ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/7480/21

Провадження №: 3/755/4488/21

"24" травня 2021 р.

м. Київ

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 виданий Балаклійський РВ ГУ МВС України в Харківській області, працюючого у ФОП « ОСОБА_2 », адреса: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративне правопорушення, установила:

ОСОБА_1 (далі - особа, що притягається до адміністративної відповідальності) працюючи керуючим магазину «Рогатинський мясокомбінат» у ФОП « ОСОБА_2 » та перебуваючи 15.04.2021 на робочому місці в магазині за адресою: м. Київ, вул. Тампере, 12, не забепечив дотримання вимог щодо профілактики заходів протидії поширення короновірусної хвороби COVID-19, у наведеному відідленні, а саме головним спеціалістом відділу санітарно-епідеміологічного нагляду та організації розслідування спалахів Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві Кисіль Н.В. під час заходів контролю за дотриманням вимог щодо проведення профілактичних і протиепідемічних заходів на період карантину на території міста Києва встановлено факт відсутності засобів індивідуального захисту працівників, зокрема масками та распіраторами в достатній кільності; на вході до закладу, де встановлено обмеження щодо максимальної кількості осіб залежно від площі, не розміщено інформаційні матеріали із зазначенням можливої максимальної кількості відвідувачів, чим порушив вимоги статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», пункту 3 (підпункт 12 та останній абзац самого пункту) Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобіганню поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», що є порушенням правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених, іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

У судове засідання, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи, згідно положень КУпАП, не з`явилася.

Забезпечувалося судом і СМС інформування такої особи за номером телефону наявним у справі.

Інформацію про дату, час та розгляд самого провадження даним складом суду розміщувалася на сайті Судової влади цього місцевого суду у розділі інформацію для громадян з найменуванням «ГРОМАДЯНАМ» (https://dn.ki.court.gov.ua/sud2604/).

Разом з тим, ужиті заходи попри їх об`ємність не сприяли досягненню мети забезпечення участі в судовому засіданні особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

З огляду на, що Суд, виходячи з вище зазначених правових норм та беручи до те, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (див. у т.ч. постанову ВС від 15 травня 2019 року у справі № 0870/8014/12), вважає за можливе провести розгляд справи у її відсутність.

Вказане узгоджується з рішеннями Європейського суду з прав людини від 14.10.2003 у справі «Трух проти України», від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», від 26.04.2007 у справі «Шевченко проти України», відповідно до яких в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

А тому, Суд дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

У цій ситуації, з наявних фактичних даних, які у ракурсі ст. 251 КУпАП, є доказами, у т.ч. протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності наявними в протоколі, а також іншими документами, зокрема опитувальником установлено факт відсутності засобів індивідуального захисту працівників, зокрема масками та распіраторами в достатній кільності; на вході до закладу, де встановлено обмеження щодо максимальної кількості осіб залежно від площі, не розміщено інформаційні матеріали із зазначенням можливої максимальної кількості відвідувачів.

Визначаючись у питанні того, чи є дійсним у діях особи склад адміністративного правопорушення за ст. 44-3 КУпАП, який у порушенні вище установлених правил щодо профілактики заходів протидії поширення короновірусної хвороби COVID-19 Суд відмічає таке.

Сама по собі указана стаття наведеного Кодексу не передбачає конкретних порушень правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і їх норм, як ознак адміністративного порушення, що впливають на його кваліфікацію, так її диспозиція є бланкетною - для встановлення ознак об`єктивної сторони складу діяння, передбаченого цієї статтею належить звертатися до аналізу нормативно-правових актів, у яких сформульовано правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і їх норми.

В цій ситуації, указано інспекцією про порушення вимог статті 29 Закону України «Про-захист населення від інфекційних хвороб», підпунктом 12 пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобіганню поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», норми постанови Головного державного санітарного лікаря України від 09.05.2020 № 17.

Відповідно Суд, а би відповісти на дане питання удається до аналізу указаних норм.

Так, ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачає, що урішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Пунктом 3 (останній абзац пункту) Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобіганню поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» визначено, що на вході до передбачених цим пунктом закладів, місць проведення заходу, де встановлено обмеження щодо максимальної кількості осіб залежно від площі, розміщуються інформаційні матеріали із зазначенням можливої максимальної кількості відвідувачів.

Підпунктом 12 пунктом 3 (останній абзац пункту) Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобіганню поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» визначено, що З 24 лютого 2021 р. на території України встановлюється "жовтий" рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється: 12) діяльність суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів, у яких: не нанесено маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між клієнтами не менш як 1,5 метра; не забезпечено працівників засобами індивідуального захисту, зокрема захисними масками або респіраторами, та не здійснюється належний контроль за їх використанням; обслуговуються покупці без одягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема захисних масок або респіраторів, які закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, за винятком обслуговування за межами будівлі суб`єкта господарювання (через вікна видачі, тераси тощо); не забезпечується централізований збір використаних засобів індивідуального захисту в окремі контейнери (урни).

В цій ситуації не дотримано алгоритмів визначених пунктом 3 (підпункту 12 та останнього абз. самого пункту) Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобіганню поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», тобто має місце порушення правил карантину визначених урядом.

Тим самим, суд констатцї, що у цій ситуації не було дотримано наведених вимог рішень уряду.

Таке не виконання уряду власне і тягне за собою адміністративну відповідальність за ст. 44-3 КУпАП.

Така відповідальність настає для посадових осіб суб`єта господарювання.

А у цій ситуації судом установлено, що особа у відношенні якої складено протокол працює у ФОП керуючим, що підтверджується доказом визначеним ст. 251 КУпАП.

КАС в постанові від 04.12.20 у справі № 755/10777/20 указав, що з матеріалів справи вбачається, що особа є адміністратором ресторану про що він засвідчив в протоколі про адміністративне правопорушення та в своїх письмових поясненнях, що свідчить про те, що він є відповідальною особою суб`єкта господарювання вказаного закладу.

Тим самим, КАС сформовано орієнтири підтвердження факту наявності у особи статусу відповідальної особи суб`єкта господарювання та у даній справі ці відомості установлено шляхом указаних стандартів сформованих КАС, тобто на підставі відомостей визначених ст. 251 КУпАП, а саме доказом наявним у справі (протокол про адміністративне правопорушення).

З урахуванням того, що як передбачено п. 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці, Мін`юсту, Мінсоцзахисту від 29.07.93 р. № 58, запис про найменування роботи, професію або посаду, на яку прийнятий працівник, виконують згідно з найменуваннями, зазначеними в ДК 003:2010, а в ньому-то такої посади, як «директор ФОП», якраз не передбачено.

У ФОП оформлення працівника ураховуючи дані ДК 003:2010 здійснюється, наприклад, на такі посади, як «керівник магазину» (код 1314), «менеджер (керівник) у роздрібній торгівлі продовольчими товарами» (код 1454), «менеджер (керівник) у роздрібній торгівлі непродовольчими товарами» (код 1453.2).

Також, як помічника, наявна можливість залучити іншого ФОП на підставі цивільно-правового договору про надання послуг (наприклад, за кодом КВЕД-2010 - 70.22 «Консультування з питань комерційної діяльності й керування») або ж у порядку ст. 244 ЦК України (представництво за довіреністю).

Відповідно перебування особи, котра знаходиться на посаді адміністратора у повній мірі кореспондується з наведеними орієнтирами ДК.

При цьому, керуючий магазином, не залежно від запису, у порядку ДК, чи то, як керівник магазину, менеджер (керівник) у роздрібній торгівлі продовольчими товарами, чи менеджер (керівник) у роздрібній торгівлі непродовольчими товарами, адміністратор, у разі перебування на відповідній посаді є тією особою, яка власне несе тягар відповідальності за дотримання правил карантину.

Сам протокол складено компетентною особою.

Так, Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів створено на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 р. № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», реорганізувавши шляхом перетворення Державну ветеринарну та фітосанітарну службу і приєднавши до Служби, що утворюється, Державну інспекцію з питань захисту прав споживачів і Державну санітарно-епідеміологічну службу та поклавши на Службу, що утвороється, функції з реалізації державної політики, які виконували органи, що реорганізуються.

Пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 р. № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» установлено, що центральні органи виконавчої влади, що утворюються шляхом реорганізації інших центральних органів виконавчої влади, є правонаступниками органів, які реорганізуються.

Відповідно до Положення про Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в області, в місті Києві, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 12.04.2017 №209, у сфері державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства, Гоаовее управління Держпродспоживслужби в місті Києві, серед іншого, реалізує державну політику у сфері санітарного законодавства, санітарного та благополуччя населення (крім виконання функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення (працівників), попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення.

Протоколу засідання штабу із ліквідації наслідків надзвичайної ситуації визначено, що районним в місті Києві державним адміністраціям, Головному управлінню Держпродспоживслужби в місті Києві Головному управлінню Національної поліції України в місті Києві, Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту Патрульної Поліції Національної поліції України забезпечити контроль за виконанням протиепідемічних обмежувальних заходів, передбачених для відповідних рівнів епідемічної небезпеки, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 17.02.2021 р. № 104 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України».

Опитувальних є належним доказом, у розрізі ст. 251 КУпАП, так як прямо передбачений чинними актами. Так пунктом 3.1 Наказу ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві від 19.03.2021 визначено, що робочі групи забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання вимог щодо проведення профілактичних і протиепідемічних заходів на період карантину (згідно з опитувальником, що додається), тобто як раз у ньому фіксується факт порушення.

Відповідно є дійсним факт порушення правил карантину, а тому такі дії слід кваліфікувати за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

При накладені адміністративного стягнення, на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, Суд враховує обставини визначені ст. 33 КУпАП, та не убачає, в розумінні ст. ст. 34, 35 КУпАП, обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність останнього, і вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у межах санкції статті 44-3 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягнення відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-35, 40-1, 44-3, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя постановила:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 гривні 00 копійок.

Відповідно до ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені КодексомУкраїни про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статтею 287-294 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Відсутність у постанові в справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні Закону України "Про виконавче провадження", відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані, згідно постанови Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження № 61-331св18), у розрізі ст. 18 указаного Закону, не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання (відмови у відкритті виконавчого провадження).

С у д д я Оксана БІРСА