Справа № 285/2509/21
провадження в справі 3/0285/1848/21
ПОСТАНОВА

17 червня 2021 року м.Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Михайловська А. В. , розглянувши матеріали, що надійшли з Новоград-Волинського міськрайонного відділу ДВС Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання - АДРЕСА_1 , місце роботи - не працює, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП), -

встановила:

З протоколу про адміністративне правопорушення від 06.05.2021 року слідує, що ОСОБА_1 не сплачує аліменти на утримання неповнолітніх дітей, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, заборгованість станом на 01.05.2021 року складає 113551, 00 грн., за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

ОСОБА_1 до суду повторно не прибув, про час і місце розгляду протоколу повідомлявся, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надсилав.

Так, відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, ЄСПЛ у своєму рішенні по справі «Пономарев проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Також Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.89 р. у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Тому з метою недопущення порушення строків розгляду справи та зловживання процесуальними правами, керуючись ст. 268 КУпАП, вважаю за можливе розглянути справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних у ній матеріалів, а його неявку слід розцінити як намагання уникнути відповідальності.

Дослідивши адміністративний матеріал та подані суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 183-1 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, а судове рішення згідно закону повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення адміністративного правопорушення. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

В матеріалах справи відсутні відомості про притягнення ОСОБА_1 , до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів на утримання дитини, тому відсутні перешкоди для вирішення питання про притягнення його до адміністративної відповідальності, враховуючи положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, незважаючи на те, що це різні види юридичної відповідальності.

Так, вина ОСОБА_1 повністю підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність не встановлено.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення приймаю до уваги особу правопорушника, всі обставини справи в їх сукупності та вважаю, що у даному конкретному випадку застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, в межах санкції ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, буде достатньо та необхідно для здійснення виховного впливу на порушника та для виконання завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Підстави для застосування іншого, більш м`якого або суворого стягнення, відсутні.

Відповідно до ст. 40-1, ч. 4 ст. 283 КУпАП, Закону України "Про судовий збір" судовий збір у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 26, 33-35, 40-1, 183-1, 245, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,

постановила:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 183-1 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт строком на 120 (сто двадцять) годин.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 454 ( чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 копійок.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови .

Суддя А.В.Михайловська