ПОСТАНОВА

Іменем України

14.05.2021 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Вернік В.М., із участю захисників Кругляка Р.Є., Мітюріна С.О., розглянув матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції у м.Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з базовою вищою освітою, працівника Філії "Енергоремтранс" АТ "Укрзалізниця", мешканця АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

- за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

24.03.2021 року на розгляд Жмеринського міськрайонного суду надійшли матеріали про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, стосовно ОСОБА_1 за ознаками того, що він о 17 годині 00 хвилин 17.02.2021 року керував автомобілем "Land Rover Range Rover", державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло) по площі Перемоги в м.Києві та на пропозицію працівників патрульної поліції щодо проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння від його проходження у встановленому законом порядку відмовився.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав. Пояснив, що зазначеного дня його зупинили працівники патрульної поліції за нібито невідповідний технічний стан керованого ним транспортного засобу Правилам дорожнього руху, проте, ніяких рішень з цього приводу відносно нього ними прийнято не було. У спілкуванні із ним працівник поліції припустив, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння, і усно запропонував йому пройти медичний огляд у лікаря-нарколога. Ніяких письмових направлень щодо проходження медичного огляду у певній лікарській установі йому не надавалось. Від керування автомобілем його не було відсторонено.

Захисник Мітюрін С.О. заявив, що працівниками поліції невмотивовано складено протокол про адміністративне правопорушення, оскільки як вбачається з останнього, всупереч вимогам ст.266 КУпАП ОСОБА_1 не було відсторонено від керування автомобілем. Також працівники поліції неправомірно вимагали від ОСОБА_1 встановити на мобільний телефон додаток "Дія", незважаючи на те, що і посвідчення водія і технічний паспорт на автомобіль були пред`явлені ОСОБА_1 , мотивуючи таку свою вимогу необхідністю перевірки його попередніх порушень. Пояснення водія ОСОБА_1 про те, що він працює та поспішає не були взяті до уваги, як і пояснення, що ОСОБА_1 втомлений після тривалого керування автомобілем. Того ж дня ОСОБА_1 добровільно пройшов медичний огляд, який засвідчив відсутність у його організмі алкоголю та переліку наркотичних речовин. Представив суду висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 від 17.02.2021 року за самозверненням у КНП "Користинівська ЦРЛ". Просив закрити провадження в справі. Також представив суду висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 від 17.02.2021 року за самозверненням у КНП "Коростишівська ЦРЛ ім. Д.І. Потехіна".

Захисник Кругляк Є.Р. також просив закрити провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного порушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та сторони захисту, вивчивши матеріали справи та додатково представлені письмові докази, суддя доходить наступних висновків.

Згідно вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння визначений ст.266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735.

Згідно ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до п.8,12 розділу ІІ вказаної Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції (тобто серед іншого ознак наркотичного сп`яніння), поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Так, встановленої форми направлення поліцейським водія ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в матеріалах справи відсутнє.

Згідно п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Долучений до матеріалів адміністративної справи відеозапис з нагрудної камери працівника поліції DSJ_0000617_000617 (а.с.6) містить відомості щодо обмеженого часу перебігу подій з 17:10:46 до 17:11:38 17.02.2021 року, що вочевидь не становить безперевності їх відтворення з моменту зупинення транспортного засобу і звернення відповідного працівника поліції до особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а надто не охоплює належного роз`яснення останньому його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, повідомлення свого службового звання, імені та причин зупинки транспортного засобу, встановлення особи порушника і свідків, вручення водієві письмового направлення на медичний огляд, а також складання протоколу про адміністративне правопорушення в присутності двох свідків, оскільки у ньому зазначено час вчинення правопорушення і час складення протоколу відповідно о 17:00 годин та о 17 годин 30(36) хвилин відповідно 17.02.2021 року, які перебувають поза межами представленого до суду фрагменту відеозапису.

З цих підстав даний відеозапис суд визнає неналежним і недопустимим доказом у справі, оскільки ним не зафіксовано отримання особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, пропозиції працівника патрульної поліції пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння саме у встановленому порядку, відмова водія суто від чого становить склад вказаного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 03.06.2020 року в справі №199/1441/17, від 18.07.2019 року в справі №216/5226/16-а.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства", п.161).

Відповідно до положень ч.1,2 ст.6 Конвенції 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Наведене кореспондується із правилами ст.7 КУпАП, в силу якої ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

За змістом Рішення Конституційного Суду України від 29.02.2019 року №1-р/2019 наголошено, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вказана вище сукупність обставин визначає недоведення складу вказаного у протоколі правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у діях ОСОБА_1 , а надто з огляду на добровільне здійснення даною особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, проходження медичного огляду включно на стан наркотичного сп`яніння, що вбачається з представленого захисником висновку щодо результатів медичного огляду від 17.02.2021 року в межах двогодинного строку з часу його затримання працівниками поліції, згідно якого у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння не виявлено; та становить об`єктивні підстави закриття провадження у справі, узгоджуючись з положенями ст.62 Конституції України, наведеної практики Європейського суду з прав людини та вимогами п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, оскільки рішення суду не може грунтуватись на припущеннях та ухвалюватись за існування очевидних сумнівів у доведеності вини, що підлягають тлумаченню на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, керуючись ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст.221, 247, 251, 252, 264, 265, 276, 280, 283, 284 КУпАП України,

ПОСТАНОВИВ :

Закрити провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути апеляційна скарга особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.

Суддя Вернік В.М.