Справа 688/1300/21
№ 3/688/675/21
Постанова

Іменем України

15 червня 2021 року м. Шепетівка

Суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області Березюк Н.П., розглянувши матеріали, які надійшли від заступника начальника Шепетівського РУП з превентивної діяльності ГУНП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч.3 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Формулювання доведеного обвинувачення, стаття закону про адміністративну відповідальність, за якою кваліфіковано дії особи.

22 квітня 2021 року о 06 год. 18 хв. ОСОБА_1 , який двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, в с. Судилків по вул. Героїв Майдану, керував автомобілем марки «Маzda», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. На вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився, що зафіксовано технічним засобом відеозапису, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, яке передбачене ч.3 ст.130 КУпАП.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії.

Згідно із ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ст.277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст.6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співвставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Суд зазначає, що законодавством встановлено строки здійснення провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності з метою забезпечення учасникам процесу визначеності у часі, протягом якого суд розгляне справу. Передусім такі строки слугують інтересам особи, яка зазнає заходів впливу, оскільки наявність визначеного строку дає розуміння того, скільки триватиме такий вплив. Водночас протягом такого строку особу наділено процесуальними правами та обов`язками, що дає особі можливість, в тому числі з використанням адміністративного ресурсу (повноважень суду щодо витребування доказів, допиту свідків тощо), представити суду доводи на захист своєї правової позиції. Добросовісна участь особи у процесі вирішення її справи полягає в активній участі у розгляді її справи і недопущенні зловживань наданими їй правами.

Дотримання балансу між інтересами всіх сторін при розгляді справи покладено на суд, який, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін, також зобов`язаний дотримуватися встановлених законодавством правил та строків розгляду справи.

ОСОБА_1 , як особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення та направлення складених матеріалів до суду, в судове засідання 15 червня 2021 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно, що підтверджується його підписом в розписці про отримання судової повістки про виклик до суду та відеозаписом подій, своїм процесуальним правом не скористався, заяв про відкладення розгляду справи, чи про розгляд справи у його відсутності суду не надав, своєї позиції щодо обставин вчинення інкримінованих йому правопорушень, передбачених ч.3 ст.130 КУпАП суду не висловив, а тому наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи.

В той же час практика Європейського Суду з прав людини (зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. За таких підстав доходжу до висновку про необхідність провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За таких обставин, суд визнав можливим справу розглянути без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки перешкод для такого розгляду, визначених ч.3 ст.268 КУпАП, не має.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху підтверджується зібраними та дослідженими у суді доказами та процесуальними документами.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №486609 від 22 квітня 2021 року, який складено уповноваженою особою з дотриманням вимог щодо складання протоколу та відомостей, які мають міститися у протоколі, зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 22 квітня 2021 року від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з керуванням ним транспортним засобом з такими ознаками, із застосуванням технічного засобу відеозапису.

З відеозапису подій 22 квітня 2021 року за участю водія ОСОБА_1 зафіксовано факт зупинки поліцейськими автомобіля марки «Маzda», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та факт відмови водія ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки чи в медичному закладі.

Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 липня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, на накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн.

Довідкою про вчинені ОСОБА_1 правопорушення.

Відомостей про належність транспортного засобу «Маzda», номерний знак НОМЕР_1 суду не надано. Згідно інформації ТСЦ МВС №6845 від 07 травня 2021 року за вих. №31/22/5-397 від 07 травня 2021 року територіальні сервісні центри РСЦ ГСЦ МВС не є розпорядниками інформації щодо транспортних засобів іноземної реєстрації.

Мотиви суду щодо доведення обвинувачення.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Обов`язки та права водіїв механічних транспортних засобів визначені розділом 2 Правил дорожнього руху України.

Згідно із п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за невиконання п.2.5 Правил дорожнього руху України передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена: за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння; за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного сп`яніння.

Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Судом встановлено, що 22 квітня 2021 року о 06 год. 18 хв. ОСОБА_1 , який двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, в с. Судилків по вул. Героїв Майдану, керував автомобілем марки «Маzda», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в установленому порядку ОСОБА_1 відмовився, що підтверджується відеозаписом за допомогою технічного засобу.

Отже, керуючи транспортним засобом, ОСОБА_1 зобов`язаний дотримуватися Правил дорожнього руху, згідно вимог п.2.5 ПДР мав обов`язок пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Не виконавши вимоги п.2.5 ПДР, ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності.

Європейський суд з прав людини у рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» зазначає, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд вважає, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані як відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння та за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння за ч.3 ст.130 КУпАП, за що він повинен нести адміністративну відповідальність.

Мотиви призначення стягнення.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, чим наражав на небезпеку себе та інших учасників дорожнього руху, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 необхідно обрати стягнення у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та без конфіскації транспортного засобу, оскільки відомостями щодо належності транспортного засобу суд не володіє.

Саме такий вид стягнення відповідатиме вимогам ст.33 КУпАП і буде необхідним й достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи всі обставини справи, керуючись ст.ст. 33, ч.3 ст.130, 283-285 КупАП,-

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і застосувати до нього стягнення у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на десять років та без конфіскації транспортного засобу.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судового збору.

Постанову суду звернути до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: