ПОСТАНОВА

Іменем України

25 травня 2021 року с.м.т.Шевченкове

Суддя Шевченківського районного суду Харківської області Тордія Е.Н., розглянувши адміністративний матеріал №637/436/21 (3/637/240/21), який надійшов з ВПД №1 (Шевченкове) Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, інд. код невідомий, проживає: АДРЕСА_1 ,

у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Роз`яснені права, передбачені ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.63 Конституції України,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 03 травня 2021 року о 01.00 годині, гр-н ОСОБА_1 , керував транспортним засобом автомобілем ВАЗ 2101, державний номер НОМЕР_1 , по вул.Тракторній в с.Полтава Шевченківського району Харківської області, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження, проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газокаталізатора Драгер та в закладах охорони здоров`я, відмовився, чим порушено п. 2.5 ПДР України. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позиція учасника судового процесу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєнні вказаного правопорушення не визнав, пояснив, що їхав вночі 2 травня 2021 року в с. Полтава , колі зламався його автомобіль. Він зателефонував своєму другу ОСОБА_2 , який приїхав та його відбуксував. Коли він стояв у полі то вирішив випити пива. Коли під`їхали працівники поліції вони стояли, від проходження на стан сп`яніння він дійсно відмовився так як випив пива.

Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми.

Відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена відповідальність.

Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідальність по ній настає 1) у разі керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (п. 2.9 «а» ПДР України), 2) у разі передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів (п. 2.9 «г» ПДР України), 3) а також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 ПДР).

Таким чином для кваліфікації діяння за ч.1 ст. 130 КУпАП необхідно встановити, що особа: -керувала транспортним засобом, при цьому будучи у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; -або передала керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, за умови, що тому, хто передає керування, відомо про такий стан; - або керувала транспортним засобом та відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до роз`яснень, що міститься в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про

адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 рудня 2005 року №14 під керуванням транспортними засобами слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортними засобами, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані спяніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Факт керування автомобілем може бути доведений: показаннями потерпілих або свідків правопорушення; фотознімками, відеозаписами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. Тобто і відео з камер поліцейських, і відеозаписи з камер спостереження та відео реєстраторів автомобілів самих правопорушників, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, є доказами

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Суддя вивчивши матеріали справи дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного сп`яніння, а також особа яка відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Факт скоєння правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №163643 від 03 травня 2021 року, особистим поясненням, письмовим протокольним поясненням та підписом, рапортом працівника поліції від 03.05.2021 року, письмовим поясненням свідків ОСОБА_2 який зазначив ,що дійсно близько 23 .00 годин 2 травня 2021 року йому зателефонував ОСОБА_3 який зазначив ,що у нього зламався автомобіль. В цей час він перебував в стані алкогольного сп`яніння, випив 150-200 грамів спиртного. Коли він під`їхав ОСОБА_3 пив пиво, він його відбуксував, при цьому останній керував своїм транспортним засобом, а він своїм. Коли вони під`їжджали до с. Безмятежного побачили світла фар , вони зупинились. Це була поліція які склали відносини них протоколи так як від проходження на стан сп`яніння вони відмовились.

Висновки суду.

На підставі аналізу добутих доказів , суддя визнає ОСОБА_1 винним в порушені п.2.5 ПДР України, тобто скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ч.1 ст.130 , 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.4 Закону України Про судовий збір, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000.00 гривень в прибуток держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454.00 гривень (отримувач коштів ГУК у м.Києві /м.Київ/22030106, код за , банк отримувач Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UА0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Шевченківський районний суд Харківської області.

СУДДЯ