Провадження № 3/537/388/2021
Справа № 537/323/21
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.02.2021 року м. Кременчук

Суддя Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області Мурашова Наталя Валентинівна, за участі секретаря Должаніци В.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її представника адвоката Захарова О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду адміністративний матеріал, який надійшов з Відділення поліції №1 Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кременчука Полтавської області, паспорт № НОМЕР_1 , виданий 20.01.2020 року органом 5317, РНОКПП НОМЕР_2 , з середньою освітою, яка не одружена, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працює, проживає за адресою АДРЕСА_1

за вчинення правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП(в редакції чинній станом на 14.11.2020 р.) ,

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ 292047, складеним 14.11.2020 року ВП №1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Братко Є.Е. «14.11.2020 року за адресою вул. Павлівська, 2В близько 16:55 год. відповідальна особа ФОП « ОСОБА_2 бар-магазин Базар» ОСОБА_1 порушила постанову КМУ №1100 від 11.11.2020 року, а саме п.15 ППИ приймання відвідувачів та проведення діяльності у сфері торгівлі, чим вчинила правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП».

В судовому засіданні ОСОБА_1 не визнала свою вину у правопорушенні, за яке притягається до адміністративної відповідальності. Пояснила, що раніше працювала в магазині-барі «Базар», директором якого є ОСОБА_2 . В суботу 14.11.2020 року бар-магазин не працював, торгівля продуктовими товарами не здійснювалась, клієнти не приймалися, оскільки урядом було запроваджено карантин вихідного дня. В цей день, директор попросив її провести ретельне прибирання в приміщенні бару-магазину. Коли вона прибирала, то двері бару були зачинені, клієнтів не було. В двері приміщення постукали працівники поліції. На їх вимогу вона відчинила двері, пояснила, що бар-магазин не працює, показала, що відвідувачів немає, стільці перевернуті на столах, а вона проводить прибирання. Однак незважаючи на це, працівники поліції склали відносно неї протокол про адміністративне правопорушення за порушення правил щодо карантину людей.

Представник адвокат Захаров О.Ю. просив закрити провадження відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, посилаючись на те, що протокол не містить посилання на конкретні норми, які порушила ОСОБА_1 , враховуючи бланкетний характер ст. 44-3 КУпАП. Крім того, до протоколу не додано жодного доказу про вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ст.44-3 КУПАП. Також адвокат зазначив, що ОСОБА_1 не здійснює господарську діяльність, а є найманим працівником, а тому вона не є суб`єктом даного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її представника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.1 та ст.8 Основного Закону, Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 280 КУпАП, передбачено що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в протоколі трьох складників: фактичних обставин; правової кваліфікації; формулювання порушення.

При цьому під формулюванням порушення (суть) розуміється короткий виклад тексту диспозиції правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула звинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого діяння, а юридичне формулювання (формула та формулювання) - це правова модель діяння, вказівка на правові норми, порушення яких інкримінується особі.

У той же час, підставами застосування норми закону є скоєння діяння, фактичні обставини якого й зумовлюють її вибір. Коли фактичні обставини діяння й норма права, яка передбачає відповідальність за його скоєння, встановлені правильно, однак неправильно обрана форма закону - застосована не та частина статті закону, чи редакція статті, яка не була чинною на момент порушення, або ж не давала підстав для застосування її зворотної дії в часі, вказівка на сам закон, то таке застосування закону про відповідальність є незаконним.

Адже, юридичну визначеність необхідно розуміти через такі її складові, як-то: чіткість, зрозумілість, однозначність норм права. Кожна особа відповідно до конкретних обставин має орієнтуватися в тому, яка саме норма права застосовується у певному випадку, та мати чітке розуміння щодо настання конкретних правових наслідків у відповідних правовідносинах з огляду на розумну та передбачувану стабільність норм права

Стаття 44-3 КУпАП (в редакції чинній станом на 14.11.2020 р.) передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Зазначена норма є бланкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права. Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Об`єктивна та суб`єктивна сторони адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 44-3 КпАП України, потребують чіткого визначення у відповідних протоколах й інших процесуальних документах.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ 292047 від 14.11.2020 містить посилання на порушення ОСОБА_1 постанови КМУ №1100 від 11.11.2020 року, а саме п.15 ППИ.

Однак як вбачається з самої Постанови КМУ №1100 від 14.11.2020 року нею лише вносяться зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641, та в ній відсутній п. 15.

Таким чином, судом встановлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення не було зазначено об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, диспозиція якого є бланкетною. ОСОБА_1 стверджувала, що вона не здійснює торгівлю в приміщенні кафе-бару.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутній жодний документ, який би підтвердив, що ОСОБА_1 здійснювала господарську діяльність чи працювала продавцем в місці торгівлі за адресою: АДРЕСА_2 , бар-магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Разом з тим матеріали справи містять копію ліцензії на право Роздрібної торгівлі алкогольними напоями, де суб`єктом господарювання зазначена фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , адреса місця торгівлі: АДРЕСА_2 , бар-магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Таким чином, суд вважає недоведеним, що ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

В обґрунтування вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, за обставин, наведених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ 292047 року, складеному ДОП ВП №1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Братко Е.Є. подано лише рапорт працівника поліції.

Матеріали справи не містять інших доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 правил щодо карантину людей.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення Європейського суду з прав людини від 18 січня 1978 у справі «Ірландія проти Сполученого королівства»), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Керуючись принципами змагальності та диспозитивності судового процесу, аналізуючи вище вказані докази в їх сукупності, суд вважає, що в наявних матеріалах справи відсутні докази, які поза розумним сумнівом свідчили б, що ОСОБА_1 порушила правила щодо карантину людей.

Зі змісту ст. 62 Конституції України вбачається, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом. (ст. 63 Конституції України).

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягуються до відповідальності, які є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

З огляду на викладене, у відповідності до положень ст.252 КУпАП, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням положень ст. 254 КУпАП, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події, складу адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 44-3, 247, 283, 284 КпАП України, суд

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати невинуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.44-3 (в редакції чинній станом на 14.11.2020 р.) КУпАП.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом 10 діб з моменту винесення.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області Мурашова Наталя Валентинівна