ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/658/21 Номер провадження 33/814/392/21Головуючий у 1-й інстанції Зоріна Д. О. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Циганкової Ілони Ігорівни на постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 квітня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 квітня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , тимчасово не працюючий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 грн.

Згідно з постановою судді, 08 лютого 2021 року о 19 год. 00 хв. в м. Кременчуці по вул. Леонова, 6, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога за адресою: вул. Ціолковського, 76, в приміщенні КП «ПОЦ ТЗ ПОР». Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Циганкова І.І. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи.

Так, працівниками поліції не було дотримано порядок проходження огляду осіб на стан сп`яніння, оскільки не було запропоновано пройти огляд на місці зупинки, а одразу направлено до медичного закладу, що свідчить про недотримання процедури огляду, а відтак встановлені оглядом результати на стан сп`яніння не можна вважати дійсними.

Також адвокат звертає увагу, що суд помилково наклав штраф в сумі 17000 грн, оскільки станом на день вчинення адміністративного правопорушення розмір штрафу становив 10200 грн.

Окрім того, в апеляційній скарзі адвокатом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому поважність причин пропуску строку обґрунтовується тим, що ОСОБА_1 та його представник не були присутні в судовому засіданні під час розгляду справи, а копію постанови отримано адвокатом 12.05.2021 року, після чого 15.05.2021 року було подано апеляційну скаргу.

Перевіривши доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження приходжу до висновку, що останні заслуговують на увагу, а строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Так, матеріалами справи доводиться, що правопорушник та його адвокат не приймали участь в судовому засіданні під час розгляду справи, а адвокат Циганкова І.І. отримала копію постанови в приміщенні суду 12.05.2021 року, що підтверджується відповідною заявою. В подальшому адвокатом, 15.05.2021 року, було подано апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що при розгляді вказаної справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції було дотримано вищенаведених вимог законодавства в повному обсязі.

Так, ґрунтуються на зібраних по справі письмових доказах висновки суду щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлює ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зазначений висновок суду обґрунтованій посиланням на протокол про адміністративне правопорушення, який містить підпис правопорушника, будь-яких своїх застережень чи не згоди з викладеними в протоколі обставинами, останній не висловлював.

Крім того, судом вірно взято до уваги як доказ про фактичні обставини рапорт заступника командира роти 1 Бпп в м. Кременчуці, яким повідомляється, що 08.02.2021 р. о 19 год.10 хв. в м. Кременчукі, вул. Леонова, 5 мало місце ДТП за участю 3 транспортних засобів, які отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Під час з`ясування обставин події встановлено, що у водія транспортного засобу Volkswagen Jetta, ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, що стало підставою для медичного огляду лікарем наркологом, згідно якого встановлено ступінь алкогольного сп`яніння в 1,98 проміле. За результатами з`ясування обставин події ДТП на водія ОСОБА_1 було складен протокол за порушення ст. 124 КУпАП та протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вищезазначені обставини відображені на записах бодікамер працівників поліції ві01115 та ві01114.

У відповідності до положень п.8 І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 9 листопада 2015 року № 1452/735 визначено необхідність проходження медичного освідування учасників дорожньо -транспортної пригоди.

Дослідивши обставини справи, суд прийшов до вірного висновку про дотримання працівниками поліції порядку виявлення та проходження водієм ОСОБА_1 процедури огляду на стан сп`яніння.

За вказаних обставин не заслуговують на увагу твердження апелянта про те, що працівниками поліції було порушено процедуру проведення огляду на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 , оскільки необхідність в проведенні саме медичного огляду, а не звичайного огляду на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, була пов`язана з тим, що вказана особа як водій транспортного засобу був учасником дорожньо-транспортної пригоди.

Одночасно, відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги щодо невідповідності медичного висновку про стан алкогольного сп`яніння вимогам законодавства. Вказане твердження є надуманим та формально обґрунтованим, що виключає можливість вважати його достатньою правовою підставою для спростування висновків районного суду та скасування постанови.

Разом з цим, звертає на себе увагу на недотримання судом, при накладенні стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, принципу дії закону в часі.

Так, визначаючи вказаний розмір штрафу, суд виходив з того, згідно з положеннями ст. 8 КУПАП до осіб, які до 16.03.2021 р. вчинили керування транспортерними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так само якщо особи, які керують транспортними засобами відмовилися від проходження відповідно до встановленого порядку медичного обслідування на стан сп`яніння або інші дії, відповідальність за які виключена зі ст. 286-1 КК України та введена в ст. 130 КУпАП, що свідчить про пом`якшення визначеної законом відповідальності, тому підлягає застосуванню ст. 130 КУпАП в редакції Закону України № 1231-!Х від 16.02.2021 р.

Вказаний висновок суду є помилковим з огляду на наступне.

Так, до набрання чинності Законом України від 22листопада 2018року№2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі Закон №2617-VIII), тобто до 01 липня 2020 року було передбачено адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (ст. 130 КУпАП).

Після набрання чинності вказаного закону, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, виключено з ч. 1ст. 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 Кримінального кодексу України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 03 липня 2020 року, внесені нові зміни до Закону № 2617-VIIІ, а саме, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX: у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадивши нову редакцію ст. 130 КУпАП виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння - відтак адміністративна відповідальність за ці дії відновлена вже з 03 липня 2020 року; у пункті 2 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 171, який доповнивши КК України ст. 286-1 криміналізував відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння - відтак з 03 липня 2020 року відбулася декриміналізація цих дій.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Законом України від 17 червня 2020 р. № 720-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 03 липня 2020 р. були внесені зміни до закону №2617-VIII. Підпунктом 117 розділу 1 Закону № 720-IX у розділі 1 Закону України «Про внесення змін до деяких актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (Закон № 2617 - VIII) у пункті 1; підпункти 2-4,7 виключено.

Саме підпункт 4 пункту 1 і запроваджував нову редакцію ст. 130 КУпАП, яка вступала в силу з 01 липня 2020 р. і не передбачала адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, у пункті 2 розділу 1 Закону № 2617-VIII виключено підпункти 127, 128, 131, 149, 171, 207. Саме підпунктом 171 доповнювався КК України статтею 286-1 Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з 03 липня 2020 р. з часу набрання чинності Закону України № 720-IX кримінальна відповідальність за ст. 286-1 КК України відсутня, оскільки відбувалась декриміналізація цього суспільно небезпечного діяння.

Натомість в розумінні вказаного Закону відновилась з 03.07.2020 року адміністративна відповідальність за ст. 130 КУпАП в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII і продовжувала свою дію до 17.03.2021 року, тобто до набрання чинності ЗУ №1231-!Х від 16.02.2021 р.

Аналогічна позиція з цього питання була висловлена комітетом з питань правоохоронної діяльності Верховної Ради України у листі адресованому Голові Верховного Суду ОСОБА_2 .

Таким чином наведеними послідовними змінами в законодавстві спростовуються висновок суду про необхідність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП в редакції Закону від 16.02.2021 року, оскільки на час скоєння ним проступку - станом на 08.02.2021 року вже була відновлена попередня редакція ст.130 КУпАП, частина перша якої визначала відповідальність в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн.

Згідно ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи, що при визначенні розміру стягнення у виді штрафу, судом було невірно застосовано редакцію ст. 130 КУпАП та за скоєний в січні 2021 року адміністративний проступок застосовано відповідальність, визначену Законом №1231-!Х від 16.02.2021 р., який набув чинності з 17.03.2021 року та посилював відповідальність в порівнянні з відновленою з 03.07.2020 року редакцією ст.130 КУпАП, то правопорушника ОСОБА_1 необхідно піддати стягненню у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. Таким чином, підлягає зміні визначений судом першої інстанції захід стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. на штраф у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в розмірі 10200 грн.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити представнику ОСОБА_1 - адвокату Циганковій Ілоні Ігорівні строк на апеляційне оскарження постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 квітня 2021 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Циганкової Ілони Ігорівни задовольнити частково.

Змінити постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 квітня 2021 року в частині визначеного заходу стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн., що складає 1000 неоподаткованих доходів громадян - на штраф в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в розмірі 10200 грн.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду О.І. Обідіна