ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/1359/20 Номер провадження 33/814/58/21Головуючий у 1-й інстанції Старокожко В. П. Доповідач ап. інст. Маліченко В. В.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Маліченко В. В., з участю: секретаря судового засідання - Пархоменко Ю. І., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Глибока Долина, маючого вищу освіту, розлученого, пенсіонера, паспорт серія НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хорольського районного суду від 10 вересня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Хорольсокого районного суду Полтавської області від 10 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді одного року позбавлення права керування транспортними засобами. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 420.40 грн

Судове рішення мотивовано тим, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Opel» модель «Kadett» д. н. з « НОМЕР_2 » , при здійсненні маневру розвороту, в порушення п. 10.4 ПДР України, не надав переваги в русі транспортному засобу - автомобілю марки «ВАЗ» модель «2107» д.н.з. « НОМЕР_3 », допустив зіткнення, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Хорольського районного суду Полтавської області від 10 вересня 2020 року скасувати, та постановити нове, яким визнати винними обох учасників ДТП.

З рішенням районного суду не погоджується, так як вважає, що вказана постанова винесенна упередженим судом з грубим порушенням вимог Конституції та вимог Процесуального законодавства України, внаслідок чого суд прийшов до неправильних висновків по суті справи.

Відзначив, що пояснення від 16 серпня 2020 року які містяться в справі писав не він, водій транспортного засобу «ВАЗ 2107» фактично рухався по узбіччю та бачив як він штовхав транспортний засіб, але не вжив всіх необхідних дій для уникнення ДТП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 було доповнено апеляційну скаргу та змінено вимоги апеляційної скарги. Мотивуючи апеляційну скаргу зазначив, що він повністю визнає свою вину, щиро розкаюється, та з урахуванням його віку та стану здоров`я прохав змінити рішення суду в частині накладення стягнення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи та доводи зміненої апеляційної скарги, приходжу наступних висновків.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Згідно 10.4 ПДР України перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

ОСОБА_1 в своїй зміненій апеляційній скарзі не заперечує подію адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та своєї вини, а тому в цій частині рішення першої інстанції, полтавський апеляційний суд не здійснює перегляд.

Доводи апеляційної скарги, що в суду першої інстанції не було підстав застосовувати занадто суворий вид адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, що є максимальним для даного виду адміністративного правопорушення є слушними та апеляційний суд погоджується з ними, виходячи з наступного.

Судом не було в повній мірі встановлено характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, також інші обставини щодо особи ОСОБА_1 , що мають значення для правильного вирішення справи та не враховано, що адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік є занадто суворим.

Санкція ст. 124 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до ст.33КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визначені ст. 34 КУпАП, до яких зокрема відноситься: щире розкаяння винного; вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року.

Крім того, орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Згідно зі ст.23КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, у вчиненому розкаюється, у зв`язку з чим дану обставину, яка прямо передбачена ст. 34 КУпАП, необхідно визнати, такою, що пом`якшує відповідальність.

Апеляційний суд вважає необхідним врахувати також обставини відносно ОСОБА_1 , що мають значення для правильного вирішення справи, а саме те, що він вперше притягується до адміністративної відповідальності за порушення порядку керування транспортними засобами, пенсіонер та не мав умислу порушувати Правила дорожнього руху.

При цьому, обставин, передбачених ст. 35 КУпАП, такими, що обтяжують відповідальність, матеріали справи не містять.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄКПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

На підставі вищевикладеного, враховуючи дані про особу правопорушника, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, керуючись вимогами статей 33, 34 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_1 та попередження ним, так і іншими особами нових правопорушень буде справедливим і достатнім застосування адміністративного стягнення у виді штрафу.

При таких обставинах, змінена апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а визначене в постанові судді Хорольського районного суду Полтавської області від 10 вересня 2020 року адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, необхідно змінити на менш суворе, а саме на штраф.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 247, 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 із змінами та доповненнями - задовольнити.

Постанову Хорольського районного суду Полтавської області від 10 вересня 2020 року в частині накладення стягнення змінити. Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

В решті постанову Хорольського районного суду Полтавської області залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Маліченко