Номер провадження: 33/813/106/21
Номер справи місцевого суду: 516/167/20
Головуючий у першій інстанції Мислива Л. М.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Ващенко Л.Г., одноособово, за участі секретаря Дубрянської Н.О., розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Теплодарського міського суду Одеської області від 17 листопада 2020 року (одноособово суддя Мислива Л.М.) в адміністративній справі про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, проживає по АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Постановою Теплодарського міського суду Одеської області від 17.11.2020 року ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП) з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень, суд також стягнув зі ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420,40 гривень.

ОСОБА_1 не погодився із постановою суду від 17.11.2020 року і 25.11.2020 року подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду від 17.11.2020 року скасувати, провадження у справі закрити, посилаючись на незаконність постанови суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає:

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване із посиланням на: «Консультації дитячого психолога. Результати тестування» від 11.09.2020 року психолога КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради ОСОБА_2 ; виписку із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебувала на стаціонарному лікуванні з 19.08.2020 року по 25.08.2020 року з приводу ЗЧМТ, СГМ, переломом лівої променевої кістки без зміщення уламків; витяг з ЄРДР за кримінальним провадженням №0000034 від 20.08.2020 р.; заяву ОСОБА_3 від 19.08.2020 р. про вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст. 125 КК України.

З такими висновками суду першої інстанції погодитися неможна, оскільки вони зроблені з порушенням норм закону і не відповідають фактичним обставинам справи.

Протокол адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ч.1 ст.256 КУпАП.

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи. У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення. Протокол у справі про адміністративне правопорушення є основним джерелом доказів, на підставі якого суд встановлює наявність чи відсутність у діянні особи правопорушення. Лише належно оформлений протокол дозволяє всебічно розглянути справу по суті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП в протоколі має зазначатись місце вчинення адміністративного правопорушення, проте у протоколі вказано лише місто Теплодар та вулиця Комунальна, при цьому, у протоколі жодного посилання на конкретне місце, номер вулиці, місцевість, де нібито було вчинено адміністративне правопорушення ОСОБА_1 . У заяві і поясненнях ОСОБА_3 від 27.08.2018 року також жодного посилання на конкретне місто, місце та номер вулиці, де з її слів відбулись події, лише вказано, що вона знаходилась на дитячому майданчику, але де конкретно знаходиться цей дитячий майданчик, не відомо. Тому залишається не зрозумілим, звідки ДОП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області капітан поліції Олійник Р.Г. вирішив, що події відбулись за адресою, вказаною ним у протоколі. Під час допиту ОСОБА_3 остання вказала, що події відбувались в автомобілі, хоча у протоколі вказаний дитячий майданчик.

Суд цей аргумент адвоката ОСОБА_4 не прийняв до уваги та не врахував його.

У протоколі не конкретизована суті адміністративного правопорушення, не зазначено, яке конкретне умисне вчинене діяння (дія або бездіяльность) психологічного характеру застосовано з боку ОСОБА_1 по відношенню до своєї маленької дитини та в чому воно проявилось (словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, інші діяння тощо).

Частина 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статті, тобто умисне вчинення будь-яких діянь ( дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Пояснення ОСОБА_3 носять абстрактний характер, відповідно до її внутрішнього сприйняття, остання не є, а ні психологом за освітою, а ні медичним спеціалістом, а ні педагогом. Яким чином ОСОБА_3 змогла з`ясувати у чому конкретно полягало умисне домашнє насильство відносно дитини з його боку, та ще й у стані непритомності, невідомо, суд цей факт також не прийняв до уваги.

В протоколі, не зазначені прізвища, адреси свідків, не дивлячись на те, що події відбувались о 19.00 годині 19.08.2020 року на дитячому майданчику, коли ще був світовий день і було людно, тобто мали бути свідки події, про яку йдеться у протоколі.

Всупереч вимог Закону, ДОП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області капітан поліції Олійник Р.Г. не встановив таких осіб, не допитав їх, а керувався лише поясненнями ОСОБА_3 і власними припущеннями.

Матеріали справи базуються на словах дружини із якою ОСОБА_1 перебуває у процесі розірвання шлюбу, що підтверджується поясненнями ОСОБА_3 . Вказане свідчить про наявний конфлікт між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 фактично бреше про нього, виставляючи поганим батьком та тираном по відношенню до своєї дитини.

ДОП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області капітан поліції Олійник Р.Г. під час його допиту в суді підтвердив, що інших свідків ним не виявлено, хоча ОСОБА_3 , стверджувала зворотне.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Пункт 9 Розділу II Наказу Міністерства внутрішніх справ від 06 листопада 2015 року N1376 «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» передбачає, що при складанні протоколу про адміністративні правопорушення в ньому зазначаються, зокрема у графі "дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення" - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

У протоколі про адміністративне правопорушення не чітко викладена суть адміністративного правопорушення, фабула протоколу не співпадає з диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Матеріали адміністративної справи не містили на час їх надходження до суду жодних експертних висновків, які б: встановлювали, що саме умисні дії з мого боку викликали у моєї доньки побоювання від мене та спричинили емоційну невпевненість або завдали шкоди її психічному здоров`ю; встановлювали, яким конкретним чином вказана в матеріалах адміністративної справи ситуація вплинула на індивідуально-психологічні особливості, психічний розвиток, емоційний стан та відчуття благополуччя дитини; встановлювали, чи має залежність оцінка сімейної ситуації дитиною від впливу з боку батьків та інших дорослих; встановлювали, чи є ситуація, вказана в матеріалах адміністративної справи психотравмувальною для дитини; встановлювали причинно-наслідковий зв`язок між моїми діями та негативними наслідками психологічного характеру, що настали у моєї доньки, а також не встановлено час, коли вказані наслідки виникли, адже ОСОБА_5 постійно перебуває із матір`ю, я фактично позбавлений можливості бачитися із донькою, а тому я впевнений, що дитину навмисно змушують казати погане про мене та висловлювати своє незадоволення мною, тим самим маніпулюючи свідомістю малолітньої дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 277 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 173-2 КУпАП, розглядаються судом протягом доби.

В п. 11 Розділу II Наказу Міністерства внутрішніх справ від 06.11.2015 року N1376 «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» вказано, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, а також повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Працівники поліції не доставляли його в судове засідання, розгляд судового засідання в суді, у визначений в протоколі час і дату, не відбувся.

Провести розгляд справи в передбачений Законом термін та винести законне і обґрунтоване рішення, без усунення вказаних недоліків було не можливо, а тому матеріали справи про адміністративне правопорушення слід направити до Біляївського ВП ГУНП в Одеській області для доопрацювання і належного оформлення.

Всупереч вимогам п.13 Розділу II Наказу Міністерства внутрішніх справ від 06 листопада 2015 року N1376 «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», у протоколі відсутній запис про додавання до нього окремо письмового пояснення ОСОБА_1 , хоча в матеріалах адміністративної справи такий документ міститься.

Пункт 7 розділу VI Наказу Міністерства внутрішніх справ від 06 листопада 2015 року N1376 «Про затвердження інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» передбачає, що сторінки справи про адміністративні правопорушення разом з протоколами про адміністративні затримання (у разі їх складення) нумеруються та прошиваються.

У порушення вимог вказаного пункту Інструкції, адміністративний матеріал відносно нього відповідальною особою не пронумерований, поточну нумерацію аркушів проставлено вже у суді, а сама справа хоча і прошита, але між 13 та 14 аркушами справи, на печатці «Для пакетів», відсутній підпис відповідальної особи, яка її сформувала.

Відповідно до статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи, що заява та пояснення, які надійшли до Біляївського ВП ГУНП в Одеській області від ОСОБА_3 27.08.2020 p. містили повну інформацію про особу, яка, за її словами, нібито вчинила домашнє насилля психологічного характеру, а тому ця особа була абсолютно всім відома, в матеріалах справи відсутні будь-які рапорти працівників поліції про заходи, направлені на виявлення особи, яка вчинила правопорушення, строк складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього був пропущений, оскільки був складений 01.09.2020 p., тобто, через 4 дні після подачі заяви ОСОБА_3 .

Приймаючи рішення про повернення для належного оформлення та доопрацювання матеріалів справи органу, який складав протокол, суд першої інстанції мав врахувати практику Європейського суду з прав людини.

Так, у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 p., заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само може відшукувати докази обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особам має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

При цьому, враховуючи, що розгляд справи в суді здійснюється лише в межах перевірки тих обставин, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та матеріалах долучених до нього, на суд не може бути покладена функція збирання доказів, оскільки таким чином буде порушено принцип змагальності, з огляду на те, що без встановлення фактичних обставин події правопорушення, а також без приведення у відповідність з вимогами ст. 256 КУпАП протоколу про адміністративне правопорушення, суд не має можливості прийняти остаточне законне рішення по суті справи, матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно нього підлягали поверненню до Біляївського ВП ГУНП України в Одеській області для належного оформлення.

Суд безпідставно не врахував клопотання його захисника та залишив їх без задоволення, фактично не обґрунтувавши причину відмови.

Суд першої інстанції вказує на те, що ним були досліджені надані фотографії, при цьому в постанові не зазначено до якого висновку суд прийшов після такого дослідження, тим самим фактично не врахував такі фотографії як доказ, що спростовує пояснення ОСОБА_3 та підтверджує щире, благоговійне ставлення з його боку до ОСОБА_6

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Постанова суду першої інстанції від 04.09.2019 року підлягає скасуванню з таких підстав.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 ч.1 КУпАП).

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (ст. 254 КУпАП).

Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису…. (ст. 251 ч.1 КУпАП).

З матеріалів справи вбачається наступне.

01.09.2020 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №651140 про те, що: 19.08.20 в 19:00 в м. Теплодар на вул. Комунальній ОСОБА_1 вчинив психологічне домашнє насильство відносно своєї дитини ОСОБА_7 , чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Потрепіла ОСОБА_7 (а.с.3)

До протоколу додані: заява ОСОБА_3 від 27.08.2020 р. (а.с.4); пояснення ОСОБА_3 від 27.08.2020 р. (а.с.5); пояснення ОСОБА_8 від 01.09.2020 р. (а.с.6); копії паспорта стостовно ОСОБА_3 і ОСОБА_8 (а.с.7-13).

Вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення (ст. 173-2 ч.1 КУпАП).

Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності. Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення.

Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (ст. 1 ч.1 п. 3,14 Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Протокол про адміністративне правопорушення АПР18 №651140 від 01.09.2020 року відносно ОСОБА_8 не зазначає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП, а саме, про умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) психологічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, як не зазначаєнаслідків таких дій, з урахуванням положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», що утворюють об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Адміністративним правопорушенням є не будь-яке домашнє насильство, а те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або ж могло спричинити таку шкоду.

Для правильної кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності з підстав ст. 173-2 ч.1 КУпАП, факт порушення вказаних прав повинен бути відображений у протоколі про адміністративне правопорушення, разом з тим, протокол не зазначає склад адміністративного правопорушення, що утворює об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, із пояснень ОСОБА_3 від 27.08.2020 р. вбачається, що 19.08.2020 року біля 19:00 вона знаходилась із дитиною на дитячому майданчику де її чоловік вчинив стосовно дитини психологічне насилля (а.с.5).

Між тим, протокол про адміністративне правопорушення АПР18 №651140 від 01.09.2020 року відносно ОСОБА_8 зазначає, що «…19.08.20 в 19:00 в м. Теплодар на вул. Комунальній ОСОБА_1 вчинив психологічне домашнє насильство відносно своєї дитини ОСОБА_7 …» (а.с.3) і не зазначає, що місцем вчинення домашнього насилля був дитячий майданчик.

У постанові суду від 17.11.2020 року вказано, що 19 серпня 2020 року о 19 годині в м. Теплодар Одеської області на вул. Комунальній ОСОБА_1 вчинив психологічне домашнє насильство відносно своєї дитини ОСОБА_7 (а.с.107).

Матеріали справи містять суперечливі обставини та докази щодо місця вчинення домашнього насильства, фактично місце вчинення домашнього насильства не встановлено ні особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, ні судом.

Коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо винних дій ОСОБА_1 , повно і всебічно не дослідив обставини справи та письмові докази і не надав їм належної оцінки, залишив поза увагою викладену у протоколі про адміністративне правопорушення фабулу адміністративного правопорушення, яка не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення.

Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі - презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (справи «Малофєєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).

Станом на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції (січень 2021 року) спливли строки, передбачені ст. 38 КУпАП, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки подія мала місце 19.08.20209 року, що виключає можливість надіслання протоколу для дооформлення органу, який його складав.

Доводи ОСОБА_1 щодо відсутності підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП з підстав не встановлення складу адміністративного правопорушення, з врахуванням обставин справи, прийняті до уваги і є підставою для скасування постанови суду.

Доводи скарги про порушення строків і порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення до уваги не приймаються, оскільки не впливають на висновки суду щодо невикладення у протоколі фабули адміністративного правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення (ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП).

Орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає, у тому числі, рішення про скасування постанови і закриття справи (ст. 293 КУпАП).

Приймаючи до уваги, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь, у протоколі про адміністративне правопорушення фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу адміністративного правопорушення, тобто не доведено складу адміністративного правопорушення ОСОБА_8 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, провадження в адміністративній справі підлягає закриттю з підстав п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Теплодарського міського суду Одеської області від 17 листопада 2020 року скасувати.

Закрити провадження в адміністративній справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення з підстав п.1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови суду складений 18.0.2021 року.

Суддя Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко