ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/162/21 Справа № 932/9050/20 Суддя у 1-й інстанції - Карягіна Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., перевіривши матеріали справи за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2020 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та провадження по справі закрито на підставі ст. 38 КУпАП, -

В с т а н о в и в :

До Дніпровського апеляційного суду надійшла вищезазначена справа про адміністративне правопорушення.

Разом з апеляційною скаргою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернувся з клопотанням про поновлення строку на оскарження вищевказаної постанови.

Обґрунтовуючи доводи клопотання про поновлення строку зазначає, що справа не була розглянута належним чином, копію постанови суду отримав лише 01 грудня 2020 року, попередня апеляційна скарга була подана 04.12.2020 року у визначений законом строк.

Крім того, ОСОБА_1 не погоджується з висновками постанови Дніпровського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року, якою останньому було відмовлено у прийнятті до апеляційного розгляду апеляційної скарги, та поверненні останньої для дооформлення. Зазначає, що має право на справедливий суд, і при подані попередньої апеляційної скарги виклав свою позицію щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2021 року до мого провадження надійшла справа № 932/9050/20 за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2020 року.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 10 грудня 2020 року звертався до Дніпровського апеляційного суду з апеляційною скаргою на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2020 року. Вказана апеляційна скарга згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2020 року була передана до мого провадження.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року було відмовлено у прийнятті до апеляційного розгляду апеляційної скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2020 року. При цьому ОСОБА_1 було роз`яснено його право повторно подати апеляційну скаргу через суд першої інстанції у встановлений законом строк, а у разі пропуску такого строку, - разом із клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку після дооформлення.

Крім того, не погодившись з постановою Дніпровського апеляційного суду від 14.12.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Вищої ради правосуддя щодо правомірності дій судді Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а тому вважаю, що заява про самовідвід має бути розглянута по суті.

Питання відводу чи самовідводу судді не врегульовано нормами КУпАП.

З метою додержання принципу законності виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії закону найбільш близької галузі права - кримінального процесуального права, й при вирішенні питання про відвід чи самовідвід судді слід керуватися положеннями ст. 80, 81 КПК України.

За змістом ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених ст.ст. 75-79 КПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, суддя не може приймати участь у кримінальному провадженні, зокрема, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Згідно ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону, що також закріплено і в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Відповідно положенню «Неупередженість» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006, неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків, а у п. 2.5 цих принципів визначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Як зазначено у п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінюваність суддів, при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. Суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Відповідно п. 81 рішення ЄСПЛ «Салов проти України», «неупередженість» у сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді в конкретній справі тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію, тобто чи були в суді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу.

Подання дисциплінарної скарги на дії судді до ВРП не є тією обставиною, яка прямо виключає участь відповідного судді в кримінальному провадженні, однак виходячи із засад ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою визначено право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом, застосовуючи усталену судову практику ЄСПЛ щодо тлумачення понять «незалежний», «безсторонній» та щодо визначення суб`єктивного і об`єктивного критеріїв неупередженості (безсторонності), з метою виключення будь-яких можливих сумнівів у стороннього спостерігача (сторін судового провадження) в об`єктивності та неупередженості судді-доповідача/суду, надання сторонам процесуальних гарантій щодо відсутності можливого зовнішнього тиску на суд під час апеляційного розгляду провадження, а також з метою виключення очікуваних побоювань сторони провадження, що певний суддя був небезсторонній, вважаю за необхідне заявити самовідвід від участі у розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,

ПОСТАНОВИВ:

Заявити самовідвід від участі у розгляді апеляційної скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2020 року.

Матеріали провадження №33/803/162/21 передати до відділу забезпечення судового процесу судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко