Справа № 274/2007/19 Провадження № 3-в/0274/8/21
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В.(далі Суд), розглянувши 01.06.21 р. подання Бердичівського міськрайонного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Житомирській області про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, застосованого постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.05.2019 р., у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Бердичівського міськрайонного суду від 06.05.2019 р., яка набрала законної сили 17.05.2019 р., ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано до неї стягнення у виді ста двадцяти годин суспільно корисних робіт.

Інспектор Бердичівського міськрайонного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Житомирській області капітан внутрішньої служби М.Атішева звернулась з поданням, у якому просить вирішити питання про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, накладеного постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.05.2019 р., у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.

Подання мотивоване тим, що ОСОБА_1 на виклики для постановки на облік до уповноваженого органу з питань пробації не з`являлась, встановити її місцезнаходження не вдалося, на даний час оголошено розшук ОСОБА_1 , з часу набрання законної сили постановою про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді ста двадцяти годин суспільно корисних робіт минуло більше ніж два роки.

Судом з`ясовано, що з матеріалів особової справи ОСОБА_1 № 04/2019, наданої Бердичівським міськрайонним відділом філії Державної установи "Центр пробації" в Житомирській області, вбачається, що постанова Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.05.2019 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності була прийнята до виконання 23.05.2019 р.

За зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово було направлено виклики до Бердичівського відділу з питань пробації для постановки на облік, однак вона за вказаними викликами не з`являлася.

26.06.2019 р. з Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області надійшла інформація про те, що ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 . За вказаною адресою направлялися виклики до Бердичівського відділу з питань пробації для постановки на облік, однак ОСОБА_1 за вказаними викликми не з`явилася.

Працівниками Бердичівського міськрайонного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Житомирській області періодично здійснювалися перевірки за можливим місцем проживання ОСОБА_1 за вказаними вище адресами, однак ОСОБА_1 завжди була відсутня.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13.04.2021 р. за поданням начальника Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) В.В. Пригунова оголошеного розшук ОСОБА_1 .

На момент скерування подання до суду ОСОБА_1 не розшукана, за викликами до уповноваженого органу з питань пробації не з`являлася, строк накладеного адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт не відбула.

Відповідно до статті 304 Кодексу України про адміністративні правопорушення питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі Озтюрк проти Германії від 21.02.1984 р., справи про адміністративні правопорушення для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями статті 9 Конституції України, статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" усталена судова практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції, часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як "кримінальні" у розумінні норм Конвенції.

Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 р. зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Положення Кодексу України про адміністративні правопорушення не містять поняття "строки давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення", тобто законодавцем залишено поза сферою свого регулювання питання щодо строків виконання таких постанов, створивши при цьому ситуацію безстрокового виконання такого рішення суду.

Натомість, дані строки передбачені в Кримінальному кодексі України, а саме стаття 80 Кримінального кодексу України регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Крім того, Конституційний суд України у пунктах 3.4 і 3.6 рішення від 11.10.2011 р. (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що "не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям "правопорушення", а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним". У цьому рішенні Конституційний суд України поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, Суд вважає за можливе до виниклих правовідносин застосувати аналогію закону, а саме норми статті 80 Кримінального кодексу України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі).

Зважаючи на те, що постанова про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 не виконана з об`єктивних причин, на даний час оголошено розшук останньої, з урахуванням того, що з часу набрання законної сили постановою про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді ста двадцяти годин суспільно корисних робіт минуло більше, ніж два роки, ОСОБА_1 слід звільнити від відбування покарання у виді суспільно корисних робіт у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись статтями 304 Кодексу України по адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

1. Подання Бердичівського міськрайонного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Житомирській області про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт задовольнити.

2. Звільнити ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, застосованого постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.05.2019 р., у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Корбут