Справа № 752/287/21
Провадження №: 3/752/1136/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2021 м. Київ

суддя Голосіївського районного суду міста Києва Бушеленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Києві матеріали адміністративної справи, що надійшли

відГолосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві
пропритягнення до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП
відносноОСОБА_1 дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 місце реєстрації - АДРЕСА_1 РНОКПП - не з`ясовано місце роботи, посада - не з`ясовано

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва від Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 10.11.2020 серії ВАБ № 334899, в якому зазначено, що 10.11.2020 приблизно о 06:55 за адресою: м. Київ, просп. Голосіївському, 5 адміністратор хостелу ОСОБА_1 порушила п. 12 постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020, а саме: проводила господарську діяльність в хостелі "Арарат". Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 44-3 КУпАП.

До вказаного протоколу приєднано копію трьох сторінок паспорту ОСОБА_1 та рапорт дільничного оперуповноваженого відділу поліції Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві.

Розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності було призначено на 25.01.2021 у межах строку, передбаченого ч. 1 ст. 277 КУпАП.

У зв`язку з неявкою ОСОБА_1 25.01.2021 судове засідання було відкладено на 01.02.2021 у межах розумного строку та строку накладення адміністративного стягнення за ст. 38 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 25.01.2021 повторно не з`явилася, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом отримання судової повістки в електронній формі за допомогою sms-інформування за номером телефону, зазначеному у протоколі від 10.11.2020 (довідка про доставку sms-повідомлення долучено до матеріалів справи). Про причини своєї неявки особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд не повідомила. Жодних заяви чи клопотань або ж пояснень станом на час розгляду справи від неї не надходило.

Виходячи з положень ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ст. 44-3 цього Кодексу (у редакції, чинній станом на 10.11.2020) при розгляді справи про адміністративне правопорушення не є обов`язковою.

За наведених обставин розгляд справи відбувається за відсутності вказаної особи на підставі наявних матеріалів.

Уважно дослідивши наявні матеріали, суддя не вбачає складу адміністративного правопорушення, адже вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 44-3 КУпАП не є доведеною з дотриманням стандарту доказування "поза розумним сумнівом", виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) ч. 1 ст. 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин справи, її вирішення у точній відповідності до закону.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

В силу Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey, п. 282) зазначається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Також Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 44-3, яка у редакції, чинній станом на 10.11.2020 складається з однієї частини, установлює адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Такі дії тягнуть за собою відповідальність у виді штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Склавши протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 співробітник територіального орану поліції, який діяв в межах компетенції та наявних повноважень, передбачав, що вона порушила вимоги, визначені Урядом, а саме: п.п. 3 п. 12 постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", якою установлювалася заборона на роботу хостелів.

Фактичних даних на підтвердження того, що ОСОБА_1 є особою, відповідальною на дотримання правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами до протоколу від 10.11.2020 не приєднано.

Також відсутні документи, які б дозволити визначити хто саме і на якій підставі здійснював господарську діяльність у хостелі за адресою: АДРЕСА_2 . До протоколу не приєднано документів на будь-якого господарюючого суб`єкта, який проводив господарську діяльність хостелів за цією адресою.

У ході судового засідання не видалось за можливе встановити, що ОСОБА_1 є а ні найманим працівником (офіційно працевлаштованим), а ні суб`єктом господарювання (посадовою особою), який повинен забезпечувати дотримання законності в ході надання послуг хостела, а тому в розумінні ст. 44-3 КУпАП ОСОБА_1 не є суб`єктом вказаного правопорушення.

В цій ситуації, на переконання судді, в матеріалах справи відсутнє підтвердження того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності порушила правила карантину.

Виходячи зі змісту ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який і є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення та його оформлення закріплені у ст. 256 КУпАП, де вказано, що у ньому зазначаються дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи; відомості про заподіяння матеріальної шкоди (у разі її наявності).

Протокол про адміністративне правопорушення від 10.11.2020 та додані до нього матеріали не містять усіх необхідних відомостей, які б підтверджували склад адміністративного правопорушення за ст. 44-3 КУпАП.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по цій справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки не відповідає установленим вимогам за ст. 256 КУпАП та за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у судді. Таких доказів подано не було.

Щодо наявного в матеріалах справи рапорту доцільне зауважити, що цей документ не розглядається в якості однозначного доказу у справі, адже він є службовим документом, складення якого обумовлено безпосередньо не фактом адміністративного правопорушення, а виконанням відповідних розпорядчих документів, що регламентуються діяльність Департаменту патрульної служби, у тому числі внутрішніх розпорядчих документів та виконує, в першу чергу, доповідну функцію суб`єкта владних повноважень перед посадовими особами вищого рівня.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП унормовано, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене вище, провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 9, 23, ст. 44-3, 247, 268, 276, 277, 279, 280, 283-285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Бушеленко