Справа №588/368/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Щербаченко М. В.
Номер провадження 33/816/258/21 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Панченко П.Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 07 квітня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює у ВСП «Сумське територіальне управління» Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця», проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 07 квітня 2021 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік за те, що 09 березня 2021 року о 17 год. 30 хв. у м. Тростянець по вул. Благовіщенська, 98 на шляхопроводі, керуючи транспортним засобом Daewoo Lanos з державним номерним знаком НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода), не був уважним під час обгону транспортного засобу, не вибрав безпечного інтервалу та швидкості руху, допустив зіткнення з іншим транспортним засобом, який внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав механічні ушкодження. Після цього водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду за допомогою пристрою 3810 Драгер на місці зупинки та в медичному закладі у присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 2.5, 13.3 Правил дорожнього руху.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, вважаючи його незаконним, необґрунтованим, невмотивованим унаслідок неправильної оцінки доказів та невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просив постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що:

- протокол про адміністративне правопорушення від 09 березня 2021 року серії ДПР18 №213392, складений відносно нього за ст. 124 КУпАП не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому зазначено лише про механічне пошкодження транспортних засобів, а у графі «Свідки чи потерпілі» відомості взагалі відсутні, при тому, що особа набуває процесуального статусу потерпілого і має відповідні права лише з моменту внесення даних про таку особу, якій спричинено шкоду будь-якого виду;

- суду, для розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, були надані протокол, схема ДТП та три пояснення - його, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , при цьому, суд не перевірив чи правильно складений протокол, не повернув його відповідному правоохоронному органу для належного оформлення, пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прочитати неможливо, однак, у постанові зазначено, що ОСОБА_2 є власником пошкодженого транспортного засобу, а ОСОБА_3 була свідком події, тобто, суд самостійно надав ОСОБА_2 статус потерпілого;

- суд першої інстанції встановив факт внесення виправлень до вищезазначеного протоколу, які мали місце після того, як він його підписав і при цьому, визнав протокол таким, що за змістом відповідає вимогам Закону, не викликає сумнівів та є допустимим доказом, однак, відповідно до п. 7 Розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06 листопада 2015 року №1376, такий протокол не може вважатись належним та допустимим доказом у справі, оскільки при його складанні не були дотриманні вимоги ст. 254 КУпАП та були порушені його законні права на захист, а оскільки цей протокол є недопустимим доказом, то і усі інші похідні докази також є недопустимими, враховуючи відповідну практику ЄСПЛ;

- в його діях також відсутній і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, протокол від 09 березня 2021 року серія ДПР18 № 491005, у розумінні ст. 251 КУпАП, не може бути визнаний належним доказом у справі, а відомості, які він містить лише підтверджують факт порушення процедури огляду на стан сп`яніння;

- фактично відмови пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки не було, він погодився на проведення такого огляду на місці зупинки автомобіля із використанням алкотестеру, однак свідки присутні при цьому не були, що могло б підтвердити відео з нагрудних камер поліцейських, проте, таке відео відсутнє, а у доданих до матеріалів справи міститься лише відео файлів з окремими фрагментами відеозапису, що є порушенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року №1026, а тому вказаний відеоматеріал є неналежним та недопустимим доказом;

- йому запропонували пройти огляд на стан сп`яніння із використанням спеціального технічного засобу «Драгер» не на місці зупинки транспортного засобу по вул. Благовіщенська, 98, а на вул. Шевченка, 20 і вже у присутності двох свідків, що підтверджується протоколом від 09 березня 2021 року серії ДПР18 № 491005, однак на цей раз він відмовився проходити огляд, оскільки вважав, що його права порушені;

- суд першої інстанції безпідставно поклав в основу підтвердження його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, показання ОСОБА_2 , надані в суді, оскільки показання останнього не містять жодної інформації щодо порушення ним вимог п. 2.5 ПДР та на їх підставі не можливо встановити дійсні обставини справи, крім того, у постанові зазначено, що ОСОБА_2 повідомив про ознаки у нього алкогольного сп`яніння, у той час, як його притягують до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння;

- свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не були залучені поліцією на місці зупинки транспортного засобу по АДРЕСА_2 , а тому їх свідчення не можуть бути належними та достовірними доказами вчинення ним даного адміністративного правопорушення, крім того вказані свідки не надавали особистих письмових свідчень, а лише підписували заздалегідь надруковані та ідентичні один одному пояснення і в суді вони допитані не були;

- до суду не викликалися особа, яка склала протокол, а також не з`явився прокурор, тому, суд, притягнувши його до відповідальності, фактично перебрав на себе роль обвинувачення і втратив неупередженість.

Вислухавши особу, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Панченко П.Е., які апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження закрити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

На думку апеляційного суду, вищезазначених вимог Закону, суддя районного суду дотримався в повному обсязі.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, встановлена суддею з врахуванням:

- даних, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення від 09 березня 2021 року серії ДПР18 №213392, який за змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП;

- наданих в судовому засіданні пояснень потерпілого ОСОБА_2 про обставини ДТП, які узгоджуються з його письмовими поясненнями від 09 березня 2021 року наданими останнім на місці дорожньої пригоди;

- письмових пояснень свідка ОСОБА_3 , яка є дружиною ОСОБА_6 і разом з останнім перебувала в автомобілі, коли сталося ДТП;

- схеми ДТП, складеної 09 березня 2021 року, з якої вбачається, що місцем, де сталась подія, є шляхопровід по вул. Благовіщенська, 98 у м.Тростянець, зіткнення відбулось між автомобілями Daewoo Lanos з державним номерним знаком НОМЕР_1 та автомобілем Ford Focus з державним номером НОМЕР_2 , яка складена за установленою формою, містить дані про ділянку дороги, на якій сталась пригода, орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, дані про розташування транспортних засобів, причетних до пригоди, фізичні параметри їх розміщення відносно елементів проїжджої частини;

- відеозапису з нагрудної камери поліцейського, доданого до протоколу.

Вказані докази узгоджуються між собою та не викликають сумнівів щодо своєї належності та допустимості.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення від 09 березня 2021 року серії ДПР18 №213392, складений відносно нього за ст. 124 КУпАП не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому зазначено лише про механічне пошкодження транспортних засобів, а у графі «Свідки чи потерпілі» відомості взагалі відсутні, то апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки не зазначення у протоколі даних про потерпілу сторону, не виключає її фактичної наявності та самого факту вчинення ДТП.

Посилання апелянта на те, що суддя самостійно надала ОСОБА_2 статус потерпілого, є необгрунтованими, оскільки останній особисто в судовому засіданні надав пояснення про те, що він є власником автомобіля Ford Focus з державним номером НОМЕР_2 , якому були спричинені механічні пошкодження внаслідок протиправних дій ОСОБА_1 і на спростування таких пояснень потерпілого останнім доказів надано не було.

Крім того, доводи апеляційної скарги про те, що суддею не було перевірено, чи правильно був складений протокол, який, насправді, не може вважатись належним та допустимим, за наявності виправлення у ньому, апеляційний суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що при дослідженні складеного відносно ОСОБА_1 протоколу за ст. 124 КУпАП, суддею було встановлено наявність виправлення пункту 2.3 «в» на пункт 2.3 «б» ПДР, яке було відсутнє у примірнику, отриманому ОСОБА_1 , і з врахуванням п. 7 Розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої наказом МВС України №1376, від 06.11.2015 року та з метою не допущення порушення права ОСОБА_1 на захист, посилання на порушення останнім пункту 2.3 ПДР було виключено, інших недоліків у вказаному протоколі суддею встановлено не було і з цим, також, погоджується суд апеляційної інстанції.

Доводи апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд також вважає безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, враховуючи наступне.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя дійшов з врахуванням протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №491005 від 09.03.2021, показаннями водія ОСОБА_2 , письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які підтвердили, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського на оптичному диску, який підтверджує факт відмови ОСОБА_1 на вимогу поліцейського пройти огляд у встановленому законом порядку на стан сп`яніння.

При цьому доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи містяться лише окремі фрагменти відеозапису, а тому, вказаний відеоматеріал є неналежним та недопустимим доказом, апеляційний суд вважає безпідставними, враховуючи, що зазначений відеоматеріал містить запис подій, які відбувалися 09 березня 2021 року о 17 год. 30 хв. за участі саме ОСОБА_1 з фіксуванням обставин, які і стали, в подальшому, підставою для складання відносно останнього протоколів про адміністративні правопорушення.

Крім того, на підтвердження своїх доводів про те, що фактично відмови пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки не було, що згода на проведення такого огляду саме на місці зупинки була надана, однак свідки присутні при цьому не були, ОСОБА_1 апеляційному суду доказів не надав і в матеріалах справи на підтвердження вказаних обставин такі докази також відсутні.

Щодо доводів апелянта про те, що йому запропонували пройти огляд на стан сп`яніння із використанням спеціального технічного засобу «Драгер» не на місці зупинки транспортного засобу, а саме, по вул. Благовіщенська, 98, а на вул. Шевченка, 20, і це вже відбувалося у присутності двох свідків, однак на цей раз він відмовився проходити огляд, оскільки вважав, що його права порушені, то апеляційний суд звертає увагу на те, що вказані обставини перевірялися суддею під час розгляду справи і було встановлено, що після зіткнення автомобілів, подальше їх перебування на місці ДТП ускладнювало рух через шляхопровід, а тому, після складення схеми, обидва автомобіля з дозволу поліцейських були переміщені на вул. Шевченка, де поліцейські продовжили оформлення матеріалів стосовно ОСОБА_1 .

Крім того, під час підготовки справи до апеляційного розгляду, апеляційним судом також був проглянутий наявний в матеріалах справи відеоматеріал, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , відмовляючись проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, вів себе спокійно і не обгрунтовував свою відмову тим, що вважає своє право порушеним через те, що пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння надійшла не на місці зупинки транспортного засобу, а в іншому місці і що у діях працівників поліції наявні порушення зазначеної процедури, в тому числі і щодо залучення свідків.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що в основу підтвердження його вини за ч. 1 ст. 130 КУпАП безпідставно покладені показання ОСОБА_2 , оскільки останній повідомив про ознаки у нього алкогольного сп`яніння, у той час, як протокол був складений за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, то вони є надуманими, оскільки до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який полягав у відмові останнього від проходження огляду на стан сп`яніння, суддя дійшов з врахуванням письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також особистих письмових пояснень ОСОБА_1 , що знайшло своє відображення в оскаржуваному рішенні.

При цьому, посилаючи на те, що письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не можуть бути належними та достовірними доказами, ОСОБА_1 не надав доказів на підтвердження того, що вказані особи мали будь-яку зацікавленість та підписали заздалегідь надруковані пояснення, як і відсутні докази того, що судом було відхилене клопотання останнього про виклик для допиту вказаних свідків під час розгляду справи в суді.

Крім того, доводи апелянта про те, за неявки прокурора суд, притягнувши його до відповідальності, фактично перебрав на себе роль обвинувачення і втратив неупередженість, апеляційний суд вважає необгрунтованими, з врахуванням ч. 5 ст. 7 КУпАП, відповідно до якої прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, тобто, участь прокурора у розгляді даної справи Законом не передбачена.

Крім того, на спростовування доводів апелянта, за наявності у справі належних, допустимих та беззаперечних доказів того, що ОСОБА_1 вчинив вказані адміністративні правопорушення, суддя обмежився лише їх дослідженням без виклику особи, яка складала протоколи і порушень в цьому апеляційний суд не вбачає.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що під час розгляду даної справи суддя суду першої інстанції всебічно, повно, об`єктивно з`ясував всі обставини, що підлягали з`ясуванню і висновок судді про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП грунтується на підставі ретельно вивчених доказів, яким була надана належна юридична оцінка.

Під час апеляційного розгляду вказаної справи, на спростування таких висновків, доказів здобуто не було, у зв`язку з чим оскаржувану постанову слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 07 квітня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без зміни, а його апеляційну скаргу на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.