Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/196/21 Головуючий у суді І-ї інстанції Загреба І. В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Іванов Д. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2021 року м. Кропивницький

Суддя Кропивницького апеляційного суду Іванов Д.Л., при секретарі судового засідання Рябко А.Ю., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому в порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м.Кіровограда від 27 квітня 2021 року в справі про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, пенсіонер, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , поставлено за провину, порушення вимог п.2.5 ПДР України, яке виразилось у тому, що він 18 березня 2021 року приблизно 20.33 год., керував автомобілем «Geelly Emgrand державний реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Комарова в м. Кропивницький з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю, порушення мови та координації рухів) і, в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку.

Постановою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 квітня 2021 року, ОСОБА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Рішення суду мотивовано тим, що вина ОСОБА_1 в умисному ухиленні від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується наявними у справі письмовими доказами, відеозаписом обставин пригоди, а також поясненнями самого ОСОБА_1 , який в судовому засіданні підтвердив факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді районного, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, вказуючи на незаконність дій працівників поліції, які зупинили його автомобіль за відсутністю порушень вимог ПДР України безпідставно, перевищили свої службові повноваження, на його зауваження не реагували, діяли упереджено, не дотримались встановленої інструкцією процедури огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння (ст. 266 КУпАП) оформили протокол про адміністративне правопорушення з формальних підстав.

ОСОБА_1 вважає, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, а рішенні суду не грунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин справи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав повністю, просив суд її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у скарзі.

Будучи своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, представник Управління патрульної поліції в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , зваживши його доводи, а також дослідивши матеріали адміністративної справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04.11.1950 року, кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов`язків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі «Надточій проти України». П.33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

Згідно з ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, - є частиною національного законодавства України.

Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 62 Коституції України обвинувачення не може грунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Переглядом наявного у справі відеозапису, на який послався суддя районного суду, як на доказ доведеності винуватості ОСОБА_1 в умисному ухиленні від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, апеляційний суд встановив.

На відео, файли якого долучені до матеріалів справи зафіксовано факт зупинки автомобіля «Geelly Emgrand реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 на вул. Комарова, біля буд. № 44, що в м. Кропивницькому, приблизно 20.33 год. з увімкненими габаритами та ближнім світлом фар.

При цьому, як пояснив один з працівників поліції, причина зупинки ОСОБА_1 - відсутність на автомобілі увімкненого світла ближніх фар, видно як ОСОБА_1 виходить з автомобіля, перевіряє і пояснює справність роботи світлових пристроїв, на вимогу пред`являє поліцейському посвідчення водія, технічний паспорт, показує страховий поліс, чітко відповідає на запитання, ніяких ознак алкогольного або іншого сп`яніння не проявляє.

Далі на відео чітко зафіксовано, як після спілкування та перевірки документів поліцейський повертає їх ОСОБА_1 , який сідає за кермо автомобіля і збирається їхати.

Однак поліцейський просить ОСОБА_1 показати ще раз службове посвідчення, запитує у ОСОБА_1 про роботу, в якому підрозділі він раніше працював, чим займався, а потім у процесі спілкування пред`являє ОСОБА_1 претензії щодо запаху алкоголю із салону автомобіля.

ОСОБА_1 на запитання, факт вживання алкоголю категорично заперечує, пояснює, що запах алкоголю можливо відчувається від пасажирів, однак інший поліцейський стверджує, що у ОСОБА_1 невиразна мова, порушена координація рухів, почервоніння обличчя та неадекватна поведінка, що на його думку свідчить про те, що ОСОБА_1 знаходиться у стані алкогольного сп`яніння.

На такі звинувачення ОСОБА_1 пояснює, що працював в органах МВС та отримав поранення (контузію) страждає від підвищеного артеріального тиску, спростовує доводи працівників поліції та оспорює законність їх дій, чітко висловлює свою позицію, ніяких ознак алкогольного сп`яніння не проявляє.

Більш того, на запитання ОСОБА_1 , свідки цих подій, які фігурують у матеріалах справи, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у присутності працівників поліції вказують, про те, що ОСОБА_1 тверезий, однак у розмову втручається інший поліцейський, стверджуючи про те, що роль свідків полягає лише в тому, щоб спостерігати за дотриманням встановленої процедури огляду.

Після перевірки даних про технічні характеристики наявного в екіпажі пристрою «DRAGER» ОСОБА_1 вказує, що при такому упередженому ставленні працівникам поліції не довіряє, у правильності роботи пристрою сумнівається, побоюється зараження інфекційною хворобою через алкотест.

Також на відео зафіксовано, як працівники поліції відмовляються продемонструвати ОСОБА_1 відеозапис його зупинки, виправдовуючись тим, що з усіма матеріалами справи, у тому числі відеозаписом, він зможе ознайомитися в суді, а після оформлення поліцейський вручає ОСОБА_1 другий примірник протоколу, який взагалі не читаємий, на що ОСОБА_1 реагує, вказуючи про незаконність дій працівників поліції та порушення його прав.

Не зважаючи на те, що відеозапис з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції переривається, однак з усіх обставин, які зафіксовано на відео вбачається, що працівники поліції зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 під приводом відсутності увімкненого ближнього світла фар, а по суті безпідставно, оскільки на відео видно як на автомобілі ОСОБА_1 увімкненні габаритні ліхтарі та ближнє світло фар.

Більш того, даних про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за керування автомобілем з технічними несправностями або за інші порушення вимог ПДР України, матеріали справи не містять.

При таких обставинах, при тому, що в Україні задеклований та діє принцип презумпції невинуватості, апеляційний суд з об`єктивністю констатує про явну упередженість та необ`єктивність працівників поліції при оформленні стосовно ОСОБА_1 протоколу про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі.

Очевидно, що у інваліда 3 групи ОСОБА_1 , який отримав травму (контузія) при виконанні службових обов`язків, можливо порушення мови та координації рухів, можливо й почервоніння обличчя у словесній «дискусії» з працівниками поліції, однак це не означає, що ОСОБА_1 знаходиться під впливом алкоголю.

По суті, версія працівників поліції про керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, явно надумана і виникла лише після пред`явлення ОСОБА_1 посвідчення ветерана МВС, а оспорювання законності дій працівників поліції, а в даному випадку підстав для зупинки автомобіля та вручення ОСОБА_1 взагалі нечитаємого протоколу, відстоювання своїх прав та законних інтересів, на думку апеляційного суду, взагалі не може і не повинно кваліфікуватись як умисне ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння, фактично виключає наявність у діях ОСОБА_1 об`єктивних та суб`єктивних ознак інкримінованого йому правопорушення.

Наведені обставини потребували детального з`ясування, об`єктивної та належної оцінки, не дотримання цього принципу та формальний підхід і призвело до помилкового та передчасного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому постанову судді районного суду не можна вважати законною та обґрунтованою.

Апеляційний суд констатує, що визначальним в цій справі є очевидний факт недотримання працівниками поліції вимог Закону ( ст.ст. 245, 251, 254 та 266 КУпАП) направлення в суд матеріалів, які зібрані з порушеннями процесуальних вимог.

Враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а провадження у справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закриттю, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу

Керуючись ст. 245, 247, 251, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Д. Л. Іванов