Номер провадження: 33/813/59/21
Головуючий у першій інстанції Лупенко А. В.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Князюк О.В., за участю секретаря судового засідання Бикової К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2020 року в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Саврань Савранського району Одеської області, громадянина України, працюючого водієм, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.4 ст.121 КУпАП,-

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 01.10.2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) місяці, із стягненням судового збору у розмірі 420,40 гривень.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду 04.12.2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Апелянт зазначає, що постанова Суворовського районного суду м. Одеси від 01.10.2020 року не відповідає вимогам чинного законодавства, прийнята з порушенням Закону та підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд як на доказ винуватості послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 525284 від 31.08.2020 та особисті пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Однак, апелянт зазначає, що протокол містить лише суб`єктивне твердження співробітника поліції. Вказує, що не зрозуміло яким чином, у який спосіб та на підставі чого встановлено, що кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів на керованому ОСОБА_1 авто не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу невідомо. Такі відомості відсутні як у протоколі про адміністративне правопорушення так і в оскаржуваному судовому рішення.

Крім того, у своїх поясненнях апелянт вказує, що правила дорожнього руху ним порушено не було. Стверджує, що ніякого додаткового освітлення на керованому автомобілі встановлено не було, а автомобіль обладнаний зовнішніми світловими приладами. Які відповідають вимогам конструкції транспортного засобу встановлені виробником. Відсутні фото та відео- фіксація інкримінованого порушення. Покази свідків, акт огляду транспортного засобу.

Апелянт зазначає, що відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів, які б могли підтвердити факт порушення Правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої постанови суду.

Таким чином, ОСОБА_1 вважає, у суду першої інстанції, були відсутні прямі, безспірні і безсумнівні докази порушення апелянтом п.п «а» п. 31.4.3 ПДР України, а отже і вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

За таких обставин апелянт просить постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 01.10.2020 року скасувати, прийняту нову постанову про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

В судове засідання 27.01.2021 року з`явився - ОСОБА_1 , просив суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з закриттям провадження у справі. за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження

Під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 у судове засідання, яке було призначено на 01.10.2020 року не з`явися.

У зв`язку з цим та враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.277 КУпАП, суд першої інстанції розглянув справу за її відсутності.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови суду в той же строк вручається або висилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

З матеріалів справи вбачається, що справа була розглянута за відсутності ОСОБА_1 , з постановою особа ознайомився лише 30.11.2020 року під час ознайомлення з матеріалами справи, та у той же день отримав примірник оскаржуваної постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 01.10.2020 року. У зв`язку з вище наведеним не мав можливості оскаржити постанову у встановлений законодавством десятиденний строк.

Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, апелянтом було подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Суд приходить до висновку, що причина пропуску строку ОСОБА_1 на апеляційне оскарження, є обґрунтованою, тому строк на апеляційне оскарження постанови суду підлягає поновленню.

Обставини справи

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 ч.1 КУпАП).

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (ст. 254 КУпАП).

Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису (ст. 251 ч.1 КУпАП).

Як вбачається з матеріалів справи 31.08.2020 р., о 13:15год., ОСОБА_1 , по 21 км автошляху М-14 в Лиманському районі Одеської області, повторно протягом року, керував автомобілем марки «DAF», держномер НОМЕР_1 , на якому кількість зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу 4 світові прилади встановлені додатково, чим порушив вимоги п.31.4.3А Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.4 ст.121 КУпАП.

Ухвалюючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції виходив з того, що вина останнього у скоєнні правопорушення, відповідальність передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, підтверджена дослідженими доказами та матеріалами справи, а саме:

- змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №525284 від 31.08.2020р., згідно якого ОСОБА_1 порушив вимоги п.31.4.3А Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст.121 КУпАП;

- поясненнями ОСОБА_1 від 31.08.2020р., згідно яких він пояснив про обставини вчинення інкримінованого йому правопорушення.

Проте суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами суду першої інстанції, оскільки, як вбачається з пояснень ОСОБА_1 ним першочергово зазначено, що в салоні автомобіля було встановлено тільки заводське освітлення, та з інкримінованим йому порушенням правил дорожнього руху, особа що притягується до адміністративної відповідальності не погоджується.

Зважаючи на викладене, постанова суду щодо змісту та обґрунтованості не відповідає вимогам ст. 251, 252, 283 КУпАП.

Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП (ч.2 ст. 251 КУпАП).

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі - презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні будь-які докази та підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом із встановленими більш ніж двома світловими приладами та порушення останнім п.п. «а» п. 31.4.3 правил дорожнього руху.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (справи «Малофєєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення (ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП).

Орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає, у тому числі, рішення про скасування постанови і закриття справи (ст. 293 КУпАП).

Приймаючи до уваги, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь, викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист, тобто не доведено складу адміністративного правопорушення за ст. 121 ч.4 КУпАП, провадження в адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю з підстав п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄКПЛ , при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

З огляду на зазначене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 252, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження на Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 01.10.2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2020 року скасувати.

Закрити провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення з підстав п.1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Князюк