Справа №150/50/21
Провадження по справі №3/150/15/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року с. Мазурівка

Суддя Чернівецького районного суду Вінницької області Цимбалюк Л.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Могилів Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

В протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №395519, складеному 07.01.2021 ІСРПП №3 Могилів Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області Іванчишиним О.Л., 07.01.2021 року о 09 годині 20 хвилин в АДРЕСА_2 ОСОБА_1 перебував без документів, що посвідчують особу, чим порушив постанову Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020.

В протоколі зазначено, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, визнав, та пояснив, що у зв`язку із вирішенням невідкладного питання йому необхідно було поїхати у справах до смт. Чернівці Чернівецького району Вінницької області. Міркуючи лише над вирішенням життєво необхідного питання, ОСОБА_1 , поспішаючи, забув вдома необхідні документи, в тому числі паспорт громадянина України. Керуючи автомобілем, в с. Мазурівка Чернівецького району Вінницької області був зупинений працівниками поліції з приводу керування транспортним засобом без посвідчення водія. Окрім того, перебував без документів, що посвідчують його особу.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши та оцінивши в сукупності всі обставини справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи підлягає особа адміністративній відповідальності за інкриміноване їй адміністративне правопорушення, тобто перевірити правильність кваліфікації її дій.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄКПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст.6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх із матеріалами судової справи.

Таким чином, доступ до суду є аспектом права на справедливий суд, порушення якого (права на доступ) неодноразово визнавалось ЄСПЛ, зокрема в справах «Кутіч проти Хорватії», заява № 487778/99 п.25. ЄСПЛ 2002-11, «Меньшакова проти України», заява № 377/02 від 08.04.2010 р.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбаченні цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» №530-ІХ від 17.03.2020 року внесені зміни до КУпАП, який доповнено ст.44-3, наступного змісту: «Порушення правил щодо карантину людей. Порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Таким чином, адміністративна відповідальність за ст.44-3 КУпАП настає у разі порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

При цьому, у ст.ст.1, 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено, що карантин це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб. Карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 22.07.2020 року №641, на всій території України з 01.08.2020 року до 19.12.2020 року встановлено карантин із введенням ряду обмежень (пункт 1 із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1100 від 11.11.2020).

У рішенні про встановлення карантину затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, які і є відповідними правилами, відповідальність за які передбачена диспозицією ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до п.п.2 п.2 Постанови КМ України «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 1236 від 09.12.2020, в редакції, яка діяла станом на 14.01.2021 з 19 грудня 2020 р. до 28 лютого 2021 р. на території України карантин, продовжено дію карантину, запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється: перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні.

Із аналізу вказаних нормативно-правових актів, встановлено, що дійсно у зв`язку з введенням в Україні карантину з метою запобігання поширенню коронавірусу СOVID-19 було прийнято обмеження, у тому числі, заборонено перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, доведена протоколом про адміністративне правопорушення, його поясненнями та матеріалами, що додані до протоколу, які в силу ст.251 КУпАП, є доказами у справі про адміністративне правопорушення.

Окрім того, ОСОБА_1 в судовому засіданні надано копію постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом без посвідчення водія (ч.1 ст.126 КУпАП) та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень. На підтвердження сплати в повному обсязі застосованого відносно нього штрафу надано копію квитанції від 21.01.2021.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП, оскільки порушив правила щодо карантину людей санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства.

Судом враховується, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами.

При цьому, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, при призначенні покарання, для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Відповідно до ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи особу ОСОБА_1 , зокрема те, що він у судове засідання за викликом суду з`явився, вину у вчиненому адміністративному правопорушенні визнав, розповів про всі обставини правопорушення, вказавши при цьому і про притягнення його того ж дня і години до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.126 КУпАП, ніде не працює, будь-якого майна не має, відсутність шкідливих наслідків для інших осіб, а також з урахуванням обставин справи, суд вважає, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення є малозначним, у зв`язку з чим, згідно з ст.22 КУпАП, суд звільняє його від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 КУпАП та вважає за необхідне обмежитись усним зауваженням, чого буде достатньо для забезпечення виховного впливу та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Вінницького апеляційного суду по справі №127/8036/20 від 17 червня 2020 року.

Відповідно до ч.2 ст.284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження суд виносить постанову про закриття справи.

Враховуючи застосування судом положень ст.22 КУпАП та звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, судовий збір у порядкуст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст., ст.23, 24, 27, 33, ч.1 ст.44-3, 251, 276, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення.

У відповідності до ст.22 КУпАП оголосити ОСОБА_1 усне зауваження.

Постанова може бути оскаржена згідно статей 287-289 КУпАП особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, потерпілим протягом десяти днів з дня її винесення.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк може бути поновлено органом, правомочним розглядати дану справу.

Суддя: Л.П. Цимбалюк