КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
33/824/889/2021 Головуючий у першій інстанції - Перекупка Г.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2021 року суддя Київського апеляційного суду Ковальська В.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2020 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 18 вересня 2020 року о 00 год. 52 хв. вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, а саме: керував автомобілем Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_1 , на вулиці Соборній, 1 (Кільцева дорога) Київська область, з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просив скасувати постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2020 року та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вказує на порушення його прав при розгляді справи в суді першої інстанції, оскільки про час і місце розгляду він дізнався 17 грудня 2020 року та в судовому засіданні 18 грудня 2020 року подав клопотання про відкладення розгляду справи та надання йому дозволу на ознайомлення з матеріалами справи, натомість суд дав одну годину на ознайомлення з матеріалами справи, а розгляд справи відбувся без участі свідків та без участі захисника особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності.

При цьому апелянт стверджує, що суд обмежив його право надавати докази та пояснення по суті справи в суді.

При розгляді справи суддя залишив поза увагою те, що на відео, яке долучено до матеріалів справи, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження освідування, а лише наполягав на наданні працівниками поліції доказів законності зупинки транспортного засобу.

Апелянт вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 , зокрема того, що він керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння.

Поліцейські не складали акту огляду на стан сп`яніння відносно ОСОБА_1 та такий акт відсутній в матеріалах справи.

Наявний в матеріалах справи диск з відеозаписом є неналежним доказом, оскільки на ньому не видно саме відмови водія від проходження освідування.

Водночас, посилаючись на цей же відеозапис, апелянт вказує, що з відеозапису убачається, що він не висловлював свою однозначну та категоричну незгоду їхати до лікарні для проходження огляду на стан сп`яніння.

Апелянту ОСОБА_1 на адресу, зазначену в апеляційній скарзі, поштою неодноразово надсилались повідомлення про час розгляду його апеляційної скарги в Київському апеляційному суді, проте вказані повідомлення були повернуті з відміткою пошти про відсутність адресата за вказаною адресою (а.с. 51, 54, 60 ).

Повідомити ОСОБА_1 про час розгляду справи за вказаним в апеляційній скарзі номером телефону також не виявилось можливим, оскільки відповідно до повідомлення оператора мобільного зв`язку даний номер не існує. (а.с. 62).

28 квітня на офіційному веб-сайті Київського апеляційного суду було розміщено оголошення про призначений на 17 травня 2021 року о 12 годині 30 хвилин розгляд справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2020 року 9а.с. 62), проте апелянт в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду вважає, що постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2020 року відносно ОСОБА_1 необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2020 року про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, встановлених судом відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 128341 від 18 вересня 2020 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Доводи апелянта про те, що він не відмовлявся від проходження освідування, а лише наполягав на наданні працівниками поліції доказів законності зупинки транспортного засобу спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого убачається, що ОСОБА_1 дійсно вимагав у поліцейських пояснити йому причину зупинки керованого ним автомобіля, але при цьому, після того, як поліцейські виявили у нього ознаки наркотичного сп`яніння, не реагував на неодноразові вимоги поліцейських пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.

При цьому посилання апелянта на те, що він не висловлював свою однозначну та категоричну незгоду їхати до лікарні для проходження огляду на стан сп`яніння, не може бути взятим до уваги, оскільки відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а ОСОБА_1 у даному випадку не погодився пройти огляд на стан сп`яніння, незважаючи на неодноразові вимоги поліцейських, тобто у даному випадку водій не виконав вимог вказаного пункту ПДР України.

З відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 поліцейський пояснив водієві причину зупинки автомобіля, а саме порушення вимог ПДР України щодо заборони перетину суцільної лінії дорожньої розмітки. Вказане порушення зафіксовано у постанові поліцейського від 18 вересня 2020 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с.4).

Після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 у водія були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення: порушення мови, зіниці очей не реагують на світло.

Вказані ознаки наркотичного сп`яніння, виявлені у водія ОСОБА_1 , були неодноразово озвучені як йому особисто, так і в присутності двох свідків, які були присутніми при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Відтак суддя апеляційного суду вважає неспроможними доводи апеляційної скарги про відсутність належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння.

При цьому відсутність в матеріалах справи акту огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 сама по собі не спростовує висновок, викладений у постанові судді про те, що він керував автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння, оскільки цей висновок ґрунтується на інших доказах, зокрема, даних відеозапису з нагрудної камери поліцейського.

Суддя апеляційного суду вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо неналежності як доказу диску з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, оскільки на відеозаписі зафіксовано процес спілкування водія ОСОБА_1 з поліцейськими, починаючи з моменту зупинки транспортного засобу до завершення процесу складання протоколу про адміністративне правопорушення, з вирішенням питання про відсторонення водія від управління транспортним засобом та передачі транспортного засобу іншим особам чи евакуації.

Отже, доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є необґрунтованими.

Також є необґрунтованими доводи апеляційної скарги про порушення та обмеження його прав при розгляді відносно нього справи про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи убачається, що 18 грудня 2020 року ОСОБА_1 подав до суду клопотання про перенесення розгляду справи, призначеного на 18 грудня 2020 року на іншу дату у зв`язку із залученням адвоката, проте в матеріалах справи будь-які дані про залучення особою, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, захисника до участі у справі відсутні.

У цьому ж клопотанні ОСОБА_1 просив надати дозвіл на ознайомлення з матеріалами справи та робити з неї фото-відео копії.

Клопотання ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами справи було задоволено та він був ознайомлений з матеріалами справи, про що свідчить відповідна відмітка на вказаному клопотанні (а.с. 18).

ОСОБА_1 під розписку був ознайомлений з правами особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, (а.с. 19) та приймав участь в судовому засіданні 18 грудня 2020 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 давав пояснення по суті обставин, викладених у протоколі про адміністративні правопорушення, при цьому матеріали справи не містять будь-яких даних про те, що він наполягав на участі захисника у справі або заявляв інші клопотання щодо перевірки доказів чи надання інших доказів.

За таких обставин суддя апеляційного суду вважає, що у справі відносно ОСОБА_1 не були порушені права особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП.

Окрім того, навіть у разі порушення прав особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, при розгляді справи суддею районного суду, права цієї особи могли бути поновленими в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Проте, ОСОБА_1 після подачі апеляційної скарги не цікавився її розглядом, на неодноразові повідомлення про розгляд справи в апеляційній інстанції не реагував та не з`явився в судове засідання апеляційної інстанції.

Отже, суддя апеляційного суду не вбачає підстав для скасування постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 та закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18 грудня 2020 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська