Житомирський апеляційний суд
Справа №293/1612/20 Головуючий у 1-й інст. Бруховський Є. Б.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Бережна С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Врублевського М.М. справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Черняхівського районного суду Житомирської області від 16 жовтня 2020 року щодо нього за ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

Постановою Черняхівського районного суду Житомирської області від 16 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 02.08.2020 року о 22:57 год., керував автомобілем Фольксваген, д.н.з. НОМЕР_1 , на автодорозі сполучення с. Вільськ-Камянка з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю, не стійка хода) від проходження медичного огляду для визначення стану сп`яніння ухилився шляхом відмови в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

На прийняте судом рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Черняхівського районного суду Житомирської області від 16 жовтня 2020 року, постановити нову, якою провадження по справі закрити.

Вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи.

Послався на те, що судом першої інстанції справу розглянуто без його участі, незважаючи на те, що звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, оскільки перебував на лікуванні і не міг прибути в судове засідання. Суд безпідставно розцінив його заяви як зловживання процесуальними правами з метою ухилення від адміністративної відповідальності, що призвело до порушення вимог ст.268 КУпАП, а саме надавати пояснення заявляти клопотання.

Зазначив, що працівниками поліції порушені вимоги п.3 "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 відповідно до якого огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів.

Послався на те, що працівники поліції зобов`язані проводити огляд за допомого спеціальних технічних засобів, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, однак прибора Drager alcotest 6810, як зазначено в протоколі, працівники поліції взагалі не пред`являли, чим порушили вимоги «Інструкції» від 09.11.2015 № 1452/735. Зазначив, що не відмовлявся пройти тест на вживання алкогольних напоїв, однак ніхто йому не пропонував його пройти.

Вказав, що за результатами обстеження працівники поліції зобов`язані скласти акт про виявлення ступеню сп`яніння, або протокол про відмову від проходження тесту у присутності двох свідків та відеофіксації процесу, однак вказані вимоги не виконано, протокол про відмову працівниками поліції не складався і не міг бути складеним, оскільки прибора у працівників поліції не було.

Зазначив, що матеріали справи не містять направлення його до медичного закладу на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, а також відсутній Акт огляду.

Послався на те, що станом на 02 серпня 2020 року та на 16 жовтня 2020 року в КУпАП відсутня відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного сп`яніння, а також за відмову водіями транспортних засобів від проходження освідування на предмет вживання алкогольних напоїв.

Відповідно до офіційного видання ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

На період складання протоколу та розгляду його в суді відсутній нормативний акт, який передбачає відповідальність водія транспортного засобу за керування автомобілем в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів.

Вказав, що суд накладаючи стягнення по справі послався на неіснуючу норму закону, оскільки ст.130 КУпАП передбачає відповідальність судноводіїв, а не водіїв транспортних засобів.

Разом з тим, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Черняхівського районного суду Житомирської області від 16 жовтня 2020 року. В обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що не приймав участі в судовому засіданні, а копію постанови отримав 04 листопада 2020 року поштою. Відповідно до ст. 289 КУпАП строк на оскарження встановлено десять днів з моменту проголошення постанови, або з моменту коли особі стало відомо про таку постанову.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з викладених в ній мотивів, просив її задовольнити. Додатково пояснив, що з`явитися на розгляд справи, призначений на 05.10.2020р., не зміг у зв`язки з перебуванням на лікарняному та подав відповідне клопотання. Також не зміг прибути на розгляд справи, призначений на 16.10.2020р., та подав 15.10.2020р клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку з тим, що його дружина захворіла на СОVID- 19, а він, проживаючи разом з дружиною, був контактною особою та повинен був перебувати на самоізоляції, а в подальшому і сам захворів на зазначену хворобу. Тому посилання суду на зловживання своїми процесуальними правами з метою ухилення від адміністративної відповідальності є безпідставними, а розгляд справи проведений без його участі незаконно, незважаючи на завчасно подані клопотання про відкладення розгляду справи, які належним чином були обґрунтовані та підтвердженні доказами, що призвело до порушення його прав, передбачених ст.268 КУпАП.

Захисник Врублевський М.М. підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити з викладених в ній мотивів, а також підтримав додаткові пояснення ОСОБА_1 щодо порушення судом першої інстанції положень ст. 268 КУпАП.

Заслухавши доводи та пояснення ОСОБА_1 і захисника Врублевського М.М., дослідивши матеріали справи та додатково надані строною захисту документи щодо стану здоров`я ОСОБА_1 , вважаю, що клопотання про поновлення строку на апеляційне сокарження постанови суду першої інстанції підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Доводи ОСОБА_1 стосовно того, що строк на апеляційне оскарження пропущений ним з поважних причин, підтверджуються матеріалами справи. Враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови Черняхівського районного суду Житомирської області від 16 жовтня 2020 року.

Що стосується доводів апелянта по суті апеляційної скарги, то вони знайшли часткове підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Відповідно до ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи та оскаржуваної постанови суду, ОСОБА_1 не приймав участі в розгляді справи щодо нього та не був присутнім під час проголошення оскаржуваної постанови суду. При цьому, як вбачається з копії довідки №004182 КП» Центр первинної медико санітарної допомоги» Житомирської міської ради ОСОБА_1 з 05.по 08.10.2020р.знаходився на амбулаторному лікуванні з діагнозом «ГРВІ», у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено до 16.10.2020.

Однак 15.10.2020 ОСОБА_1 знову подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з погіршенням стану здоров`я та у зв`язку з рекомендацією лікаря пройти тест щодо можливого захворювання на СОVID- 19. Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 підтвердив вказані обставини документально, надавши копії виписки №8496 із медичної карти амбулаторного хворого КП» Центр первинної медико санітарної допомоги» Житомирської міської ради та листок непрацездатності відповідно до яких ОСОБА_2 , яка є дружиною ОСОБА_1 та проживає разом з ним, перебувала з 15.10.2020 року на лікарняному з діагнозом «ГРВІ» та з 23.10. по 03.11.2020р на стаціонарному лікуванні з діагнозом СОVID- 19. Відповідно до результату аналізу №68605 від 05.11.2020 року ДУ «Житомирський МОЗ України» у самого ОСОБА_1 виявлено вірус SARS- CoV-2. Однак, судом першої інстанції клопотанюю правопорушника достатньої уваги приділено не було, передчасно було зроблено висновки про те, що таким чином він намагається уникнути відповідальності, та безпідставно було розглянуто справу без участі ОСОБА_1 в порушення вимог ст.268 КУпАП.

За таких обставин та виходячи з інформації, наданої апелянтом , апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно послався на зловживання ОСОБА_1 своїми процесуальними правами з метою ухилення від адміністративної відповідальності. З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що на момент прийняття судом рішення апелянт дійсно фізично не міг бути присутнім при розгляді справи, що в дійсності позбавило його фізичної можливості скористатися своїми правами, заперечувати проти обвинувачення у вчиненні правопорушення, здійснювати свій захист, користуватися іншими правами, передбаченими ст. 268 КУпАП що потягло за собою постановлення судом рішення з порушенням вимог ст.268 КУпАП.

З таких обставин, оскаржувана постанова суду щодо ОСОБА_1 не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.

При цьому, скасувавши постанову суду з процесуальних підстав та розглянувши справу по суті заново, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за обставин, визначених в протоколі, доведена дослідженими в ході апеляційного розгляду справи, і доводи апеляційної скарги про відсутність складу правопорушення в його діях, порушення процедури його огляду на стан сп`яніння, а також про відсутність законодавчої норми, яка б передбачала його відповідальність за вчинення даного правопорушення свого підтвердження не знайшли.

Відповідно до ст.280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Виходячи з зазначених положень, апеляційний суд приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №0004827 від 02.08.2020 року, ОСОБА_1 02.08.2020 року о 22:57 год., керував автомобілем Фольксваген, д.н.з. НОМЕР_1 , на автодорозі сполученням с. Вільськ-Камянка з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю, не стійка хода) від проходження медичного огляду для визначення стану сп`яніння ухилився шляхом відмови в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаний протокол складений відповідно до вимог ст.256 КУпАП та вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року N1452/735 (далі Інструкція), посвідчений підписом посадової особи, яка складала протокол начальником СРПП Черняхівського ВП капітаном поліції Камінчуком В.О., складений у присутності двох свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які засвідчили відмову ОСОБА_1 від проходження огляду, а також відмову від дачі пояснень та підписання протоколу(а.с.2).

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, зі скаргами на дії працівників поліції ОСОБА_1 не звертався, їх дії при складанні протоколу не були визнані неправомірними.

Обставини, встановлені у протоколі, відповідають диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, яка встановлює відповідальність у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Також, апеляційний суд, враховуючи приписи ст.251 КУпАП, звертає увагу на те, що з доданих до протоколу про адміністративне правопорушення доказів, зокрема, з пояснень свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вбачається, що вони були запрошені працівниками поліції в якості свідків, та засвідчили, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти медичний огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, від чого останній відмовився (а.с.5-6).

Вина ОСОБА_1 також підтверджується рапортом працівника поліції від 02.08.2020 року відповідно до якого 02.08.2020 о 22-58год надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 02.08.2020 о 22-57год. за адресою: Черняховський район с. Вільськ, заявниця повідомила, що за вказаною адресою на даний час за кермом автомобіля Фольсваген Кадік 0703 іде водій в алкогольному сп`янінні(а.с.7).

Посилання апелянта на те, що він не відмовлявся пройти тест на вживання алкогольних напоїв на місці зупинки, однак ніхто йому не пропонував його пройти, є безпідставними та не підтверджуються матерілалами справи, інших доказів цьому апелянтом не надано.

Доводи апелянта щодо відсутності в матеріалах справи акту огляду водія ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та направлення до медичного закладу, апеляційний суд визнає неспроможними, оскільки відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, і наявність чи відсутність такого акту в даному випадку не має вирішального доказового значення.

Виходячи з наведеного, апеляціний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні праопворушення за обставин, зазначених в протолі, доведена поза розумним сумнівом, і доводи апеляційної скарги зазначений висновок не спростовують.

Не знайшли свого підтвердження також і доводи апелянта про те, що на період складання протоколу та розгляду його в суді відсутній нормативний акт, який передбачає адміністративну відповідальність водія транспортного засобу за керування автомобілем в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, і його неможливо притягнути до відповідальності за неіснуюче правопорушення.

Так, Закон № 720-IX набрав чинності 03 липня 2020 року, а саме в день його опублікування. Крім того, у зв`язку з набранням чинності 1 липня 2020 року Законом № 2617-VIII, відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування, була закріплена у статті 286-1 «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» України, а статтю 130 КУпАП було змінено.

Однак, Законом України № 720-IX внесено зміни до Закону № 2617-VIII, відповідно до яких із Закону № 2617-VIII вилучені положення, які змінювали статтю 130 КУпАП та включали до КК України статтю 286-1. Таким чином з 03 липня 2020 року стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII, а стаття 286-1 КК України виключена.

Правопорушення ОСОБА_1 вчинено 02.08.2020 року, отже підлягає кваліфікації за чинною редакцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка і діяла до 01.07.2020.

Той факт, що на веб сайті Верховної Ради України не приведено у відповідність з даним законом ст.130 КУпАП в частині передбачення відповідальності водіїв транспортних засобів, сам по собі не може свідчити про неіснувння та нечинність ст.130 КУпАП в редакції, що діяла до 01.07.202 та продовжує діяти в тій же редакції після 03.07.2020, та про неможливість її застосування щодо водіїв наземних транспортних засобів.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується дослідженими апеляційним судом доказами, а його апеляційні доводи щодо суті правопорушення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим ОСОБА_1 необхідно визнати винним у вчиненні правопорушення за ч.1ст.130 КУпАП.

Разом з тим, враховуючи те, що ОСОБА_1 дане правопорушення вчинено 02.08.2020 року, і станом на 08.02.2021року - дату постановлення апеляційним судом даного рішення, строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП, закінчилися, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 285, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Черняхівського районного суду Житомирської області від 16 жовтня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Черняхівського районного суду Житомирської області від 16 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження по справі закрити на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: