Номер провадження: 33/813/33/21
Головуючий у першій інстанції Борщов І. О.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду: Громік Р.Д.

за участю секретаря судового засідання Фабіжевської Т.С.,

за участі правопорушника: ОСОБА_1 ,

адвоката Розенбойма Ю.О.,

потерпілого ОСОБА_2 ,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2020 року, якою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, на підставі якої піддано її адміністративному стягненню в вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на строк 6 місяців; стягнено на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №273651 від 09.11.2020р. встановлено, що 09 листопада 2020 року близько 08.01год. водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом Citroen C3, державний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Ак. Корольова біля буд.112 в м. Одесі, здійснюючи виїзд з прилеглої території, в порушення п.10.4 Правил дорожнього руху України перед поворотом ліворуч, не врахувала дорожньої обстановки, не зайняла відповідне крайнє положення на проїзній частині та допустила зіткнення з транспортним засобом Renault Macter, державний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2020 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, на підставі якої піддано її адміністративному стягненню в вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на строк 6 місяців; стягнено на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду, 16 грудня 2020 року адвокат Розенбойм Ю.О, який діє в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2020 року та закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що схема дорожньо-транспортної пригоди складена з порушеннями; водій транспортного засобу Renault Macter, державний знак НОМЕР_2 , почав рух раніше, аніж увімкнувся зелений сигнал світлофора.

Крім того, в апеляційній скарзі апелянтом зазначено, що судом першої інстанції призначено найбільш сурове покарання за санкцією статті 124 КУпАП, хоча ОСОБА_3 за все життя жодного разу не ставала учасником ДТП, не притягалась до адміністративної відповідальності за правопорушення, пов`язані з правилами дорожнього руху, апелянт вимушена користуватись автомобілем для забезпечення нормального життя сім`ї, оскільки щодня возить дітей віком 2 та 3 роки до дитячого садочку, який знаходить у двох кілометрах від місця проживання.

Заслухавши пояснення адвоката Розенбойма Ю.О., правопорушника ОСОБА_3 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, пояснення потерпілого ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, диспозиція ст. 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п. 10.4 ПДР. Тому, розглядаючи дану справу, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п. 10.4 ПДР, який зазначений в протоколі працівником поліції.

Відповідно до п. 10.4 КУпАП перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення встановлюється шляхом дослідження доказів.

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційним судом встановлено, що факт порушення ОСОБА_3 п. 10,4 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 124 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №273651 від 09.11.2020р., схемою місця ДТП, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а. с. 1-4).

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги щодо складання схеми ДТП з порушеннями та початком руху транспортного засобу Renault Macter, державний знак НОМЕР_2 , раніше ввімкнення зеленого сигналу світлофору не підтверджено жодними належними та допустимими доказами.

Разом з цим, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_3 не співмірне особі правопорушника та вчиненому адміністративному правопорушенню покарання, а саме адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців, що є занадто суворим.

Санкція ст. 124 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2020 року на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців, що є суворим видом стягнення, згідно санкції ст. 124 КУпАП.

Суд першої інстанції своє рішення в частині накладення даного виду стягнення вмотивовує характером правопорушення, даними про особу винної, відсутності її каяття у порушенні правил дорожнього руху, повного непорозуміння нею положень правил дорожнього руху, які регламентують дану ситуацію, наслідки у виді пошкодження транспортних засобів, які настали. Тому, на думку суду першої інстанції, необхідно обрати ОСОБА_3 більш суворе стягнення за вчинене з передбаченої санкцією статті альтернативи стягнень, а саме, позбавлення права керування транспортними засобами.

Однак, апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, оскільки вважає, що безпідставно було накладено найсуворіший вид стягнення.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визначені ст. 34 КУпАП, до яких зокрема відноситься: щире розкаяння винного; вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року.

Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає необхідним врахувати обставини щодо ОСОБА_3 , що мають значення для правильного вирішення справи, а саме те, що вона вперше притягується до адміністративної відповідальності, не мала умислу порушувати Правила дорожнього руху, а також те, що на її утриманні знаходиться дві малолітніх дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , апелянт не працює, самостійно виховує дітей та транспортний засіб є необхідним для забезпечення нормального життя дітей (відвідування дитячого садку).

При цьому, обставин, передбачених ст. 35 КУпАП, такими, що обтяжують відповідальність, апеляційним судом не встановлено.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄКПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Суд першої інстанції при прийнятті свого рішення не навів жодного доказу обставинам, на які він вказав при застосуванні виду стягнення. В матеріалах справи суду першої інстанції такі докази відсутні.

На підставі вищевикладеного, враховуючи дані про особу правопорушника, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, керуючись вимогами статей 33, 34 КУпАП, апеляційний суд дійшов до висновку, що для виховання ОСОБА_3 і попередження нею, так і іншими особами нових правопорушень, буде справедливим і достатнім застосування адміністративного стягнення у виді штрафу.

При таких обставинах, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а визначене в постанові судді Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2020 року адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців, необхідно змінити на менш суворе, а саме на штраф у розмірі 340 гривень, що складає 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2020 року змінити в частині визначення покарання.

Накласти на ОСОБА_3 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік