Справа № 161/3127/21 Провадження №33/802/328/21 Головуючий у 1 інстанції:Пахолюк А. М.
Категорія:ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2021 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., розглянувши апеляційну скаргу особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_1 , на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 березня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, який працює у ТзОВ «Забіяка» водієм, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відмовлено у задоволенні клопотання ТзОВ «Забіяка» про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 гривні.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 15 лютого 2021 року о 01:20 год., у м. Луцьку на А/Д Т 0303, керував транспортним засобом «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога за адресою: м. Луцьк, вул. Карбишева, 2А, чим порушив вимоги п. 2.9 А ПДР України, та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить її скасувати та прийняти нову, якою на підставі ст.21 КУпАП звільнити його від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу ТзОВ «Забіяка». Факт вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП апелянт не заперечує та не оспорює. Водночас, вказує про те, що суд неправомірно відмовив у задоволенні клопотання трудового колективу ТзОВ «Забіяка» про його звільнення від адміністративної відповідальності на підставі ст.21 КУпАП. Вважає, що є цілком законні підстави для застосування до нього положень ст.21 КУпАП, оскільки він повністю визнає себе винним, щиро розкаюється у вчиненому, не оспорює фактичних обставин вчиненого ним адміністративного правопорушення, має постійне місце роботи, де позитивно характеризується, а на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, разом з тим, він доглядає за престарілою матір`ю. Окрім цього, вказує, що робота водієм є його єдиним джерелом доходу для утримання родини. Звертає увагу суду, що використовує свій автомобіль в інтересах роботи, а тому вважає, що є всі підстави для звільнення його від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи розпискою (а.с.34), в судове засідання не з`явились, і при цьому жодних заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не подавав.

Враховуючи вищенаведене та беручи до уваги положення ст.268 КУпАП, апеляційний суд вважає, що справу можливо розглядати у відсутності ОСОБА_1 ..

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Постанова судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 березня 2021 року в частині факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не оскаржується, а тому в силу ч.7 ст.294 КУпАП перегляду в апеляційному порядку в цій частині не підлягає.

Водночас, ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі вказує про те, що є усі правові підстави для його звільнення від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП на підставі ст.21 цього ж Кодексу у зв`язку з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу ТзОВ «Забіяка».

Проте, такі доводи на увагу суду не заслуговують з огляду на наступне.

За положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Дійсно, положеннями ч.1 ст.21 КУпАП законодавець передбачив можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Тобто застосування ст.21 КУпАП до особи, на думку апеляційного суду, є правом, а не обов`язком.

Проте, підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку з передачею матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд трудового колективу на підставі ст.21 КУпАП немає, про що й вірно було зазначено судом першої інстанції у своїй постанові із наведенням відповідних мотивів.

Вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та відповідно несе підвищену небезпеку, як для самого водія, так і для його пасажирів та інших учасників дорожнього руху.

Суд апеляційної інстанції вважає, наведені в апеляційній скарзі пом`якшуючі обставини, а саме - повне визнання вини та щире каяття ОСОБА_1 , його позитивні характеристики, а також утримання ним двох неповнолітніх дітей та догляд за пристарілою матір`ю, хоча і мають місце, але не можуть слугувати підставою для передачі даних матеріалів справи на розгляд трудового колективу ТзОВ «Забіяка», оскільки він цілком свідомо сів за кермо транспортного засобу після вживання алкогольних напоїв. Слід також вказати, що при складенні протоколу 15 лютого 2021 року ОСОБА_1 , також цілком свідомо надав працівнику поліції інформацію про те, що він не працює, хоча, як вбачається з його характеристики, яка написана начальником відділу управління персоналом ТзОВ «Забіяка», ОСОБА_1 на роботу водія прийнятий ще в 2019 році.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, яким чином трудовий колектив ТзОВ «Забіяка» буде реалізовувати громадський вплив на правопорушника.

А тому, оскаржувана постанова судді першої інстанції в частині відмови трудовому колективу ТзОВ «Забіяка» у звільненні ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення на підставі ст.21 КУпАП, є цілком обґрунтованою та законною.

Законною також є постанова в частині накладення адміністративного стягнення.

Так, відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Санкцією ч.1 ст.130 КУпАП для водіїв передбачено єдиний та безальтернативний вид стягнення, - такий як штраф в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Апеляційний суд вважає, що дані вимоги Закону суддею першої інстанції при призначенні адміністративного стягнення ОСОБА_1 були дотримані в повному обсязі, оскільки застосоване щодо нього стягнення відповідає санкції, інкримінованого йому правопорушення і фактично є єдиним та безальтернативним видом стягнення.

При накладенні адміністративного стягнення суд першої інстанції відповідно до вимог ст.33 КУпАП врахував характер вчиненого проступку, дані про особу порушника, ступінь його вини, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив безальтернативне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, усі доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення в оскаржуваній його частині жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, оскільки судом було правильно застосовано норми матеріального права та не порушено норм процесуального права.

А тому, постанова судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 березня 2021 року є законною та такою, що винесена відповідно до вимог КУпАП, а тому підлягає залишенню без змін.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.21, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, щодо якої складено протокол ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 березня 2021 року щодо нього, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк