Провадження № 33/824/1239/2021 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2021 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,

секретар: Ганжа В.В.,

за участю:

захисника особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - адвоката Москаленка Антона Сергійовича на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 січня 2021 року, якою:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює лікарем,-

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

03 грудня 2020 року приблизно о 18 год. 00 хв. водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом «Subaru Forester», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Ф. Печерського, 35 в с. Ходосівка, Києво-Святошинського району, Київської області, рухаючись заднім ходом, не переконалася у безпечності маневру, не звернулася за допомогою до сторонніх осіб, допустила зіткнення з припаркованим транспортним засобом «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження, своїми діями водій ОСОБА_3 порушила п. 10.9 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 січня 2021 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник ОСОБА_3 - адвокат Москаленко А.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 січня 2021 року та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що в адміністративних матеріалах, складених працівниками патрульної поліції, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №177420 від 03.12.2020, а також додатку до вказаного протоколу - схеми наслідків дорожньо-транспортної пригоди, в порушення вимог Інструкції №1395 та Інструкції №1376, відповідними посадовими особами патрульної поліції не було зазначено який саме пункт Правил дорожнього руху України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, було порушено ОСОБА_2 .

Так само ані в протоколі, ані в додатку до нього не зазначено яку норму закону (конкретна стаття КУпАП) порушено ОСОБА_2 .

Крім того, на зворотному боці схеми дорожньо-транспортної пригоди працівниками поліції вказано, що обом транспортним засобам нанесено пошкодження заднього бамперу, при цьому жодної деталізації вказаних пошкоджень (наприклад подряпини, вм`ятини, тріщини, повне руйнування тощо) не зазначено.

Відтак, суд першої інстанції самостійно визначив норму спеціального законодавства (п.10.9 Правил дорожнього руху України), а також відповідно норму КУпАП (ст. 124), які порушила ОСОБА_2 . Тим самим суд вийшов за межі своїх повноважень, які визначені КУпАП, а також суперечить усталеній судовій практиці ЄСПЛ.

Окрім цього, як вбачається із наданої фото таблиці, обидва транспортні засоби не мають жодних слідів пошкодження. Вказана обставина в повній мірі узгоджується із іншими доказами по справі, зокрема, поясненнями ОСОБА_2 , наданими після дорожньо-транспортної пригоди поясненнями потерпілої ОСОБА_4 , дослідженням відеозапису камер спостереження.

Відповідно до вказаних доказів вбачається, що між обома транспортними засобами до початку руху була мінімальна відстань (біля 0,5 м), швидкість руху автомобіля «Subaru Forester» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_2 була мінімальною та не перевищувала декількох км/год. З урахуванням вказаних обставин виключається можливість заподіяння пошкоджень транспортним засобам.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення захисника Москаленка А.С., який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України (далі за змістом - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб (п.10.9 ПДР України)

За порушення зазначених вимог ПДР України передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Відповідальність за ст.124 КУпАП настає в тому разі, коли внаслідок порушення правил дорожнього руху було спричинено пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Тобто, обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є спричинення пошкодження об`єктів, зазначених у цій статті.

Чинне законодавство України та нормативно-правові акти покладають обов`язок на водіїв не лише знати та безумовно виконувати правила ПДР України, а також враховувати особливості та технічний стан транспортного засобу.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.278 КУпАП за змістом якого орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч.4 ст.256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі за змістом - Інструкція), Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 своїм правом скористалась, надала пояснення, заперечень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу, невідповідності щодо внесених відомостей до схеми місця дорожньо-транспортної пригоди не заявляла (а.с. 4).

Первинні пояснення самої ОСОБА_3 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення були ретельно перевірені в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду, з яких вбачається вільне визначення останньою своєї позиції до вчиненого, правильного розуміння обставин події.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані стосовно даного правопорушення встановлюються окрім протоколу про адміністративне правопорушення поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та іншими доказами.

Згідно ст.ст.9,245,252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №177420 від 03.12.2020 року (а.с. 1), схемою наслідків дорожньо-транспортної пригоди, якою зафіксовано обстановку місця події та пошкодження транспортних засобів від 03.12.2020 року (а.с. 2), письмовими пояснення ОСОБА_3 (а.с. 4), а також письмовими поясненнями іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_4 (а.с. 3).

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП, відповідає вимогам ст.256 КУпАП, містить всі необхідні данні, які характеризують об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (настання реальних наслідків у вигляді пошкодження певних об`єктів), що прямо закладено в диспозиції даної статті, усі вони перевірені та встановлені під час судового розгляду.

Відтак, суд, який розглядав справу, прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Доказів при апеляційному перегляді постанови суду, які б свідчили про відсутність події та складу адміністративного правопорушення не встановлено. Як вбачається з письмових пояснень під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 , вона фактично визнала, що саме під її керуванням автомобіль «Subaru Forester», здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Polo».

Доводи захисника про відсутність складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_3 , оскільки на автомобілях відсутні пошкодження є безпідставними. Так, відповідно до схеми наслідків дорожньо-транспортної пригоди від 03.12.2020 року обидва автомобілі отримали пошкодження. Дана схема була підписана обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди, будь-яких заперечень чи зауважень щодо змісту даної схеми ані ОСОБА_3 ані ОСОБА_4 не зазначили (а.с. 2).

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 місцевим судом повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі доказів наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251,252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду, яка відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Вид та розмір стягнення накладено судом у відповідності з вимогами ст.ст.23,33 КУпАП.

Судове рішення є законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстав для його скасування чи зміни не встановлено, а тому апеляційні вимоги захисника ОСОБА_3 адвоката Москаленка А.С. є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - адвоката Москаленка Антона Сергійовича - залишити без задоволення.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 січня 2021 року щодо ОСОБА_2 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Рудніченко