Справа №: 646/437/21
Провадження № 3/646/370/2021
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2021 року м. Харків

Суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова Власова Ю.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріал про адміністративне правопорушення, який надійшов з Міністерства охорони здоров`я України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , директора ТОВ «Центр мікробіології та імунопрофілактики»,

- за ч. 6 ст. 164 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 2, складеного 19 січня 2021 року уповноваженою особою Міністерства охорони здоров`я України начальником відділу державного контролю ліцензування медичної практики Департаменту контролю якості надання медичної допомоги, 19 січня 2021 року, під час здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання ТОВ «Центр мікробіології та імунопрофілактики» вимог законодавства у сфері господарської діяльності з медичної практики, що підлягає ліцензуванню, за адресою: м. Харків, вул. Кооперативна, 30, встановлено, що директором ТОВ «Центр мікробіології та імунопрофілактики» порушено визначений пунктом 3 статті 9 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» строк повідомлення органу ліцензування про зміну відомостей, зазначених у заяві та документах, що додавалися до заяви про отримання ліцензії, який становить не більше, ніж один місяць з дня настання таких змін, що є порушенням ч. 6 ст. 164 КУпАП, а саме: не повідомлено про вивільнених медичних працівників за період з 23 грудня 2019 року до 19 січня 2020 року ОСОБА_2 звільнена з посади лікаря-гінеколога дитячого 23 грудня 2019 року; ОСОБА_3 звільнена з посади лікаря-імунолога дитячого 05 лютого 2020 року.

У судове засідання притягуваний ОСОБА_1 , який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи засобами рекомендованого поштового зв`язку, не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не надав.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян.

Крім того, недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади.

Строки розгляду справ про адміністративні правопорушення визначені положеннями статті 277 КУпАП.

Так, згідно ч. 1 цієї норми Кодексу, справа про адміністративне правопорушення, передбачене, зокрема частиною 6 статті 164 КУпАП, розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як посвідчується матеріалами справи, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 достеменно обізнаний про розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності Червонозаводським районним судом м. Харкова, що не спростовується укладеним між ним та захисником Сердюком О.О. договором № 08/02 про надання юридичної допомоги від 08 лютого 2021 року у даній справі. Крім того, інформацію про рух справи притягуваний не позбавлений можливості отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.

Правила вручення судової повістки особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, врегульовано положеннями ч. 1 ст. 277-2 КУпАП.

Відповідно до п. 99-1, п. 114 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

У разі коли адресат відмовляється засвідчити своїм підписом факт відмови від одержання рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «Адресат відмовився» і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Як убачається з пошукового запиту веб-сайту АТ «УКРПОШТА», 03 лютого 2021 року рекомендоване поштове відправлення (судова повістка) з штриховим кодовим ідентифікатором 137, що адресовано ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , прийнято поштовим відділенням 61001, а 08 лютого 2021 року поштовим відділенням 61103 вручене адресату.

При цьому суд враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 164 КУпАП, інкриміноване ОСОБА_1 , не відноситься до категорії правопорушень, по яким присутність у судовому засіданні особи, яка притягається до відповідальності, є обов`язковою (ч. 2 ст. 268 КУпАП).

08 лютого 2021 року на адресу Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшло клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Сердюка О.О., в якому він просить відкласти розгляд даної справи, у зв`язку із участю у розгляді кримінального провадження, призначеного Київським районним судом м. Харкова до розгляду на 10 лютого 2021 року о 13:00 годині.

З урахуванням наведеного вище, а також тієї обставини, що захисником не надано належних доказів на підтвердження поважності причин для відкладення судового розгляду поза межами строку, визначеного ч. 1 ст. 277 КУпАП, розгляд справи здійснений судом у відсутності притягуваного та його захисника на підставі наявних у матеріалах доказів.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їхній сукупності та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України від 02 березня 2015 року № 222-VIII «Про ліцензування видів господарської діяльності» (далі Закон № 222-VIII, у редакції, чинній на час розгляду даної справи) цей Закон регулює суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, визначає виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, встановлює уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності.

За визначенням, наведеним у п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону № 222-VIII ліцензіат - суб`єкт господарювання, який має ліцензію.

Ліцензія - право суб`єкта господарювання на провадження виду господарської діяльності або частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню (п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону № 222-VIII).

Ліцензійні умови - нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України, іншого уповноваженого законом органу державної влади, положення якого встановлюють вичерпний перелік вимог до провадження господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, обов`язкових для виконання ліцензіатом, та вичерпний перелік документів, що додаються до заяви про отримання ліцензії (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону № 222-VIII).

Орган ліцензування - державний орган, уповноважений законом або Кабінетом Міністрів України на здійснення ліцензування господарської діяльності (п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону № 222-VIII).

Ліцензійна справа - єдиний набір документів в електронній формі на електронних носіях інформації (або в електронній формі на електронних носіях інформації та на паперових носіях у разі, якщо заявник подав заяву та документи на паперових носіях) стосовно відповідного здобувача ліцензії чи ліцензіата, які подані ним, що надходять до органу ліцензування від органів державної влади, юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців або фізичних осіб чи прийняті органом ліцензування в результаті реалізації своїх повноважень відповідно до цього Закону (п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону № 222-VIII).

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 7 цього Закону такий вид господарської діяльності, як медична практика, підлягає ліцензуванню.

Частиною 1 статті 11 Закону № 222-VIII визначено, що здобувач ліцензії подає до органу ліцензування заяву про отримання ліцензії за визначеною ліцензійними умовами формою.

До заяви про отримання ліцензії додаються документи відповідно до ліцензійних умов < > (п. 1 ч. 3 ст. 11 Закону № 222-VIII).

Організаційні, кадрові і технологічні вимоги до матеріально-технічної бази ліцензіата, обов`язкові для виконання під час провадження господарської діяльності з медичної практики, а також вичерпний перелік документів, що додаються до заяви про отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з медичної практики визначаються Ліцензійними умовами провадження господарської діяльності з медичної практики, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 285 (далі Ліцензійні умови, в редакції, чинній на час розгляду даної справи).

Відповідно до п. 5 Ліцензійних умов здобувач ліцензії для її отримання подає у спосіб, передбачений частиною першою статті 10 Закону, до органу ліцензування заяву про отримання ліцензії за формою згідно з додатком 1.

До заяви про отримання ліцензії, крім документів, передбачених статтею 11 Закону, додаються за підписом здобувача ліцензії або уповноваженої ним особи відомості про стан матеріально-технічної бази, наявність персоналу із зазначенням його освітнього і кваліфікаційного рівня (додаток 2). Сторінки відомостей нумеруються, прошиваються, засвідчуються підписом уповноваженої особи та скріплюються печаткою суб`єкта господарювання (за наявності) (п. 6 Ліцензійних умов).

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону № 222-VIII ліцензіат зобов`язаний повідомляти орган ліцензування про всі зміни даних, зазначених у заяві, документах та відомостях, що додавалися до заяви про отримання ліцензії, протягом строку, встановленого ліцензійними умовами. У разі відсутності ліцензійних умов ліцензіат зобов`язаний повідомляти орган ліцензування про всі зміни даних, зазначених у заяві, документах та відомостях, що додавалися до заяви про отримання ліцензії, протягом одного місяця з дня, наступного за днем їх настання.

Повідомлення та заяви, що складаються ліцензіатами відповідно до цієї статті, повинні містити найменування та ідентифікаційний код ліцензіата - юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові та реєстраційний номер облікової картки платника податків ліцензіата - фізичної особи - підприємця (серія та номер паспорта для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомила про це відповідний орган державної податкової служби та має відмітку у паспорті) згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (ч. 12 Закону № 222-VIII).

Таким чином, повідомлення про всі зміни даних, зазначених у заяві, документах та відомостях, що додавалися до заяви про отримання ліцензії складаються ліцензіатом у довільній формі із зазначенням відповідних відомостей про ліцензіата, до якого додається Додаток 2 до Ліцензійних умов з відображенням тих відомостей, які змінились (у разі виникнення змін в матеріально-технічній базі, змін у кадровому складі ліцензіата).

Відповідно до пп. 10 п. 13 Ліцензійних умов ліцензіат зобов`язаний повідомляти органу ліцензування про всі зміни даних, які були зазначені в документах, що додавалися до заяви про отримання ліцензії. Повідомлення про зміни даних надсилається у будь-який зручний для ліцензіата спосіб (нарочно, поштовим відправленням або в електронному вигляді) у місячний строк з дня настання таких змін. У повідомленні зазначаються тільки ті відомості, які змінилися.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону № 222-VIII у разі порушення ліцензіатом строку повідомлення органу ліцензування про зміни даних, зазначених у заяві, документах та відомостях, що додавалися до заяви про отримання ліцензії, ліцензіат також притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідальність за порушення ліцензіатом установленого законом строку повідомлення органу ліцензування про зміну відомостей, зазначених у заяві та документах, що додавалися до заяви про отримання ліцензії передбачена частиною 6 статті 164 КУпАП.

Відповідно до статті 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1).

Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин (ст. 248).

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280).

Як убачається із матеріалів справи, у якості доказів, що підтверджують наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, тобто порушення ліцензіатом установленого законом строку повідомлення органу ліцензування про зміну відомостей, зазначених у заяві та документах, що додавалися до заяви про отримання ліцензії, органом, уповноваженим на складання протоколу про адміністративне правопорушення, додано лише копії витягів з наказу директора ТОВ «Центр мікробіології та імунопрофілактики» Бабенка С.В.: № 10 від 23 грудня 2019 року про звільнення лікаря-гінеколога дитячого ОСОБА_2 із займаної посади за згодою сторін на підставі ст. 36 КЗпП з 23 грудня 2019 року; № 03 від 05 лютого 2020 року про звільнення лікаря-імунолога дитячого ОСОБА_3 із займаної посади.

Суд зауважує, що для з`ясування обставин порушення ОСОБА_1 вимог ч. 2 ст. 15 Закону № 222-VIII, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано як заяви про отримання ТОВ «Центр мікробіології та імунопрофілактики» ліцензії за формою згідно з Додатком 1 Ліцензійних умов та відомості про стан матеріально-технічної бази, наявність персоналу із зазначенням його освітнього і кваліфікаційного рівня за формою згідно з Додатком 2 Ліцензійних умов, так і не додано будь-яких інших доказів, що надають суду можливість надати оцінку діям притягуваного в системі доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, суд звертає увагу на некоректне формулювання у протоколі про адміністративне правопорушення норми Закону № 222-VIII, відповідно до якої ліцензіат зобов`язаний повідомляти орган ліцензування про всі зміни даних, зазначених у заяві, документах та відомостях, що додавалися до заяви про отримання ліцензії, протягом строку, встановленого ліцензійними умовами.

Суд зазначає, що положеннями статті 62 Конституції України унормовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року), суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на наведене, суд не в змозі самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки вказаний обов`язок покладений на орган або особу, яка складає відповідний протокол. Це повністю узгоджується з приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП, згідно з якими, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З урахуванням тієї обставини, що додані до протоколу докази не підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 164 КУпАП, суд визначився про необхідність закриття провадження у даній справі з підстав, установлених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Означеного висновку суду матеріали справи не спростовують.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності у діях притягуваного складу адміністративного правопорушення.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення (ст. 283).

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: < > 3) про закриття справи.

Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу (ч. 2 ст. 284).

Керуючись ч. 6 ст. 164, ст.ст. 247, 251, 283, 284 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 164 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя - Ю.Ю. Власова