Справа № 455/349/21
Провадження № 3/455/193/2021
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 червня 2021 року м.Старий Самбір

Суддя Старосамбірського районного суду Львівської області Кушнір А.В., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Голод А.Я., розглянувши матеріали справи, що надійшли з Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , з повною вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, який раніше до адміністративної відповідальності не притягався (зі слів),

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП),

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №099581 від 14.03.2021, складеного старшим інспектором ВРПП Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області капітаном поліції Денис Ю.С., зазначено, що 14.03.2021 о 00.15 год. в с.Стара Сіль Старосамбірського району Львівської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «BMW 528i», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків.

Даним протоколом констатовано, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України і такі його дії кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання на 10.06.2021 особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 не з`явився, будучи повідомленим про дату час та місце розгляду справи. В судовому засіданні 08.04.2021 ОСОБА_1 провину не визнав. Пояснив, що працівники поліції його зупинили безпідставно. Під час зупинки між ним та працівниками поліції виникла певна суперечка, тому він відмовився від пропозиції проведення огляду поліцейським на місці за допомогою алкотестера «Драгер», оскільки не довіряв даному приладу та у нього виникли сумніви в неупередженості працівників поліції щодо нього. Стверджує, що після того як він відмовився від проведення огляду поліцейським на місці зупинки за допомогою алкотестера «Драгер», то працівники поліції, не запропонувавши йому пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі та не скерувавши його на проходження такого огляду до лікарні, не роз`яснивши йому таких його прав та наслідків відмови від проходження огляду, вилучили у нього документи (посвідчення водія) та поїхали з місця без оформлення будь-яких документів. Зазначає, що жодних документів, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, на місці поліцейськими не оформлялося, і таких для ознайомлення йому не надавали. Під час вказаних подій були присутніми лише він та працівники поліції, жодних інших осіб, в тому числі і свідків, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, не було.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Голод А.Я. в судовому засіданні просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, покликаючись на те, що відповідно до встановленого законом порядку оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння на місці зупинки або незгоди з його результатами, є обов`язковим. Якщо після оформлення направлення, водій транспортного засобу відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, поліцейські в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Однак, поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння та у відсутності двох свідків склав протокол про адміністративне правопорушення, що свідчить про відсутність у діях водія складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що працівниками поліції не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд в медичному закладі, останній не відмовлявся від проходження такого огляду. Вважає, що працівником поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення було внесено завідомо неправдиві дані до протоколу про адміністративне правопорушення, що є кримінальним правопорушенням.

З урахуванням вимог ст.268 КУпАП, у відповідності до якої присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, не є обов`язковою, також беручи до уваги те, що ОСОБА_1 в судовому засіданні 08.04.2021 надавав свої пояснення суду та має захисника, вважаю за можливе розглянути дану справу за відсутності в судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника та свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, приходжу до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 N 1452/735.

За правилами ст.266 КУпАП (чинної на час вчинення правопорушення) огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.6 та п.7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року N 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.6, п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. №1103(далі Порядок), водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Із аналізу наведених доказів та норм законодавства слід зробити висновок, що водій транспортного засобу має право відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, про що складається відповідний протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, така відмова особи повинна бути прийнята працівниками поліції виключно у присутності двох свідків (ч. 2ст. 266 КУпАП, п. 6 розділу 1 Інструкції 1452/735).

В п. 27 постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни від23.12.2005року N14"Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" зазначено, що якщо водій ухиляється від проходження огляду, то його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Отже, не будь-яка відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння становить у його діях склад адміністративного правопорушення, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, а виключно та відмова, що виникла внаслідок попередніх правомірних дій поліцейського. Правомірними при цьому є дії, що відповідають визначеним правилам, що регламентують провадження у конкретній справі.

В статті 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст.251 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, згідно ч.1 ст.254 КУпАП при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол. За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку.

Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог п.2 ст.278 КУпАП та п.24 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", суд під час підготовки справи до розгляду повинен виявити недоліки наданих матеріалів та протоколу, з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз, зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

При цьому суддя повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту.

Досліджуючи всі наявні докази, суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеня підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Для використання доказу при розгляді справи необхідно, щоб він був належним і допустимим. Належний доказ це доказ, зміст якого відтворює (приблизно чи вірогідно) фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. А допустимим вважається той доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами, а також коли законодавець допускає його використання.

Як визначено п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Як кожен доказ окремо, так і вся їх сукупність, підлягають оцінці. Правильна оцінка доказів - це найважливіша умова прийняття законного, об`єктивного, обґрунтованого, і правильного рішення у справі. Оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням посадової особи. Це означає, що під час повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи у посадової особи формується своя певна думка щодо конкретної справи. Ця думка ґрунтується на некритичному ставленні до окремих доказів, відсутності будь-яких переваг одних доказів перед іншими, додержанні законності. До того ж посадова особа керується своєю правосвідомістю. Оцінюють докази посадові особи, що уповноважені розглядати справу про адміністративне правопорушення, а також інші особи, що беруть участь у справі. Це проявляється у клопотаннях, поясненнях цих осіб, що допомагає посадовій особі прийняти правильне рішення.

Суд звертає увагу на те, що відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі повинна бути оформлена належним чином та підтверджена відповідними доказами, оскільки саме від наявності такої відмови залежить чи підлягає особа відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП адміністративній відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

До матеріалів справи про адміністративне правопорушення були долучені такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ№099581 від 14.03.2021;

- рапорт ст.інспектора ВРПП Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області капітана поліції Юрія Дениса від 14.03.2021;

- лист чергового Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області Денис Ю.С. до головного лікаря КНП СМР та СРР Самбірської ЦРЛ від 14.03.2021;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- диск з відеозаписами з місця події.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі та не направляли його на проходження такого огляду до лікарні, не роз`яснювали йому таких його прав та наслідків відмови від проходження такого огляду, від огляду на стан сп`яніння в медичному закладі він не відмовлявся, під час вказаних подій жодних свідків, в тому числі тих які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, не було.

В той же час, матеріали справи не містять доказів, які б спростували вищевказані пояснення ОСОБА_1 та підтверджували відмову водія ОСОБА_1 від пропозиції працівників поліції пройти тест на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, чи хоча б роз`яснення йому зазначених прав.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення, при викладені суті адміністративного правопорушення та опису установлених обставин, поліцейським не зазначено, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння саме в медичному закладі, а вказано: «…Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків…». У графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначено: «від пояснення відмовився». У графі підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено: «від підпису відмовився». Тобто відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі із даного протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається.

У Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не зазначено особи щодо якої складено даний акт, у графі «Результати огляду на стан сп`яніння та у графі «З результатами згоден» зазначено «відмовився», однак відсутнє П.І.Б. особи, стосовно якої проводився огляд. Крім того, відсутні підписи свідків зазначених у даному акті ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ), відсутня дата, час та місце складення даного акту, акт складений та підписаний лише старшим інспектором ВРПП Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області капітаном поліції Денис Ю.С., яким складено протокол про адміністративне правопорушення. Отже, із даного акту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння саме в медичному закладі також не вбачається.

Із листа чергового Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області Денис Ю.С. до головного лікаря КНП СМР та СРР Самбірської ЦРЛ від 14.03.2021 слідує, що 14.03.2021 ОСОБА_4 звернувся до головного лікаря із проханням освідчити на степінь алкогольного сп`яніння та можливість утримання в умовах ІТТ громадянина ОСОБА_1 . Разом із цим у зазначеному документів відсутні відмітки про відмову ОСОБА_1 від проходження такого освідчення, чи про ознайомлення його з даним документом, такий складений та підписаний лише старшим інспектором ВРПП Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області Денис Ю.С., яким складено протокол про адміністративне правопорушення. Отже, даним документом відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі також не підтверджується.

Більше того, у самому рапорті від 14.03.2021 ст.інспектор ВРПП Самбірського РВП ГУ НП України у Львівській області каптан поліції Юрій Денис також не вказує, що водій ОСОБА_1 відмовився від пропозиції працівників поліції пройти тест на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, чи те, що йому роз`яснювалися такі права. Згідно даного рапорту: «…Даному водієві було запропоновано пройти тест на предмет вживання алкоголю на алкотестері «Drager Alcotest» 6820 у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків, а саме гр.. ОСОБА_2 житель с.Надиби Старосамбірського району та гр.. ОСОБА_3 житель с.Стара Сіль Старосамбірського району однак останній повідомив, що відмовляється. В подальшому на водія гр.. ОСОБА_1 було складено протокол серії ААБ №099581 по ч.1 ст.130 КУпАП…». Однак, про пропозицію працівників поліції пройти тест на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі чи роз`яснення йому зазначених прав, а також про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі також, у рапорті не зазначено. Отже, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, у вказаному рапорті також не відображена.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом були досліджені відеозаписи, які були долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Так, на оглянутому в судовому засіданні відеозаписі з місця події відображено як під час спілкування між водієм ОСОБА_1 та працівниками поліції, останні пропонують водієві пройти тест на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою алкотестера «Драгер», на що він відмовляється, після чого відеозапис закінчується. Події, які відбувалися в подальшому на відеозаписі не зафіксовані. В той же час, на даному відеозаписі не було зафіксовано пропозиції працівників поліції пройти водієві тест на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі та відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі. Не зафіксовано на відеозаписі і роз`яснень працівників поліції, що в разі відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки, огляд може бути проведено в закладах охорони здоров`я.

Інших доказів на підтвердження того, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, які б спростовували надані ним в суді пояснення, матеріали справи не містять.

Зокрема, в матеріалах справи відсутні письмові пояснення ОСОБА_1 та свідків, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..

Крім того, суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутнє належним чином оформлене направлення ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу, в якому б була відмітка про відмову від такого огляду. Тому зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення про відмову ОСОБА_1 від такого огляду, без висунення поліцейським відповідної вимоги є безпідставним.

Відповідно до п.7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Згідно з п.6, п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 (далі Порядок), водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння на місці зупинення транспортного засобу або незгоди з його результатами відповідно до встановленого порядку є обов`язковим.

Всупереч вимог ст. 266 КУпАП, а також положень згаданих вище Інструкції та Порядку, (відповідно до яких водій транспортного засобу, який відмовився від огляду на місці зупинки транспортного засобу, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я) поліцейський після незгоди ОСОБА_1 з проведенням огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу не запропонував пройти такий огляд в медичному закладі, не направив ОСОБА_1 до медичного закладу, натомість склав протокол про адміністративне правопорушення.

В суді ОСОБА_1 зазначив, що поліцейський не запропонував та не скеровував його на проходження огляду до медичного закладу, не роз`яснив йому його прав, та наслідків відмови від огляду.

Надані пояснення ОСОБА_1 в суді узгоджуються з наявним відеозаписом на якому не зафіксовано відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі чи пропозиції працівників поліції пройти водієві тест на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі чи роз`яснення йому зазначених прав.

За таких обставин, при відсутності згоди водія із проведенням огляду на місці зупинки, працівниками поліції для усунення зазначених сумнівів слід було запропонувати водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, чого не було зроблено. Працівники поліції не вжили заходів щодо направлення ОСОБА_1 до медичного закладу з метою належного освідування на стан алкогольного сп`яніння.

Складення поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення без наявності відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі не відповідає вимогам закону, відповідно протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 є недопустимим доказом та не може бути покладений в основу судового рішення про визнання особи винуватою у вчиненні правопорушення, оскільки ОСОБА_1 не було роз`яснено його прав у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП, не запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, та не роз`яснено наслідків відмови від огляду.

Крім того, у матеріалах справи відсутні дані про відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, яке здійснено в порядку, передбаченому частиною 1 статті 266 КУпАП.

Крім того, суд вважає, що працівники поліції порушили вимоги Інструкції щодо застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису під час здійснення повноважень поліцейськими, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18 грудня 2018 року, оскільки відеозйомка, компакт-диск з якою долучений працівниками поліції переривається, є частковою та велась поліцейським не безперервно.

Крім вищенаведеного, слід зазначити наступне.

Частиною 2 статті 266 КУпАП встановлено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Крім того, відповідно до п. 6 Розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відомості щодо наявності таких свідків вносяться у сам протокол про адміністративне правопорушення, а їх покази повинні бути зафіксовані у відповідних письмових поясненнях, з метою подальшого використання у відповідності до ст. 251 КУпАП, як докази в адміністративній справі.

Зазначене повністю зіставляється з положеннями п.15 Розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» затвердженої Наказом МВС 06.11.2015№ 1376, у відповідності з якими, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

В ст.272 КУпАП вказується, що свідок зобов`язаний дати правдиві пояснення щодо обставин, які йому відомі та підлягають установленню по даній справі, тобто в даному випадку на інспекторів патрульної поліції покладається обов`язок документування відомостей про адміністративне правопорушення шляхом належного процесуального закріплення пояснень свідків щодо обставин справи, зокрема з-приводу часу, місця, способу та інших відомостей вчинення адміністративного правопорушення.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення свідками є: 1) ОСОБА_2 с.Надиби Старосемабірського району Львівської області; 2) ОСОБА_3 с.Стара Сіль Старосамбірського району Львівської області.

Аналогічні дані щодо свідків зазначені у Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, однак підписи свідків у ньому відсутні.

Відповідно до наданого захисником листа Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області Вих.№224/02-28 від 31.03.2021, гр.. ОСОБА_2 в селі Надиби Старосамбірського району Львівської області не зареєстрований та не проживає.

Відповідно до наданої захисником довідки Старосолянського старостинського округу Виконавчого комітету Старосамбірської міської ради Самбірського району Львівської області №205 від 31.03.2021, гр.. ОСОБА_3 в Старосолянському старостинському окрузі (смт Стара Сіль, с.Стара Ропа, с.Тварі) не зареєстрований і не проживає.

Суд звернувся до ГУ ДМС у Львівській області, Бісковицької об`єднаної територіальної громади Самбірського району Львівської області та Старосамбірської міської ради Львівської області із запитом щодо надання відомостей про місце реєстрації та проживання вищевказаних осіб.

Так, за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрованим/знятим з реєстрації не значиться.

Згідно листа Старосамбірської міської ради №606/02-23 від 06.04.2021, у відповідь на запит суду, повідомлено, що згідно реєстру територіальної громади, громадянин ОСОБА_3 не зареєстрований на території Старосамбірської ОТГ.

Крім того, суд неодноразово здійснював виклик свідка ОСОБА_2 за адресою вказаною у протоколі: с.Надиби Самбірського району Львівської області, та свідка ОСОБА_3 смт.Стара Сіль Самбірського району Львівської області.

При цьому, за вищевказаними адресами судом двічі було відправлено повістки про виклик до суду, разом із рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (Укрпошта 883, 875, 025, 033), проте усі поштові конверти було повернуто на адресу суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», «за зазначеною адресою не проживає».

Більше того, із наявного відеозапису також не встановлено, що будь-які свідки, окрім працівників поліції були присутніми під час зупинки водія ОСОБА_1 та пропозиції щодо проходженням ним огляду на стан сп`яніння. На відео не зафіксовано присутності свідків та того, щоб такі взагалі залучались працівниками поліції.

При цьому, слід зазначити, що Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, передбачено, що при оформленні протоколів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху долучаються письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності.

Однак, до матеріалів справи не долучено письмових пояснень свідків правопорушення.

Крім того, Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зазначені свідки ОСОБА_2 с.Надиби Старосамбірського району та ОСОБА_3 с.Стара Сіль Старосамбірського району, не містить підпису вказаних свідків.

Свідок начальник ВРПП Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області ст..лейтенант поліції Вовк Т.Ю. в судовому засіданні пояснив, що під час складення документів він присутній не був, протокол та інші документи були складені інспектором Денис Ю.С. Щодо свідків, то з такими він особисто не спілкувався, їхніх зовнішніх даних він не пригадує, усі дії зі свідками проводив інспектор ОСОБА_4 . Також зазначив, що під час зупинки разом із ними були присутні також поліцейські з іншого екіпажу поліції, а саме поліцейські ВРПП Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Свідок ст.інспектор ВРПП Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області капітан поліції Денис Ю.С. в судовому засіданні пояснив, що під час зупинки водій ОСОБА_1 поводився щодо них неадекватно, намагався пошкодити їх службовий автомобіль. Щодо свідків, то їхніх зовнішніх даних він не пригадує, анкетні дані свідків були ним записані з їхніх слів, особи їхні він не встановлював, інших контактних даних щодо свідків, зокрема номерів телефону, він не з`ясовував і такі йому не відомо, забезпечити явку до суду даних свідків не зможе.

Судом також вживались заходи для виклику в судове засідання в якості свідків інспектора ВРПП Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області сержанта поліції Гриника В.Б. та інспектора ВРПП Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області Наконечного Б.Б., з метою з`ясування обставин щодо наявності відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі та присутності свідків під час цього. Однак, поліцейські, будучи повідомленими про час та місце судового розгляду в призначене судове засідання 10 червня 2021 року не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, а з огляду на положення КУпАП, суд позбавлений можливості застосувати заходи примусу до свідків, які не з`являються.

Наведені обставини в сукупності дають підстави прийти до висновку про обґрунтованість доводів ОСОБА_1 про відсутність свідків під час зазначених в протоколі подій, зокрема свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

За таких обставин, суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №099581 від 14.03.2021 не є належним та допустимим доказом, оскільки у такому наведено дані свідків, які не відповідають дійсності.

Отже, поліцейськими при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння не було дотримано вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції та Порядку щодо необхідності проведення огляду водія в присутності двох свідків.

Оскільки працівниками поліції не було дотримано вимог закону щодо проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, то такий огляд вважається недійсним.

Таким чином протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 був складений з порушенням встановленого порядку, а тому і протокол про адміністративне правопорушення, і додані до нього матеріали критерію допустимості доказів не відповідають і не можуть бути покладені в основу судового рішення про визнання особи винуватою у вчиненні правопорушення.

Сукупність таких обставин викликає сумнів у достовірності наданих доказів на доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення про встановлення вини ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП не підтверджені належними і допустимими доказами, що виключає адміністративну відповідальність за вказаною правовою кваліфікацією, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Тобто, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Аналогічні положення Конституції України поширюються і на осіб, які обвинувачуються у вчиненні правопорушень, передбачених КУпАП.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст.62 Конституції України - презумпції невинності.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, ЄСПЛ в своєму рішенні від 10.02.1995 по справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, чим це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин. Крім того, в своєму рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачено санкцію у виді позбавлення права керування транспортним засобом. П.21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. ЄСПЛ підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25). У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 06.12.1988 зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати, як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Однак, достовірність доказів, які є сумнівними та відсутність доказів зібраних особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення є неприпустимою, оскільки суперечить позиції ЄСПЛ та порушує презумпцію невинуватості особи.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

При цьому, Європейський суд зазначав про те, що санкція у виді позбавлення прав на управління транспортним засобом розглядається як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».

Таким чином, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» повинні застосовуватись судами, як джерело права, приймаючи до уваги правову природу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, його характер і ступінь суворості передбачених стягнень, необхідно прийти до висновку, що особа, яка обвинувачується у вчиненні вищевказаного правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, у відповідності до положень ст.252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважаю, що у даному, конкретному випадку не доведено склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вину обґрунтовано на неналежних та недостатніх доказах, що є неприйнятим та суперечить, як нормам національного і міжнародного законодавства. А тому, вважаю, що провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП слід закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ст.247, ст.ст.283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через Старосамбірський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя А.В.Кушнір