Єдиний унікальний № 408/3267/20-п
Провадження № 3/408/39/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2021 року смт. Біловодськ

Суддя Біловодського районного суду Луганської області Булгакова Г.В., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу прикордонної служби «Біловодськ» про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця к/с Ленінчи Ахангаранського району Ташкентської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП,

В с т а н о в и в :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії СхРУ №211185 від 10 листопада 2020 року йдеться, що 10 листопада 2020 року о 00 годин 10 хвилин на березі прикордонної р. Деркул в районі інформаційного покажчика № 429/1, територія Чугинської сільської ради Станично-Луганського району, Луганської області, напрямок с. Олександрівка (Україна)-с.Титовка (РФ), виявлений ОСОБА_1 , при спробі незаконного перетину державного кордону із України в Російську Федерацію, поза встановленими пунктами пропуску, з метою незаконного переправлення товарно-матеріальних цінностей через державний кордон України, чим порушив вимоги ст. 9, ст. 12 Закону України «Про державний кордон України».

Дані дії ОСОБА_1 працівниками прикордонної служби кваліфіковані за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе не визнав та пояснив, що його найняв мешканець с. Великоцьк Міловського району Луганської області на ім`я « ОСОБА_2 », для роботи вантажником де і що він повинен розвантажувати йому повідомили незнайомі йому особи з якими він їхав на автомобілі до місця розвантаження, а саме йому безпосередньо було потрібно вивантажувати коробки та мішки з автомобіля та передавати їх іншим особам. Про те, що розвантаження буде проходити поряд з державним кордоном України та Російської Федерації ОСОБА_1 було відомо, але в зв`язку з тим, що йому не прийдеться перетинати державний кордон він погодився на запропоновані умови праці. По прибутті на місце ОСОБА_1 разом з особами, які вже чекали на місці розвантаження та людьми, з якими він їхав на авто, почали вивантажувати коробки та мішки з автомобілів, які під`їхали до місця розвантаження. ОСОБА_1 , як і було обумовлено раніше, перебуваючи в середині цільнометалевого фургона автомобіля, почав вивантажувати коробки та мішки з невідомим йому вмістом з автомобіля та передавати їх іншим особам, що в подальшому останні робили з отриманим вантажем йому стало відомо тільки на світанку, коли він зміг розгледіти плав засоби, а саме гумові човни навантажені вище вказаними коробками та мішками. Також ОСОБА_1 пояснив, що був затриманий прикордонниками приблизно о 00 годи 00 хвилин 10.11.2020 року під час розвантаження, а інші особи які перебували разом з ним втекли від прикордонників в невідомому йому напрямку. Крім того ОСОБА_1 вказав, що перетинати державний кордон між Україною та Російською Федерацією не збирався та це йому було не потрібно оскільки не входило до його обов`язків під час виконання роботи, як вантажника.

Захисник ОСОБА_1 , адвокат Оробцов М.Ю. зазначив, що до неможливості притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Вислухавши ОСОБА_1 , його захисника Оробцова М.Ю., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що провадження по даній справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі та гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Виходячи з принципу верховенства права конституційна презумпція невинуватості особи поширюється і на обвинувачення її у вчиненні адміністративного правопорушення.

При чому ЄСПЛ у справі «AllenetdeRibemont v. France» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що спричиняють вчинення адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

За положеннями ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (абз. 1 ст. 251 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП (абз. 2 ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ст. 256 КУпАПу протоколі про адміністративне правопорушення зазначається суть адміністративного правопорушення.

Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, обставини, наведені у протоколі про адміністративне правопорушення, суб`єктом, який його склав, повинні підтверджуватись іншими зібраними цим суб`єктом доказами.

Так, відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, в якому зазначено, що 10 листопада 2020 року о 00 годин 10 хвилин на березі прикордонної р. Деркул в районі інформаційного покажчика № 429/1, територія Чугинської сільської ради Станично-Луганського району, Луганської області, напрямок с. Олександрівка (Україна)-с.Титовка (РФ), виявлений ОСОБА_1 , при спробі незаконного перетину державного кордону із України в Російську Федерацію, поза встановленими пунктами пропуску, з метою незаконного переправлення товарно-матеріальних цінностей через державний кордон України.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП настає у разі перетинання або спроби перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

У даній справі основним та єдиним доказом вчинення правопорушення стали рапорти військовослужбовців прикордонної служби України, однак їх неможливо вважати об`єктивними доказами у справі, оскільки особи які складали ці документи є представниками суб`єкта владних повноважень, і, у даному випадку, виконують відповідні функції нагляду за дотриманням правил перетинання державного кордону України, тобто які є зацікавленими особами. Така позиція повністю узгоджується із правовою позицію висловленою у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року №489/4827/16-а, згідно якої свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху. Про те, що рапорт не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення також дійшов висновку Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду 20 травня 2020 року в справі №524/5741/16-а.

Будь-яких інших належних і допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, суду не надано.

Так, згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як зауважено вище, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ у судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведеності перед судом їх переконливості, при цьому в ст. 62 Конституції України унормовано, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, всі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше яке на підставах і в порядку, встановлених законом; розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

В той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, а тому вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 1 ст. 204-1, ст.247 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 204-1 КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Біловодський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ: Г.В.Булгакова