КМУ №641 від 22.07.2020 зі змінами.

Однак, розпорядженням керівника робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації №25 від 12.06.2020 щодо організації пасажирських перевезень на міських маршрутах загального користування відновлено з 15.06.2020 регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах за умови забезпечення та пасажирів під час таких перевезень засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, у тому числі виготовленими самостійно, а межах 50 % загальної кількості місць у транспортних засобах, в яких загальна пасажиромісткість перевищує 70 місць, передбаченої технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Відповідно до листа від 18.11.2020 №31.7-33670-04, наданого керівником робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації Маріупольської міської ради на запит суду, розпорядження керівника робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами, які беруть участь у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації, а також громадянами і суб`єктами господарювання, розташованими у зоні надзвичайної ситуації. Вимоги розпорядження №25 від 12.06.2020 щодо організації пасажирських перевезень на міських маршрутах загального користування розповсюджуються на всіх перевізників, що здійснюють перевезення на міських маршрутах загального користування на території міста Маріуполя.

Відповідно до технічної характеристики автобусу МАЗ 20316 номінальна пасажиромісткість становить від 90 до 103 пасажирів.

При цьому у протоколі зазначено, що у автобусі перебувало 39 пасажирів, а з наданого відеозапису взагалі неможливо встановити кількість людей, які перебували транспортному засобі. Таким чином, суд приходить до висновку, що кількість пасажирів у вищевказаному автобусі на час зупинки транспортного засобу поліцейськими не перевищувала 50% загальної кількості місць.

Визначення кваліфікації дії особи, які підпадають під ознаки адміністративного правопорушення та правильне їх зазначення покладається на посадову особу, яка наділена правом на складання протоколу.

Неправильна кваліфікація дій особи має наслідком закриття провадження у справі, оскільки відсутні чітко регламентовані підстави для відповідальності.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» одним із завдань вмотивованого рішення є демонстрація сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Також за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хаджинастасиу проти Греції», національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи докази у сукупності між собою, суд приходить до висновку про те, провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 44-3, 221, 247, 251, 254, 256, 283-285 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Суддя О.М. Томілін