Провадження №: 3/755/2529/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" квітня 2021 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Дзюба О.А., при секретарі судових засідань Білому А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, матеріали адміністративної справи, які надійшли Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 5 ст. 184 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення зі складеним протоколом відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 185 КУпАП.

Як вбачається з протоколу, серії №103008-36 від 12.10.2020 року, «05 вересня 2020 року, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 порушила вимоги розпорядження №421 від 30 червня 2020 року органу опіки та піклування Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації «Про визначення способів участі батька у вихованні малолітньої дитини», а саме не надала можливості побачення батьку ОСОБА_2 , з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у визначений зазначеним розпорядженням спосіб та час, тим самим не виконала рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкування з нею того батьків, хто проживає окремо від дитини, таким чином порушила вимоги ч.5 ст.184 КУпАП».

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 грудня 2020 року справу про адміністративне правопорушення №755/17108/20 (провадження №3/755/8468/20) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 184 КУпАП було повернуто до Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської РДА в м. Києві для належного дооформлення.

23.02.2021 року вищезазначена справа повернулась з Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської РДА в м. Києві без усунення недоліків.

Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні надав письмові та усні пояснення, згідно з яких з липня 2020 року ОСОБА_1 обмежує його у спілкуванні з його дочкою, незважаючи на розпорядження органу опіки та піклування Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації «Про визначення способів участі батька у вихованні малолітньої дитини». Через постійні перешкоди він не бачить дитину.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та її захисник - адвокат Гарницький П.П. в судовому засіданні просили закрити справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , посилаючись на те, що протокол про адміністративне правопорушення штучно створений лише за заявами ОСОБА_2 без проведення жодної перевірки та відібрання пояснень у самої матері. А ті пояснення та скарги самої дочки ОСОБА_3 на свого біологічного батька проте, що не бажає його бачити, перекручені на користь потерпілого. Протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 складені за відсутністю складу адміністративного правопорушення та без жодних доказів. Також зазначали, що ОСОБА_1 ніколи не чинила перешкоди у спілкуванні дитини з батьком, а навпаки дитина відмовляється від спілкування. Звернення ОСОБА_2 до працівників поліції з заявами про вчинення перешкод у спілкуванні з дитиною жодним чином не підтверджують той факт, що ОСОБА_1 здійснювала такі перешкоди.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, вислухавши пояснення потерпілого, особи, що притягається до адміністративної відповідальності та її захисника, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Частиною 5 ст.184 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до вимог ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.245 КУпАП одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

На підставі ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею ч.5 ст.184 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Європейський суд з прав людини наголошує, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчинені певного правопорушення, винність у скоєнні якого певною особою має доводитись в суді: суд також не має права самостійно відшукувати докази винності особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який… встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Як вказаного у справах «Малофеева проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшкувати докази на користь обвинувачення, оскільки не становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З протоколу про адміністративне правопорушення, №103008-36 від 12.10.2020 року, вбачається, що «05 вересня 2020 року, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 порушила вимоги розпорядження №421 від 30 червня 2020 року органу опіки та піклування Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації «Про визначення способів участі батька у вихованні малолітньої дитини», а саме не надала можливості побачення батьку ОСОБА_2 , з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у визначений зазначеним розпорядженням спосіб та час, тим самим не виконала рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкування з нею того батьків, хто проживає окремо від дитини, таким чином порушила вимоги ч.5 ст.184 КУпАП».

Разом з тим, вказаний протокол про адміністративне правопорушення, складений лише на підставі заяв ОСОБА_2 та додані до них матеріали не містять усіх необхідних відомостей, які б підтверджували те, що ОСОБА_1 дійсно створює перешкоди у спілкуванні з дитиною.

Також при оформленні матеріалів даної справи працівниками органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації не було надано оригіналів заяв ОСОБА_2 , додатків до заяв- матеріали перевірки №60650 Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, листи-запрошення ОСОБА_1 . Долучені до протоколу копії вказаних матеріалів не є належними і допустимими доказами.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України в своїй постанові № 11 від 17.10.2014 р., «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» в п. 12 роз`яснив, що норми КУпАП не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення, складеного не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог статті 256 цього Кодексу вмотивованою постановою суду для належного оформлення.

Так, відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Однак, в наданих суду Службою у справах дітей та сім`ї Дніпровської РДА в м. Києві матеріалах відсутній підпис ОСОБА_1 - особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Виходячи з наведеного, вбачається, що особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, не була ознайомлена з його змістом, їй не було роз`яснено її права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, та, відповідно, вона не мала можливості надати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу.

Відповідно до Інструкції з оформлення посадовими особами органів опіки та піклування матеріалів про адміністративні правопорушення визначає процедуру складання уповноваженими посадовими особами протоколів про адміністративні правопорушення відповідно до ч.ч. 5, 6 ст.184 КУпАП. Інструкцією передбачено, що протокол складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, за формою згідно з додатком 1 цієї Інструкції із зазначенням відомостей відповідно до частини першої статті 256 КУпАП.

Однак, як вбачається з матеріалів справи протокол був складений 12 жовтня 2020 року, а адміністративне правопорушення вчинене 05 вересня 2020 року, отже протокол був складений більш ніж через місяць, що порушує вимоги законодавства.

Таким чином, достатніх доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 184 КУпАП, матеріали справи не містять та в ході судового розгляду встановлено не було.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Враховуючи викладене, оцінивши наведені захисником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, доводи на підтвердження відсутності в її діях складу правопорушення, дослідивши усі наявні у справі докази, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, копію витягу з розпорядження, заяви ОСОБА_2 від 05.09.2020 року, матеріалів перевірки кримінального правопорушення, зареєстрованого до єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинення кримінального правопорушення та інші події за №60650 від 05.09.2020 року, копіями довідок та рапортів, копією пояснення ОСОБА_2 , за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки обставини скоєння адміністративного правопорушення, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджені у судовому засіданні жодним доказом.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.5 ст.184 КУпАП, не знайшов підтвердження в судовому засіданні, що зумовлює закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.1, 7, 9, 44-3, 245, 247, 251-252, 280, 283-285 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 184 КУпАП закрити за відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Суддя: О.А. Дзюба