Справа № 759/5251/21 Головуючий 1 інстанція- Твердохліб Ю.О.
Провадження № 33/824/2767/2021 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

15 червня 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Савченка С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правовопрушення за апеляційною скаргою адвоката Шимка Андрія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Святошинського районного суду м.Києва від 11 травня 2021 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

мешкає: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі шестиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,-

в с т а н о в и в:

Постановою судді Святошинського районного суду м.Києва від 11 травня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі шестиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Відповідно до вказаної постанови 12 лютого 2021 року близько 23 години 20 хвилин ОСОБА_1 на проспекті Перемоги 144-а у м.Києві керував автомобілем «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «ДрагерAlcotest 6820» в присутності двох свідків, результат огляду 1,08 %. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На постанову судді Святошинського районного суду м.Києва від 11 травня 2021 року, адвокат Шимко А.О. , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити, посилаючись на незаконність та необгрунтованість постанови.

Скарга мотивована тим, що справа розглянута з грубим порушенням основних засад судочинства. Зокрема порушено право особи, що притягається до адміністративної відповідальності, на доступ до правосуддя, оскільки справа розглянута у відсутність ОСОБА_1 без його належного повідомлення про розгляд справи. Справа розглянута без вирішення

- 2 -

питання про відвід судді, який був заявлений напередодні. Окрім того, судом проігноровано вимоги закону щодо повного, об`єктивного і безпосереднього дослідження доказів та їх оцінки, зокрема безпідставно відхилено клопотання захисника про витребування з УПП м.Києва сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку приладу «Драгер 6820», за допомогою якого у водія встановлено стан сп`яніння.

В суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 адвокат Шимко А.О. апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримав, просив задоволити та скасувати постанову суду як незаконну. Додатково просив направити справу для розгляду до суду першої інстанції. Вважав за можливе розглядати справу у відсутність його підзахисного.

ОСОБА_1 належним чином повідомлений про розгляд справи засобами телефонного зв`язку, що стверджується телефонограмою, до суду не з`явився, причин неявки не повідомив, що згідно ст.294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши захисника Шимка А.О., вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а постанову слід скасувати з наступних підстав.

Відповідно до ст.1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст.7 цього Кодексу ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Конституційний суд України у рішенні № 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п.4.1).

З матеріалів справи вбачається, що черговий розгляд справи було призначено суддею на 11 травня 2021 року о 15-45 год.

11 травня 2021 року о 09-59 год. Святошинським районним судом м.Києва електронною поштою було отримано заяву ОСОБА_1 про відвід судді Твердохліб Ю.О. з мотивів сумнівів у неупередженості судді, який не повідомив його про розгляд справи, а про дату він дізнався увечері 10 травня 2021 року з сайту судової влади.

Під час розгляду справи захисник Шимко А.О. підтримав відвід свого підзахисного.

В оскаржуваній постанові суду зазначено, що заявлений ОСОБА_1 відвід залишений без розгляду, проте в матеріалах справи відсутній будь-який процесуальний документ про прийняття рішення за заявою про відвід, не містить відомостей про вирішення відводу і резолютивна частина постанови.

Нормами чинного КУпАП не визначений порядок вирішення питання про відвід судді.

Апеляційний суд відповідно до приписів ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує при розгляді даної справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї та практику ЄСПЛ як джерело права.

Згідно ч.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обгрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального

- 3 -

обвинувачення.

ЄСПЛ у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, неодноразово наголошував, що з огляду на каральну мету адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення ЄСПЛ у справах: «Надточій проти України» та «Лучанінов проти України»).

З урахуванням наведеного під час розгляду питання про відвід судді у справі про адміністративне правопорушення необхідно застосувати аналогію закону, зокрема положення ст.81 КПК України, згідно якої у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому ч.3 ст.35 цього Кодексу (ч.1). А якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду.

Відповідно до приписів ч.2 ст.369 КПК України судове рішення, у якому суд вирішує інші питання (окрім ухвалення вироку), викладається у формі ухвали.

Таким чином, за результатами подання ОСОБА_1 заяви про відвід суддя повинен був за аналогією закону, або в порядку ч.1 ст.81 КПК України вирішити питання про відвід або в порядку ч.4 ст.81 КПК України постановити ухвалу про залишення заяви про відвід без розгляду і лише потім проводити розгляд справи про адміністративне правопорушення по суті.

Таке обумовлене необхідністю дотримання положень ст.6 Конвенції про право особи на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судомщодо якого відсутні сумніви у неупередженості, або такі сумніви (заяви, клопотання) вирішені встановленому законом порядку. Наявність безсторонності для цілей ч.1 ст.6 Конвенції визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення у «Справі Гаусшильдта» (Hauschildt Case) § 46).

В той же час, як вбачається із справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 питання про відвід судді у встановленому законом порядку не вирішене і процесуальний документ з цього приводу у справі відсутній.

Таким чином, постанова судді Дніпровського районного суду м.Києва від 11 травня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не може вважатися законною, оскільки прийнята незаконним складом суду та підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що винність ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбачного ч.1 ст.130 КУпАП,підтверджено матеріалами справи.

Такий висновок грунтується на наступному.

Частина 1 ст.130 КупАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за

- 4 -

передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водієві забороняєтьтся керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право володіти і керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Встановлено, що ОСОБА_1 12 лютого 2021 року близько 23 години 20 хвилин на проспекті Перемоги 144-а у м.Києві керував автомобілем «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер Alcotest 6820» в присутності двох свідків, результат огляду 1,08 %.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 006816 від 12 лютого 2021 року, відповідно до якого 12 лютого 2021 року о 23 годині 20 хв. на проспекті Перемоги 144-а у м.Києві ОСОБА_1 керував автомобілем марки «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, який встановлений із застосуванням приладу «Драгер Alcotest 6820» в присутності двох свідків;

- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого 12 лютого 2021 року працівником поліції проведено огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння зі згоди водія із застосуванням приладу «Драгер Alcotest 6820» в присутності двох свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , результат огляду 1,08 %, з результатом огляду ОСОБА_1 згоден, що стверджується його підписом в акті;

- 5 -

- у роздруківці результатів тестування на алкоголь до протоколу серії ДПР18 № 006816 від 12 лютого 2021 року, згідно якої при застосуванні приладу «ДрагерAlcotest 6820» виявлено у ОСОБА_1 показник алкоголю 1,08 %;

- у письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме проходження у їх присутності водієм ОСОБА_1 12 лютого 2021 року огляду на стан алкогольного сп`яніння та встановлення результату - 1,08 %.

- на відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали 12 лютого 2021 року оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , де також зафіксовано проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння за згодою останнього із застосуванням приладу «ДрагерAlcotest6820» в присутності двох свідків.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені працівниками поліції 12 лютого 2021 року у ОСОБА_1 , а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та нечітка мова, в розумінні п.п.2 та 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а сам огляд проведено поліцією у повній відповідності із розділом ІІ вказаної Інструкції, а також Порядком проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Протокол підписаний особою, яка його склала, та безпосередньо ОСОБА_1 , а акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, підписаний працівником поліції, а також ОСОБА_1 та двома свідками ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .

За таких обставин апеляційний суд прийшов до висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, грунтується на наявних у провадженні доказах.

При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

- 6 -

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення парвопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винності ОСОБА_1 одержані законнним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Доводи апеляційної скарги про грубе порушенням судом права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя, оскільки справа розглянута у його відсутність без належного повідомлення про розгляд справи, апеляційний суд відхиляє як необгрунтовані.

З матеріалів справи вбачається, що справа призначалася судом до розгляду 4 рази, а саме 26 березня, 20 квітня, 29 квітня та 11 травня 2021 року.

26 березня 2021 року розгляд відкладено за клопотанням ОСОБА_1 про потребу у правовій допомозі та захисту. Апеляційний суд розцінює таке клоптання як зловживання правом з метою затягування провадження, оскільки ще при складанні 12 лютого 2021 року протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був повідомлений про те, що розгляд справи відбудеться у Святошинському районному суді м.Києва, що стверджується його підписом. А відтак із 12 лютого до 26 березня 2021 року, тобто за півтора місяці, ОСОБА_1 мав достатньо часу для укладення угоди з адвокатом, проте не вжив до цього ніяких заходів.

Однак, незважаючи на те, що суд задовольнив клопотання ОСОБА_1 і відклав розгляд справи майже на місяць, останній уклав угоду з адвокатом Шимко А.О. лише 19 квітня 2021 року, що потягло повторне відкладення розгляду справи, призначеної на 20 квітня 2021 року для ознайомлення адвоката із матеріалами. Будь-яких доказів про наявність об`єктивних чи непередбачуваних обставин, які унеможливлювали укладення угоди з адвокатом раніше ОСОБА_1 не надав, а тому апеляційний суд розцінює такі його дії як зловживання правом з метою затягування провадження.

29 квітня 2021 року розгляд справи відкладено у зв`язку із заявленим адвокатом Шимко А.О. відводом судді Твердохліб Ю.О. та необхідністю його вирішення іншим суддею, після вирішення якого справа призначена до розгляду 11 травня 2021 року.

Як вбачається з матеріалів справи адвокат Шимко А.О. повідомлений про розгляд 11 травня 2021 року, а спроби повідомити ОСОБА_1 про розгляд справи за його мобільним телефоном, за яким він повідомлявся раніше, 06 та 07 травня 2021 року не дали результату, оскільки абонент не відповідав, що стверджується складеними секретарем с/з телефонограмами.

При цьому ОСОБА_1 жодного разу не з`являвся в судове засідання, навіть будучи повідомленим.

За таких обставин посилання захисника на порушення судом права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя безпідставні.

Таке відповідає висновкам ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі», де ЄСПЛ вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Доводи апеляційної скарги щодо розгляду справи без вирішення питання про відвід судді, який був заявлений напередодні, судом враховані при скасуванні постанови.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом безпідставно відхилено клопотання захисника про витребування з УПП м.Києва сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку приладу «Драгер 6820», за допомогою якого у водія встановлено стан сп`яніння, оскільки цей засіб відсутній у переліку дозволених до застосування МОЗ і не має сертифікату

- 7 -

відповідності, апеляційний суд відхиляє як необгрунтовані.

Судом вірно відхилено дане клопотання захисника, оскільки згідно розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС і МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року за наявності ознак, передбачених п.3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до наказу МОЗ України від 10 лютого 2017 № 122 «Про затвердження Порядку ведення Реєстру осіб, відповідальних за введення медичних виробів, активних медичних виробів, які імплантують, та медичних виробів для діагностики in vitro в обіг, форми повідомлень, переліку відомостей, які зберігаються в ньому, та режиму доступу до них», Держлікслужба здійснює ведення Реєстру осіб, відповідальних за введення медичних виробів, активних медичних виробів, які імплантують, та медичних виробів для діагностики in vitro в обіг (далі - Реєстр осіб). У вказаному Реєстрі, який є у публічному доступі, міститься інформація щодо особи, відповідальної за введення медичних виробів в обіг, а саме ТОВ «АТЗТ Компанія «Сатурн Дейта Інтернешенл» на медичні вироби «Газоаналізатори Drager Alсotest», зокрема газоаналізатор «Drager Alcotest 6820», код за каталогом: 83 22 660, декларація про відповідність медичних виробів від 20 лютого 2019 (версія 03). Сертифікат відповідності № UA.TR.039.645 від 18 лютого 2019 (Перше видання: 08.06.2018). Дійcний до 07 червня 2023 року. Виданий ДП «Український медичний центр сертифікації» (номер призначеного органу № UA.TR.039).

Отже, газоаналізатори «Drager Alcotest», внесені до Держреєстру засобів вимірювальної техніки України із строком дії до 07 червня 2023 року.

Це ж стосується доводів про необхідність витребування відомостей про повірку технічного засобу «Drager Alcotest 6820», які є безпідставними. У роздруківці результатів тестування на алкоголь до протоколу серії ДПР18 № 006816 від 12 лютого 2021 року, чітко вказано, що прилад «Драгер Alcotest 6820» ARJL-0302 пройшов повірку (калібрування) 15 грудня 2020 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» періодична повірка засобів вимірювальної техніки - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал). Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747 і становить 1 рік. Максимальний інтервал між «Сервісним технічним обслуговуванням», «Градуюванням» та міжповірочний інтервал вказаних приладів, у тому числі Drager Alcotest, становить 1 рік. У пам`яті приладу зберігається інформація про дату останнього градуювання (калібрування).

Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився працівниками поліції 12 лютого 2021 року, тобто в межах дванадцятимісячного строку калібрування приладу.

Відхиляючи дані доводи апеляційний суд враховує, що із відеозапису з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві, що здійснювали 12 лютого 2021 року оформлення адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_1 , вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведено за згодою останнього із застосуванням приладу «ДрагерAlcotest6820», з показами якого останній погодився, що стверджується його записом та підписом у акті огляду на стан сп`яніння. Будь-яких вимог про необхідність надання сертифіката відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки останній працівникам поліції не висував. Як і не

- 8 -

висував вимог щодо незгоди із ркезультатами тестування і проходженням огляду у медичному закладі.

Адвокат Шимко А.О. в судовому засіданні додатково просив направити справу для розгляду до суду першої інстанції відповідно до положень ст.293 КУпАП з чим апеляційний суд не погоджується.

Згідно ч.2 ст.293 КУпАП якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).

За змістом даної норми під органом, який неправомочний (некомпетентний) вирішувати справу, розуміється порушення підвідомчості справ про адміністративні правопорушення, встановленої главою 17 розділу ІІІ КУпАП, тобто розгляд справи органом, до компетенції якого вона не відноситься.

В даній справі встановлено, що дана справа згідно ст.221 КУпАП підвідомча суду, однак розглянута з порушенням правил вирішення відводу, що згідно ст.294 КУпАП є підставою для скасування постанови і прийняття нової, а не для направлення справи для розгляду до суду першої інстанції, як помилково вважає захисник.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд задовольняє апеляційну скаргу частково, скасовує постанову судді Святошинського районного суду м.Києва від 11 травня 2021 року та визнає ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП.

Відповідно до ч. 2 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше, як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - три місяці з дня його виявлення.

Пунктом 7 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Оскільки на даний час спливли визначені ст.38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення, апеляційний суд вважає за необхідне закрити провадження по справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Шимка Андрія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задоволити частково.

Постанову судді Святошинського районного суду м.Києва від 11 травня 2021 року щодо ОСОБА_1 скасувати,прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження по справі закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду С.І.Савченко