ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 546/106/21 Номер провадження 33/814/315/21Головуючий у 1-й інстанції Романенко О. О. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Хіль Л.М.,

за участі:

адвоката - Курінного А.С.

при секретарі - Гнатюк О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Курінного Артема Сергійовича діючого в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Решетилівського районного суду Полтавської області від 25 лютого 2021 року,

у с т а н о в и л а:

Постановою судді Решетилівського районного суду Полтавської області від 25 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 01.02.2021 о 01:42 год. по вул. Покровській в м.Решетилівка Полтавської області керував автомобілем ВАЗ-2103 д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія в присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за допомогою алкотестера «Drager 0220», тест №373, результат якого показав 0,33 проміле, в результаті чого порушив п.2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив адвокат Курінний А.С. діючий в інтересах ОСОБА_1 посилаючись на те, що вона винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що долучені докази по справі не містять підтвердження у ОСОБА_1 наявності дій, які передбачені ч.1 ст.130 КУпАП, матеріали справи не містять підтвердження які саме ознаки алкогольного сп`яніння були приводом його огляду, а в акті огляду на стан сп`яніння відсутні посилання на будь яку з ознак передбачену п.3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказував, що на відеозаписі, долученому до матеріалів справи, не зафіксовано жодної іншої особи, окрім самих працівників поліції та самого ОСОБА_1 , а результат з Драгеру демонструвався лише в камеру, що ставить під сумнів процедуру огляду.

Разом з тим, після огляду ОСОБА_1 висловив свою незгоду з результатами застосування технічного засобу, але незважаючи на це, вимогу на проведення повторного огляду, працівники поліції не дотрималися процедури встановлення стану сп`яніння.

Крім того, надані відеозаписи не мають підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Обставини зазначенні в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 заперечені, про що міститься відповідний запис в графі «пояснення» (з протоколом не згоден).

Ураховуючи викладене прохав постанову судді Решетилівського районного суду Полтавської області від 25.02.2021 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП - скасувати, із закриттям провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні адвокат Курінний А.С. діючий в інтересах ОСОБА_1 , підтримав мотиви поданої ним апеляційної скарги, зазначив, що з наданого працівниками поліції відео неможливо встановити марку та модель автомобіля та ДНЗ, не зафіксовано хто керував транспортним засобом.

Зазначав, що ОСОБА_1 заперечує факт керування транспортним засобом.

Також з даного відеофайлу неможливо встановити його дату та час зйомки.

Вислухавши адвоката Курінного А.С. діючого в інтересах ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя місцевого суду вказаних вимог закону дотрималась та дійшла правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України. Висновок судді ґрунтується на об`єктивних даних, що маються у справі та були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №246431 від 01 лютого 2021 року, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. 254 - 256 КУпАП, ОСОБА_1 01.02.2021 року о 01:42 год. керував транспортним засобом ВАЗ 21013 по вул. Покровській в м. Решетилівка Полтавської обл. у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою алкотестера Драгер 6810, прилад № ARCE-0220, тест №373», згідно висновку якого, у ОСОБА_1 виявлено 0,33% проміле алкоголю.

Крім того, вина ОСОБА_1 підтверджується актом огляду на стан сп`яніння, яким засвідчено висновки газоаналізатора та відеозаписом з місця події.

Диспозиція ч.1 ст.130 КпАП України передбачає відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.9 (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, згідно з ч.2 ст.9 КпАП України адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

17 березня 2021 року набрав чинності Закон України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху" №1231-IX від 16 лютого 2021 року.

Відповідно до вказаного закону стаття 130 КпАП України викладена в новій редакції, якою передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, дії, вчинені ОСОБА_1 , містять склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України в редакції, що діє на час розгляду справи в апеляційному суді.

Чинна редакція ст.286-1 КК України передбачає відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що спричинило потерпілому певні тілесні ушкодження чи потягло смерть людини.

Відповідно до ч.1 ст.8 КпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

При цьому, згідно з ч.2 цієї статті закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Аналогічні положення викладені в ч.1 ст.5 КК України, відповідно до якої закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, ОСОБА_1 не може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ст.286-1 КК України, оскільки чинним законом кримінальна відповідальність за дії, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не передбачена.

Крім того, санкція ч.1 ст.130 КпАП України (в новій редакції) передбачає адміністративне стягнення у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Тобто чинним законом передбачено більш суворе стягнення, ніж призначене суддею місцевого суду.

Однак, суд апеляційної інстанції, з огляду на положення ст.294 КпАП України не може вийти за межі апеляційної скарги, погіршивши тим самим становище апелянта.

Доводи апеляційної скарги про порушення працівниками поліції порядку огляду його на стан сп`яніння, оскільки він не погоджувався із результатами проведеного щодо нього поліцейськими огляду на стан сп`яніння, після чого в порушення вимог ст. 266 КУпАП працівники поліції не забезпечили проведення огляду його на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я є безпідставними та такі доводи спростовуються встановленими по справі обставинами.

Щодо тверджень апеляційної скарги про те, що з відеофайлу неможливо встановити його дату та час зйомки, апеляційний суд зазначає, що дана обставина не впливає на правильність прийнятого рішення.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів щодо протиправності дій працівників поліції на час складання протоколу та щодо оскарження таких дій ОСОБА_1 і результатів такого оскарження.

Протокол про адміністративне правопорушення складено у відповідності до вимог ст.256 КпАП України, під час його складання істотних порушень, що тягли б за собою визнання доказів недопустимими, працівниками поліції допущено не було.

Інші доводи апеляційної скарги є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно; вина ОСОБА_1 доведена повністю у зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначене судом адміністративне стягнення повністю відповідає вимогам статті 33 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката Курінного Артема Сергійовича діючого в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Решетилівського районного суду Полтавської області від 25 лютого 2021 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Л.М. Хіль