П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2021 року

м. Харків

справа № 638/247/21

провадження № 3/638/479/21

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі головуючого судді Яковлевої В.М., розглянувши матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який працює водієм в ТОВ «Укравтотранс Плюс», місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1

за частиною першою статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП),

у с т а н о в и в:

13 січня 2021 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов матеріал про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною першою статті 44-3 КУпАП.

Судом встановлено, що 16 грудня 2020 року близько 13 год. 40 хв. в м. Харкові по вул. Клочківській, буд. 159, водій ОСОБА_1 керував автомобілем БАЗ А 079.14, державний номерний знак НОМЕР_1 , та здійснював перевезення пасажирів за маршрутом № 1156 «Зооветакадемія Харків АС 2 (Центральний ринок)» в кількості двадцяти шести осіб, що на п`ять осіб перевищує кількість сидячих місць визначених в документах на транспортний засіб, чим порушив підпункт 9 пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої распіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CоV-2» від 22 липня 2020 року (далі Постанова КМУ).

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 44-3 КУпАП.

Статтею 7 КУАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною першою статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 10 КУпАП встановлено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений КУпАП.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 у судове засідання, призначене на 05 лютого 2021 року на 11 годину 00 хвилин, не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується його особистим підписом у явочному листі (а. с. 12). Про причини неявки суду не повідомив, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надав.

Відповідно до частини другої статті 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачених статтею 44-3 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Виходячи з вище зазначених правових норм, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає можливим провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 надав через канцелярію суду письмові пояснення, просив провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення та у зв`язку зі скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність. Зазначив, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції були допущені порушення чинного законодавства. На момент складення протоколу та на момент розгляду справи пункт 10 втратив чинність на підставі Постанови КМУ № 1236 від 09 грудня 2020 року, пункти 2-9, 11-14 виключено на підставі Постанови КМУ № 1100 від 11 листопада 2020 року, що свідчить про скасування відповідальності особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акту. Формулювання суті правопорушення не може обмежуватися посиланням на нормативний акт, а повинно містити відомості про вчинене правопорушення згідно з диспозицією статті 44-3 КУпАП із конкретизацією суті порушення у відповідності до Закону, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього. Протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 211122 містить також порушення, а саме до нього не додано копії документів на транспортний засіб, документу щодо технічних характеристик автобуса та кількості місць для сидіння даного транспортного засобу, що унеможливлює встановлення факту порушення такої кількості, копії ліцензійної картки, подорожнього листа, квитково-касового листа, схеми маршруту, розкладу руху, не долучено відомостей на підтвердження його перебування в трудових відносинах з ТОВ «Укравтотранс плюс», а також відсутність свідків під час зупинки автобуса та при складенні протоколу. Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 44-3 КУпАП, складений з порушенням вимог статті 256 КУпАП та обставини викладені в ньому не підтверджені відповідними належними та допустимими доказами, що виключають можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 44-3 КУпАП.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов такого висновку.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб»карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Згідно зі статтею 44-3 КУпАП відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Диспозиція статті 44-3 КУпАП є бланкетною і лише описує безпосередньо саме правопорушення, але для повного визначення ознак цього правопорушення відсилає до інших галузей права, тобто відсилає до інших норм права чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки осіб, передбачених в умовах карантину. Зокрема, така норма має загальний і конкретизований зміст. Загальний зміст бланкетної диспозиції передається словесно-документною формою відповідної статті КУпАП і в обов`язковому порядку включає положення інших нормативно-правових актів. Із загальним змістом бланкетної диспозиції пов`язане визначення діяння як правопорушення певного виду та встановлення за нього адміністративної відповідальності, а конкретизований зміст цієї диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює адміністративно-правову норму більш конкретним змістом.

Кваліфікуючі ознаки правопорушення, передбаченого частиною першою статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, мають бути конкретно зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення як того вимагає стаття 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, об`єктивною стороною складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 44-3 КУпАП, є здійснення винною особою діянь, які прямо заборонені Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та деталізовані у Постанові КМУ № 641 від 22 липня 2020 року, рішеннями органів місцевого самоврядування.

Підпунктом 9 пункту 10 вказаної Постанови передбачалося, що здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньо обласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Наданий до суду адміністративний матеріал не містить копії технічної документації транспортного засобу, із зазначеною належною кількістю місць сидіння. Таким чином, суд позбавлений можливості вирішити питання, чи здійснювалося перевезення пасажирів у кількості, двадцяти шести осіб, що на п`ять осіб перевищує кількість місць для сидіння, передбачену технічною документацією транспортного засобу.

Частиною другою статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку статті 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04).

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Крім того, станом на час розгляду адміністративного матеріалу судом, пункт 10 втратив чинність на підставі Постанови КМУ № 1236 від 09 грудня 2020 року, пункти 2-9, 11-14 виключено на підставі Постанови КМУ № 1100 від 11 листопада 2020 року, що свідчить про скасування відповідальності особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акту.

Відповідно до абзацу другого статті 8 КУпАП закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Відповідно до рішення Конституційного суду України № 1-рп/99 від 09 лютого 1999 року (справа за зворотною дією в часті законів та інших нормативно-правових актів) Конституція України, закріпивши частину першу статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинення правопорушення під час дії нормативно-правового акту, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

Згідно з частиною першою статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 44-3 КУпАП.

Керуючись статтями 9, 44-3, 221, 247, 268, 283, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Провадження по справі стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Строк пред`явлення постанови до виконання протягом 3 (трьох) мiсяцiв з наступного дня пiсля набрання нею законної сили.

Суддя В.М. Яковлева