Номер провадження 33/816/159/21 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 червня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 592/13095/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову суді Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 січня 2021 року, якою на

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1

накладено адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 ,

захисника адвоката Холодова С. Е.,

установив:

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити, оскільки суддя розглядаючи та відмовляючи у задоволенні його клопотання від 20 січня 2020 року про направлення матеріалів справи на розгляд до Солом`янського районного суду м. Києва, тобто за місцем його проживання, не повідомив його про результати розгляду цього клопотання і в порушення закону здійснив цього ж дня розгляд справи по суті. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді, оскільки розгляд справи відбувався у його відсутність, а повний текст постанови він отримав лише 05 лютого 2021 року.

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 січня 2021 року на ОСОБА_3 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн, з позбавленням права керування т/з на один рік. Стягнуто на користь держави 454 грн судового збору.

Згідно постанови, ОСОБА_3 20 листопада 2020 року о 03-23 год в м. Суми по вул. В. Чорновола, 40, керував т/з SKODA OCTAVIA, д. н. з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager на місці зупинки т/з та в закладі охорони здоров`я категорично відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Вислухавши доводи ОСОБА_3 та його захисника Холодова С. Е., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді і закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, а згідно ч. 2 ст. 294 цього Кодексу постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Рішення про накладення стягнення на ОСОБА_3 ухвалено суддею 20 січня 2021 року у його відсутність, даних про отримання ним копії цієї ухвали у інші строки, ніж зазначені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, справа не містить. Оскільки ОСОБА_3 отримав постанову судді 05 лютого 2021 року, а апеляційну скаргу подав 15 лютого 2021 року, тому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, так як він пропущений з поважних і об`єктивних причин.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 039621 від 20 листопада 2020 року, суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_3 керував т/з із ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивоване і ґрунтується на досліджених та перевірених в судовому засіданні доказах, а саме:

- відеозаписами із автомобільних реєстраторів та нагрудних відеокамер працівників поліції, згідно яких працівниками поліції переслідувався автомобіль SKODA OCTAVIA, д. н. з. НОМЕР_1 , у якого частково не працювало підсвічування заднього номерного знаку, за кермом якого перебував водій ОСОБА_3 , який спілкуючись з працівниками поліції мав ознаки алкогольного сп`яніння. При цьому працівники поліції запросили 2-х свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в присутності яких водієві було запропоновано пройти огляд, як на місці зупинки т/з, так і в медичному закладі, на що останній відмовився;

- показаннями в апеляційному суді свідка ОСОБА_5 , згідно яких ОСОБА_3 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки т/з, так і в медичному закладі;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_6 , згідно яких у його присутності водій ОСОБА_3 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння спочатку на місці зупинки, а потім і в ЦРЛ.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідка ОСОБА_6 на предмет їх достовірності та допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, оскільки ці письмові пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що цей свідок, будучи повідомленими в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, не спростував перед судом у будь-який спосіб викладені ним у його письмових поясненнях обставини, що не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ним раніше показання визнаються допустимими як докази, які узагальнені та уточнені ЄСПЛ у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п.п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у справі мали місце достатні урівноважуючі фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду. Письмові пояснення свідка ОСОБА_6 не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за вчинення правопорушення, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності. При цьому необхідно зауважити, що захистом не оскаржувався факт присутності двох свідків під час проведення працівниками поліції огляду ОСОБА_3 на стан сп`яніння у встановленому порядку.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що суд безпідставно не повідомив про результати розгляду клопотання про зміну підсудності справи, то вони не заслуговують на увагу і задоволенню не підлягають, оскільки із телефонограми за 02 грудня 2020 року вбачається, що ОСОБА_3 було повідомлено про наступну дату судового засідання 20 січня 2021 року. За день до судового засідання на електрону адресу місцевого суду від ОСОБА_3 надійшло клопотання про направлення справи для розгляду до Солом`янського районного суду м. Києва за місцем проживання. При цьому питання про відкладення розгляду справи ОСОБА_3 перед судом порушено не було, а тому суддя суду першої інстанції, маючи інформацію про своєчасне та належне сповіщення особи, розглянув справу у її відсутність, вирішивши одночасно клопотання, що узгоджується з вимогами ст. 268 КУпАП.

Підстав вважати, що суддею суду першої інстанції не правильно вирішено клопотання в порядку ст. 276 КУпАП (зі змінами внесеними Законом № 2617-VIII від 22.11.2018), апеляційний суд не має.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП були дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами та досліджених у судовому засіданні доказів, дотримавшись положень ст. 268, 279, 280 КУпАП, а тому винесена постанова є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, внаслідок чого це судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Поновити ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження.

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 січня 2021 року відносно ОСОБА_2 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову судді без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов