ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 613/71/20 Головуючий суддя І інстанції Уварова Ю. В.
Провадження № 33/818/25/21 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Богодухівського районного суду м. Харкова від 30 березня 2020 року стосовно ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , 1997 року народження, громадянин України, мешканець м. Богодухова Харківської області, -

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Постановою встановлено, що ОСОБА_1 01 січня 2020 року, о 13 год. 30 хв. керував автомобілем «ВАЗ-211040», д.н.з. НОМЕР_1 по площі Соборності в м. Богодухові у стані алкогольного сп`яніння. За вказане порушення передбачена адміністративна відповідальність за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на те, що працівники поліції маніпулювали приладом Драгер. Свідками у справі є його друзі. Показання працівника поліції, які він надавав в судовому засіданні є незаконними, оскільки він із захисником не заявляли клопотань про його допит. Посилається на різницю між температурою повітря, яка зафіксована у роздруківці газоаналізатору Драгер та яка була насправді. Вказує на відсутність повідомлення працівників поліції щодо його перебування у стані алкогольного сп`яніння за кермом автомобіля. Також вказує, що працівники поліції не роз`яснили йому його права, чим порушили його право на захист. Зазначає, що йому не пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Крім того, ОСОБА_1 просив поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Богодухівського районного суду Харківської області від 30 березня 2020 року, оскільки в судовому засіданні в суді першої інстанції він участі не приймав. Крім того, його захисником адвокатом Тризна Є.М. 06.04.2020 року подавалась апеляційна у строк, передбачений ст. 294 КУпАП, однак вона була повернута захиснику.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

З метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя, - відкрито апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_1 .

В судове засідання в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Проте, 14.01.2021 року захисник Тризна Є.М. помічнику судді пере6дав телефонограму про те, що просить розглядати апеляційну скаргу ОСОБА_1 за його відсутності та відсутності ОСОБА_1 .

Крім того, захисник Тризна Є.В. на телефонний номер помічника судді направив фотокопію заяви від 14.01.2021 року про розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 без участі захисника та Божка В.А.

Враховуючи вищенаведене, а також дотримуючись вимог ст. 268 та ч.6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_1 без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та без участі його захисника.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.9 (А).

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. При цьому належить врахувати те, що, оспорюючи висновки суду першої інстанції, правопорушник не заявляв будь-яких клопотань, в тому числі щодо допиту свідків, зазначених працівниками поліції у протоколі про адміністративне правопорушення.

Переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції послався на докази, а саме: відомості протоколу про адміністративне правопорушення, відомості акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, відомостями роздруківки газоаналізатору Драгер, відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, відомості письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення (арк. 2), ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія із застосуванням приладу Драгер у присутності двох свідків.

З відомостями цього протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис.

В своїх поясненнях, зазначених в цьому протоколі, ОСОБА_1 вказав, що «… ОСОБА_4 керував автомобілем, пив 31.12.19 шампанське около 23-50 год.».

Крім того, в своїх письмових поясненнях (арк. 7) ОСОБА_1 зазначив, що він керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції. Після зупинки працівники запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням газоаналізатору драгер на місці його зупинки, на що він погодився. У присутності двох свідків ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням алкотестеру Драгер. Результат огляду 0,22проміле. Також зазначив, що 31.12.2019 року близько 23-50 год. він вдома випив алкогольне шампанське в кількості 100 мг, після чого спиртні напої не вживав.

Аналізуючи письмові пояснення, надані у протоколі та на окремому аркуші суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 повністю визнавав свою вину у порушенні вимог п. 2.9А Правил дорожнього руху України.

Поряд з цим, належить взяти до уваги й те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії службової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 не оскаржувалися.

Крім того, відповідно до інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений вичерпний перелік ознак алкогольного сп`яніння, що узгоджується із тими ознаками, що були виявлені працівниками поліції під час зупинки ОСОБА_1 а тому апеляційний суд дійшов висновку, що дії працівників поліції під час складання протоколу відповідали вимогам цієї інструкції.

Крім того, відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (арк. 8, 9) вбачається, що в їх присутності водію ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням газоаналізатору Драгер, результат якого 0,22 проміле.

В судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_2 , будучі повідомлений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, пояснив, що 01.01.2020 року їхав на автомобілі разом з ОСОБА_1 , який був за кермом. Їх зупинили працівники поліції і він був залучений у якості свідка під час огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння. ОСОБА_1 добровільно продував газоаналізатор, драгер показав незначне перевищення допустимої норми. Також зазначив, що ОСОБА_1 не просив відвезти його до лікарні.

Відповідно до відомостей роздруківки газоаналізатору Драгер (арк. 4), вміст алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі складає 0,22 проміле.

Цей результат ОСОБА_1 не оспорював, про що свідчить його власноручний підпис у цій роздруківці, а також у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння у графі «з результатом огляду згоден».

Поряд з цим, відповідно до відомостей, що містяться на відеозапису бодікамер працівників поліції (арк. 12) вбачається, що працівниками поліції після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , останньому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням газоаналізатору Драгер та у закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 погодився та пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням газоаналізатору Драгер. Результат цього огляду 0,22 проміле. На проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі ОСОБА_1 не наполягав.

Твердження апелянта про те, що свідками у справі є його друзі не суперечить відомостям матеріалів справи, однак цей факт не спростовує його винуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Крім того, ОСОБА_1 не надав будь-яких фактичних відомостей, які свідчать про упередженість цих свідків.

Крім того, відповідно до відомостей електронного рапорту (арк. 6) вбачається, що 01.01.2020 року о 13.46 до Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області надійшло анонімне повідомлення про те, що волій авто 21010 сірого кольору, з символами 9539 за кермом в алкогольному сп`яніння поїхав в бік площі.

Ці відомості спростовують твердження ОСОБА_1 про відсутність анонімного повідомлення про скоєння ним адміністративного правопорушення.

Крім того твердження апелянта щодо не роз`яснення працівниками поліції йому його прав не відповідає дійсності, оскільки в письмових поясненнях свідків зазначено, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, а також ст. 268 КУпАП.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституцій України, ст. 268 КУпАП. Зі змістом протоколу ОСОБА_1 ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис.

Отже це твердження апелянта є не обґрунтованим та таким, що не відповідає дійсності.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9А Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Богодухівського районного суду м. Харкова від 30 березня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Богодухівського районного суду м. Харкова від 30 березня 2020 року, щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков