П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2021 р. м. Кобеляки

Суддя Кобеляцького районного суду Полтавської області Макарчук С.М.,

з участю:

секретаря судового засідання Колінько О.С.,

заявника ОСОБА_1 ,

потерпілої ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки заяву ОСОБА_1 про відвід судді Назарьової Людмили Володимирівни у розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

Встановив:

08 лютого 2021 року на розгляд судді Кобеляцького районного суду Полтавської області Макарчука С.М. надійшли матеріали за заявою ОСОБА_1 про відвід судді Кобеляцького районного суду Полтавської області Назарьової Людмили Володимирівни у розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до поданої заяви, ОСОБА_1 заявлено відвід судді Назарьовій Л.В. з тих наступних підстав.

Як підставу для відводу заявник вказує, що суддя Назарьова Л.В. тривалий час працює в Кобеляцькому районному суді Полтавської області й знаходиться у дружніх стосунках із суддями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , із якими у заявника склалися тривалі неприязні стосунки, які є підставою для заявлення ними самовідводів. При цьому вказує, що суддя Омельченко І.І. є головою суду та має важелі адміністративного впливу на суддю ОСОБА_6 , яка тривалий час працювала її помічником.

Водночас, як підставу для відводу заявник зазначає те, що чоловік судді ОСОБА_6 тривалий час працював у міліції, а син потерпілої за справою про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 працював у міліції та працює у поліції зараз, що може вказувати на те, що їхні сім`ї можуть знаходитися у дружніх чи товариських стосунках.

Також вказує як на підставу для відводу на те, що ОСОБА_2 працює головним лікарем у лікарні, а суддя Назарьова Л.В. чи її рідні, діти, можуть звертатися за медичною допомогою, тож ОСОБА_2 може з помсти заявникові надати неякісну допомогу чи завдати шкоди судді Назарьовій Л.В. та її родичам.

Окрім того, заявник зазначає як підставу для відводу те, що суддя Назарьова Л.В. відмовила йому в задоволенні клопотання про витребування у межах справи про притягнення до адміністративної відповідальності матеріалів первинного адміністративного протоколу серії ВАБ № 294546 від 12 жовтня 2020 року, що не дозволяє повно з`ясувати обставини справи.

Суддя Назарьова Л.В. прохала розглянути заяву про відвід без її участі та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства.

ОСОБА_1 у судовому засіданні заяву про відвід підтримав, підтвердивши викладені у ній підстави та посилаючись на відсутність довіри до судді, прохав заяву задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_2 вважала заяву про відвід безпідставною, посилаючись на зловживання заявником правами та затягування ним розгляду справи.

Вивчивши наведені у заяві про відвід доводи, приходжу до наступних висновків.

Оскільки норми Кодексу України про адміністративні правопорушення прямо не передбачають відвід або самовідвід судді, визначеного для розгляду справи про адміністративне правопорушення, то суд, виходячи з аналогії закону, застосовує норми кримінального права та вважає за необхідне керуватися нормами Кримінального процесуального кодексу України.

Статтею 75 КПК України визначені підстави для відводу (самовідводу) слідчого судді, судді або присяжного, перелік яких є вичерпним.

Так, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до положень статті 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією №2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішень від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» та від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії», важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі Гаусшильдт проти Данії, Мироненко і Мартиненко проти України зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі Гаусшильдт проти Данії вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Водночас, Європейський суд з прав людини у рішенні від 24.05.1989 у «Справі Гаусшильдта» зазначає, що найголовніше це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, заява № 11/1987/134/188, § 48).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02) від 09 листопада 2006 року цей Суд у контексті фактичних обставин тієї справи констатував, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (див. рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium) від 26 жовтня 1984 року, п. 26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» (Castillo Algar v. Spain)).

Крім того, згідно з Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженим рішенням Ради суддів України від 04.02.2016 № 1, необхідно враховувати, що інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Як вбачається, суддя Назарьова Л.В. не є стороною у справі про адміністративне правопорушення чи близькою особою такої сторони, не брала участі у розгляді даної справи по суті.

Підстави, визначені пунктами 1, 2 частини 1 статті 75 КПК України, відсутні.

Дотримання вимог пункту 5 частини 1 статті 75 КПК України перевірялося під час розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід судді Назарьової Л.В. від 14 січня 2021 року.

Вказаний порядок не порушений.

Що стосується обставини, визначених пунктами 3, 4 частини 1 статті 75 КПК України, суд звертає увагу на наступне.

Відомості, які б прямо свідчили про особисту заінтересованість чи упередженість судді Назарьової Л.В. у результатах провадження в заяві про відвід не наведено.

Відповідно до усталеної позиції Верховного Суду, яка зокрема висловлена в ухвалі Верховного Суду від 03 липня 2019 по справі № 826/14033/17, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Таким чином, відмова у задоволенні клопотання заявника про витребування матеріалів не може слугувати підставою для відводу судді Назарьової Л.В.

Зазначені заявником відомості щодо колишнього місця роботи чоловіка судді Назарьової Л.В. та нинішнього місця роботи сина потерпілої ОСОБА_2 самі по собі не свідчать ані про наявність між ними дружніх стосунків, ані про зацікавленість судді Назарьової Л.В. у розгляді справи про притягнення заявника до адміністративної відповідальності.

Доводи заявника щодо тривалої роботи в Кобеляцькому районному суді Полтавської області та перебування у дружніх стосунках із суддями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з якими у заявника склалися неприязні відносини, не свідчать про зацікавленість чи упередженість власне судді Назарьової Л.В.

Доводи заявника з приводу можливої помсти потерпілої при звернення судді ОСОБА_6 до лікарні, де потерпіла є головним лікарем, ґрунтуються виключно на припущеннях щодо можливого розвитку подій та є фактично не обґрунтованими.

Інших доводів, які б об`єктивно вказували на існування відповідних обставини, що давали б підстави об`єктивно сумніватися у неупередженості чи зацікавленості судді Назарьової Л.В., ані в заяві, ані під час її розгляду заявником не було наведено.

За таких обставин, суд приходить до висновку що заявником не доведено наявності об`єктивних обставин, які б свідчили про існування об`єктивних сумнівів щодо неупередженості чи зацікавленості судді Назарьової Л.В.

Водночас, керуючись суб`єктивним критерієм та зважаючи на сталу недовіру заявника до судді Назарьової Л.В., з метою забезпечення умов, за яких в учасників судового розгляду та в очах стороннього розумного спостерігача не виникало б будь-яких сумнівів у неупередженості та об`єктивності судді, який здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , необхідно задовольнити заяву про відвід судді Назарьової Л.В. не залежно від того, наскільки уявні чи обґрунтовані підстави таких побоювань у сторони провадження.

На підставі викладеного та керуючись статтями 245, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 7582 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

Постановив:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Назарьової Людмили Володимирівни задовольнити.

Відвести суддю Назарьову Людмилу Володимирівну від участі в розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення передати до канцелярії суду для перереєстрації та повторного розподілу.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя