Справа № 156/1287/20
Номер провадження: 3/156/21/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2021 року смт Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Малюшевська І.Є., у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, розглянувши матеріали справи, що надійшли з Іваничівського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, водія ДПАФ «Луга Нова»,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення (надалі КУпАП),

учасники справи:

особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисник Герасимчук Л.Р.,

свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

про права передбачені ст. 268 КУпАП, ст.ст. 10, 63 Конституції України особі, яка притягається до адміністративної відповідальності роз`яснено,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, виніс постанову про наступне:

в с т а н о в и в:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи

До Іваничівського районного суду Волинської області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 230032 від 13.12.2020 року, складеного поліцейським ГРПП № 2 Іваничівського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області Стугою А.М. відомо, що 13.12.2020 року о 16 год. 25 хв. в с. Мишів по вул. Федотова ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився приладом «Драгер».

Констатовано, що такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні своєї вини у вчиненні вищезазначеного правопорушення не визнав, суду пояснив, що цього дня він автомобілем не керував, за кермом сидів його друг ОСОБА_3 . Після того, як вони потрапили у ДТП, згодом під`їхали працівники поліції, які з допомогою приладу Драгер встановили, що він перебуває у нетверезому стані, тому й склали протокол на нього. Він пояснив, що за кермом не перебував, однак поліцейські склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення. Вважає, що правопорушення він не вчинив, оскільки не перебував за кермом у стані алкогольного сп`яніння.

Захисник Герасимчук Л.Р. в судовому засіданні стверджувала, що її підзахисний не скоював правопорушення.

В судовому засіданні 04.02.2021 р. свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що того дня він перебував за кермом, а не його товариш. Перед тим вони були разом, ОСОБА_1 випивав, однак за кермо не сідав. Коли вони рухались по головній дорозі в сторону с.Менчичі з другорядної дороги із с. Мишків виїхав автомобіль Москвич, із яким у них відбулось зіткнення. Після ДТП приїхав поліцейський патруль та запропонував чоловікам пройти огляд на стан сп`яніння, проте протокол склали на ОСОБА_1 .

В попередньому судовому засіданні допитаний ОСОБА_5 надав пояснення з приводу події, що сталася того дня. Проте сказати чітко хто був за кермом автомобіля марки «Опель омега» він не зміг, так як був в шоковому стані, перевіряв, чи все добре з дітьми, відтак не бачив і стверджувати не може.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що того дня вони були із дітьми в церкві. Після відправи у церкві їхали додому. Виїжджаючи із с. Мишів, на перехресті пропустили автомобіль який рухався зі сторони с. Менчичі, і переконавшись, що зі сторони праворуч немає машин, виїхали на головну дорогу. Проте, за кілька хвилин на автодорозі сполученням с. Мишів с. Іванівка по вул. Федотова ззаду у них в`їхав автомобіль марки «Опель омега», який рухався із великою швидкістю. Після зіткнення їхню машину розвернуло в іншу сторону, вона подивилась, що на годиннику приблизно 16.00 год. і побачила як з автомобіля марки «Опель омега» із пасажирської сторони виходив свідок ОСОБА_3 , підійшов до водійського місця, з якого вийшов ОСОБА_1 та попрямували оглянути свою машину. А вже після того вони почали рухатись до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , які йшли їм назустріч.

На запитання захисника ОСОБА_6 чи вона достеменно бачила хто перебував за кермом в пору доби, коли сутеніло і враховуючи, відстань на якій знаходились автомобілі один він одного, а також те, що ОСОБА_1 та його товариш ОСОБА_7 дуже схожі по статурі, на що свідок ОСОБА_2 відповіла, що вона бачила чітко, година була не пізня, крім того ОСОБА_7 мав шапку та легку куртку, а ОСОБА_1 був без шапки та у «дутій» куртці. Відставнь між автомобілями не була такою великою, що перешкоджала їй побачити особу, що була за кермом. Тому вона впевнена, що водієм автомобіля «Омель Омега» тоді був саме ОСОБА_1 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 розповів, що в той день вони поверталися з церкви і виїжджаючи на головну дорогу, тато переконався у відсутності поблизу автомобілів. Однак, виїхавши вже на дорогу раптово у них в`їхав автомобіль марки «Опель Омега» під керуванням ОСОБА_1 . Після зупинки автомобілів, він бачив, що ОСОБА_1 виходив із водійського місця і разом з своїм товариш оглянувши свій автомобіль попрямували назустріч до нас. Звернув увагу суду на те, що це не була темна пора доби і невелика відстань між автомобілями, щоб не розібрати хто перебував за кермом, а хто на місці пасажира.

ІІ. Застосоване судом законодавство

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Згідно ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Положення КУпАП відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для порушника, меті адміністративної відповідальності.

Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей порушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

Реалізація принципу індивідуалізації адміністративної відповідальності тісно пов`язана із інститутом звільнення від неї. Адміністративна відповідальність має подвійну мету - захист правопорядку і виховання громадян у дусі поваги до закону та правил співжиття. Зазначену мету можна конкретизувати через дві основні функції адміністративної відповідальності.

Перша з них, репресивно-каральна (або «штрафна»), полягає в тому, що адміністративна відповідальність є, по-перше, актом відплати держави щодо правопорушника, а, по-друге, засобом, який попереджає нові правопорушення.

Друга функція, запобіжно-виховна, тісно пов`язана з попередньою. Вона покликана забезпечити формування в адресатів адміністративно-правових норм мотивів, які б спонукали їх дотримуватись вимог законів, поважати права і законні інтереси інших осіб.

Як зазначено в ч.1, 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

У ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Допустимість доказів це придатність їх для використання у адміністративному процесі за формою, на відмінну від їх належності придатність для використання за змістом.

При цьому, у відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну Поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Пункт 1.3 ПДР України, передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Диспозицією статті 130 КУпАП передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - передбачає адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, звертаючись до практики ЄСПЛ, а саме рішення по справі "О`Галлоранта Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

ІІІ. Оцінка суду щодо фактичних обставин справи

Даний протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, тому є доказом у розумінні вимог ст. 251 КУпАП.

Факт вчинення ОСОБА_1 вищевказаного правопорушення підтверджується: протоколом серії ДПР18 № 230032 від 13.12.2020 року, роздруківкою з приладу Драгер, де зазначено стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 1,66‰, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , електронним рапортом, письмовими поясненнями правопорушника, в яких він підтверджує факт вживання спиртних напоїв та заперечує факт перебування за кермом автомобіля, оглянутими в судовому засіданні відеоматеріалами з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП судом розцінюється як спосіб захисту власних інтересів і спробу уникнути адміністративної відповідальності.

Суд критично сприймає показання свідка ОСОБА_3 та пояснення ОСОБА_1 з приводу того, що останній за кермом автомобіля не перебував, автомобілем не керував. Суд вважає, що ОСОБА_3 , будучи товаришем ОСОБА_1 , як вони про це стверджували, намагається допомогти другу уникнути відповідальності за скоєне правопорушення.

При цьому судом враховується також те, що ОСОБА_1 , дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього, - суду не скеровував.

ОСОБА_1 на місці погодився пройти освідування, що свідчить про те, що саме він був за кермом і він мав проходити освідування в разі, якщо в поліцейського, були підозри, що він перебуває у стані сп`яніння. Доказів того, чому ОСОБА_1 на місці не заперечував проти складення щодо нього протоколу суду не подав, а також не подав спростувань щодо відомостей викладених у протоколі. Вказаний протокол ОСОБА_1 підписав не зазначивши жодних зауважень та заперечень. Також дивною є поведінка ОСОБА_3 , який знаючи, що перебував за кермом автомобіля «Опель Омега», не підтвердив це працівникам поліції на місці події і допустив складення протоколу на свого товариша, знаючи, що той буде притягнутий до відповідальності.

IV. Висновки суду

Як вбачається із матеріалів справи відносно ОСОБА_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 13.12.2020 року, за подію котра мала місце 13.12.2020 року о 16:25 годині.

23.12.2020 року вказана адміністративна справа відносно ОСОБА_1 , надійшла на розгляд до Іваничівського районного суду Волинської області для подальшого розгляду та така була призначена до судового розгляду на 12.01.2021 року. 12.01.2021 року відкладено на 04.02.2021 року

Аналізуючи наведені докази та дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суддя приходить до переконання в доведенні винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, яке містить в собі суспільно-небезпечне діяння та по своїй суті направлено проти безпеки дорожнього руху, особа правопорушника, його майновий стан та ступінь його вини.

Обставин, які пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення не встановлено.

Обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність не встановлено.

Відтак, з метою виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як ним самим, так і іншими особами, суддя вважає, що останньому слід обрати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

V. Судові витрати

Згідно вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454,00 грн.

Виходячи з вищевказаного, є всі підстави для стягнення з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, судового збору в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454,00 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст. 33-35, ч. 1 ст. 130, 221, 251, 252, 268, 280, 283, 284 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», суд -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. 00 коп. (призначення платежу: 21081100; ; банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); р/о UA0003070), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/ м.Київ/ 22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UА0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.

Штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше, як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу.

У разі несплати штрафу у встановлений строк стягнути суму штрафу у порядку примусового виконання постанови у подвійному розмірі.

Строк пред`явлення постанови для виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя І. Є. Малюшевська