Справа № 932/9264/21
Провадження №3/932/4882/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Куцевол В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду у м. Дніпрі справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з відділення поліції № 7 Дніпровського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працевлаштованого адміністратором у барі «Порт», який мешкає у квартирі АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про вчинення адміністративного правопорушення серії ВАВ № 467047 від 22 жовтня 2021 року, близько 22 год. 30 хв. 22.10.2021 року на ОСОБА_1 , як адміністратора закладу «Порт», який розташовано по вул. Магдебурзького права 4А у м. Дніпрі, здійснював господарську діяльність без наявності у працівника закладу документу, що підтверджує вакцинацію. Чим порушив постанову КМУ №1236 від 09.12.2020 року, за що ч. 1 ст. 44-3 КпАП України передбачена адміністративна відповідальність.

ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначив, що працює адміністратором в барі «Порт». Наявність у робітників сертифікатів про вакцинацію перевіряє саме його роботодавець, а не він. Про наявність чи відсутність сертифіката про вакцинацію у бармена стверджувати не може.

До протоколу про адміністративне правопорушення, як доказ його вчинення, долучено пояснення бармена ОСОБА_2 , де він зазначив, що перебуває на роботі без підтверджуючих документів про вакцинацію та рапорт ДОП СП ВП №7 ДРУП Яланського В., який і склав сам протокол. У рапорті офіцер поліції стверджує, що він виявив факт порушення правил карантину зі сторони ОСОБА_2 , який працює барменом у закладі «Порт» та склав на адміністратора закладу протокол.

Заслухавши пояснення особи, щодо якої складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходжу до висновку про закриття провадження по справі за наступних підстав.

Згідно із вимогами ст. 7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Так, відповідно до вимог ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки.

Відповідно до положень ст. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно із вимогами ст. 14 КпАП України, посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Нормами ст. 251 КпАП України передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, що уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, перелік яких визначено у ст. 255 КпАП України.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v.Russia", рішення від 30.05.2013 року, заява N 36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Karelin v.Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 року) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вже було зазначено судом, матеріали справи про адміністративне правопорушення складаються з трьох документів протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень бармена та рапорту особи, якою складено протокол. Матеріали справи не містять даних про суб`єкта господарювання, найменованого у протоколі як заклад «Порт», а також даних про його очільника, вид господарської діяльності. До протоколу не долучено доказів працевлаштування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вказаному закладі, не визначено обсяг його посадових обов`язків, а відтак і не перевірено факт можливості притягнення його до адміністративної відповідальності у порядку ст. 14 КУпАП, як посадової особи суб`єкта господарювання.

Матеріали справи не містять ні речових, ні письмових доказів вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_3 , до них не долучено фото чи відео фіксації події правопорушення, у протоколі про вчинення адміністративного правопорушенні ні свідки, ні поняті не зазначені.

Рапорт працівника поліції не є об`єктивним, належним та допустимим доказом вчинення будь-якого адміністративного правопорушення, оскільки доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення не може ґрунтуватись тільки на свідченнях особи, яка має певну зацікавленість у результаті вирішення справи. Працівник поліції безпосередньо має таку зацікавленість, оскільки його дії зі складення протоколу можуть мати певні юридичні наслідки не тільки для порушника, а й для самого працівника поліції, згідно із Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Відсутність доказів перебування саме працівника бару «Порт» без сертифікату на вакцинацію, спростовують в діях ОСОБА_3 наявність ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає те, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Згідно приписів ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно п.1ст.247 КУпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вище викладене, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.44-3 КУпАП. Відтак, на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 14, 44-3, 247, 251, 266, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. ст. 44-3 КпАП України.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку особою, щодо якої її винесено у десятиденний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя В.В. Куцевол