ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/11/21 Доповідач - Галіян Л.Є.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є.

з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Кметика В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Тернополя адміністративну справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 листопада 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави 420, 40 гривень судового збору.

Згідно даної постанови, ОСОБА_1 31.10.2020 року близько 01 год. 51 хв. в м. Тернополі по вул. Збаразька, 29 керував транспортним засобом марки «Renault Trafic», номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «DragerAlcotest 7510» (повірка дійсна до 27.03.2021) та огляду в КНП Тернопільський обласний центр соціально-небезпечних захворювань ТОР категорично відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі.

Вказані вимоги мотивує тим, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про доведеність його вини.

Так, із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на задньому пасажирському сидінні автомобіля, а за кермом перебувала інша особа.

Вказує, що під час того, як поліцейські йому пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, були відсутні свідки.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши апелянта, який підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити, з мотивів викладених у ній, дослідивши доводи апеляційної скарги, прихожу до наступних висновків.

Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

За змістом ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги не були дотримані судом першої інстанції у повному обсязі.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.2.1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 р. N 1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за N 1413/27858, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП не знайшов свого підтвердження в ході розгляду даної справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, серії ДПР18 №017215 від 31.10.2020 року ОСОБА_1 на пропозицію працівників патрульної поліції, у присутності двох свідків, пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Драгер на місці зупинки транспортного засобу категорично відмовився, а також відмовився його пройти у медичному закладі у присутності двох свідків.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які наявні в матеріалах справи, вбачається, що водій ОСОБА_1 в їх присутності відмовився пройти перевірку для визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер на місці зупинки транспортного засобу, а також відмовився пройти перевірку для визначення стану сп`яніння у медичному закладі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Частиною 2 ст.130 КУпАП встановлено, що відповідальність настає у випадку повторного вчинення протягом року порушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у відповідності до ч.1 ст.130 КУпАП є підставою для притягнення такої особи до адміністративної відповідальності за вказаною статтею.

При цьому, закон пов`язує таку відмову виключно з керуванням цією особою транспортним засобом, що має бути доведеним.

В даному випадку факт керування ОСОБА_1 31.10.2020 року транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння доведено не було та спростовуються наданими суду доказами.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що 31.10.2020 року він разом з ОСОБА_1 підвозили ще двох пасажирів. При цьому за кермом автомобіля «Renault Trafic», номерний знак НОМЕР_1 та керував цим автомобілем саме він, а не ОСОБА_1 , оскільки останній був у стані алкогольного сп`яніння і у зв`язку із чим знаходився на задньому пасажирському сидінні. Коли побачив автомобіль працівників патрульної поліції, керований ним автомобіль зупинив та залишив його, так як немав при собі документів на право керування транспортним засобом.

З долученого до матеріалів справи відео з відеореєстратора автомобіля патрульної поліції та нагрудних камер працівників поліції вбачається, що автомобіль патрульної поліції зупинився за автомобілем марки «Renault Trafic», номерний знак НОМЕР_1 та працівники поліції одразу з увімкнеими нагрудними камерами підійшли до вказаного автомобіля. ОСОБА_1 знаходився в автомобілі на задньому пасажирському сидінні. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння, ОСОБА_1 неодноразово повідомляв, що транспортним засобом він не керував, а керувала інша особа. При цьому, камерами не зафіксовано, що ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу змінював місце свого розташування.

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , пояснення яких наявні в матеріалах справи, були запрошені працівниками поліції у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння та не були присутні на місці зупинки транспортного засобу, а отже не є свідками того чи керував автомобілем ОСОБА_1 ..

У відповідності ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

При цьому, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

В даному випадку в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази, того, що ОСОБА_1 31.10.2020 року близько 01 год. 51 хв. в м. Тернополі по вул. Збаразька, 29 керував транспортним засобом марки «Renault Trafic», номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «DragerAlcotest 7510» (повірка дійсна до 27.03.2021) та огляду в КНП Тернопільський обласний центр соціально-небезпечних захворювань ТОР категорично в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху за що передбачена адміністативна відповідальність за ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи усе вище викладене та аналізуючи докази в їх сукупності, вважаю, що в матеріалах справи відсутні і судом не здобуті належні докази про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції належить скасувати, а провадження у справі закрити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити. Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 листопада 2020 року відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження в даній справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя