Справа № 266/1723/21
Провадженя№ 3/266/660/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2021 року м.Маріуполь
Суддя Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області Іванець О.Д., розглянувши матеріал, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шахтарськ, Донецької області, громадянина України, працює адміністратором ресторану «Культ», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №645447 від 10 березня 2021 року встановлено, що 15.02.2021 року ОСОБА_1 , який є адміністратором ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: м. Маріуполь, Приморський бульвар, 27, не припинив роботу закладу після 00:00 годин, чим порушив п.3 п.п.10 Постанови КМУ №1236 (зі змінами), чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №645446 від 10 березня 2021 року встановлено, що 07.03.2021 року ОСОБА_1 , який є адміністратором ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , не припинив роботу закладу після 00:00 годин, чим порушив п.3 п.п.10 Постанови КМУ №1236 (зі змінами), чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №645444 від 09 березня 2021 року встановлено, що 09.03.2021 року ОСОБА_1 , який є адміністратором ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , не припинив роботу закладу після 00:00 годин, чим порушив п.3 п.п.10 Постанови КМУ №1236 (зі змінами), чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.
Постановою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 31.05.2021 року, відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП зазначені адміністративні матеріали були об`єднані в одне провадження.
ОСОБА_1 та його захисник повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явились. Від захисника надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю. Також від захисника надійшло клопотання про закриття справи у зв`язку з: порушенням вимог законодавства при складанні адміністративних протоколів; ОСОБА_1 не є суб`єктом даного правопорушення; неналежності доказів в частині доданих до матеріалів аудіо та відео файлів.
Дослідивши матеріали та всі обставини справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що провадження по даній справі необхідно закрити, виходячи з наступного.
Матеріалами справи встановлено, що на момент складання протоколів про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 працював адміністратором ресторану «Культ» та порушив правила щодо карантину людей шляхом не припинення діяльності закладу після 00:00 годин.
Статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.
Частиною 1 ст. 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Згідно п.3 п.п.10 Постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами) з 24 лютого 2021 р. на території України встановлюється жовтий рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого зокрема забороняється робота після 24-ї та до 7-ї години суб`єктів господарювання з надання послуг громадського харчування (ресторанів, кафе, барів, закусочних, їдалень, кафетеріїв, буфетів тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос.
Відповідальність за вказаною статтею нестиме посадова особа суб`єкта господарювання, на якому сталося порушення, тобто особа, яка виконує функції керівника (директор, голова правління тощо) і на яку покладені обов`язки щодо організації дотримання санітарно-гігієнічних правил і норм.
Згідно зі ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.
Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До скасування карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

З вищевикладеного вбачається, що суб`єктом відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.44-3 КУпАП, є виключно суб`єкти господарювання.

Згідно до ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є:

1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вбачається, що останній займає посаду адміністратору ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Жодного доказу про те, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання до суду не надано.

За змістом завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними доказами, а будь-які сумніви повинні трактуватися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Подію та склад правопорушення можуть підтвердити чи спростувати лише належні та допустимі докази, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення.

Рішенням Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, встановлено, що фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, відповідно до норм КУпАП доказуванню по даній категорії справ підлягають порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Така позиція суду узгоджується з приписами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема ст.6 передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку; кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Конвенція широко трактує поняття кримінального правопорушення, та до таких щодо України відносить також справи про притягнення до адміністративної відповідальності.

Європейський Суд з прав людини у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

В частині епізоду вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення 15.02.2021 року, встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №645447 від 10.03.2021 року, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст.44-3 КУпАП, тобто кінцевий термін притягнення до відповідальності ОСОБА_1 сплив 15.05.2021 року.

Таким чином положення п.7 ч.1ст.247 КУпАП виключають можливість здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , яке включає в себе дослідження доказів на предмет наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення, з підстав закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Аналогічна позиція узагальнена науково-консультативним висновком Вищого адміністративного суду України щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, під час закриття провадження у справах про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, вина особи не встановлюється. Поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАПрішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини (див. за посиланням http://www.vasu.gov.ua/nkr/pravovi_ vusnovky/pravjvi_visnjvki_07.11.2017/).

Таким чином, не встановлюючи вину або невинуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП України, суд дійшов до висновку про закриття справи про адміністративне правопорушення в частині епізоду від 15.02.2021 року у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

За епізодами вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, які мали місце 07.03.2021 року та 09.03.2021 року, суд всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності вважає недоведеними факти порушень правил щодо карантину людей, а тому приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 44-3 КУпАП за вказаними фактами, що має наслідком закриття провадження по даній справі.

Керуючись ст.62 Конституції України, ч.1 ст.9, ст.44-3, п.1 ч.1 ст.247, ст.280, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі за епізодом від 15.02.2021 року, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП України.

Провадження по справі за епізодами від 07.03.2021 року та 09.03.2021 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена шляхом подання скарги до Донецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Іванець О. Д.