Номер провадження 3/754/2868/21
Справа №754/7185/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 червня 2021 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Зотько Т.А., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за ст. 164 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом від 30.04.2021 року ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 надавав послуги зі зберігання транспортних засобів на земельній ділянці на яку відсутні документи про право користування, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.164 КпАП України.

В суді ОСОБА_1 свою вину не визнав, зазначив, що він не має жодного відношення до надання даних послуг та не здійснює будь-якої господарської діяльності.

Вислухавши пояснення особи, вивчивши письмові матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При складанні протоколу та прийнятті постанови повинно бути з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Так, частиною 1 статті 164 КпАП України передбачено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

В якості доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення надано письмові пояснення особи, з яких вбачається, що особа повідомила, що він працює охоронцем, чи є будь-які документи на вказану стоянку йому не відомо, він документів, щодо вказаної стоянки не має.

З наведеного можна зробити переконливий висновок про те, що до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 164 КпАП України.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення не містить зазначення частини ст.164 КУпАП, відповідно до якої було визначено в чому саме полягало порушення особою вимог законодавства, а також до протоколу не долучено належних та допустимих доказів на підтвердження статусу ОСОБА_1 , як фізичної-особи підприємця, що позбавляє суд можливості перевірити наведені у протоколі дані.

Згідно із п.1 ст. 247 КпАП України розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, з урахуванням встановлених у справі обставин, досліджених доказів, суд приходить до висновку, що факт порушення ОСОБА_1 діючого законодавства не знайшов свого підтвердження, що зумовлює закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.164, 247, 283, 284 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.164 КпАП України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: