Номер провадження: 33/813/649/21
Номер справи місцевого суду: 946/1562/21
Головуючий у першій інстанції Яковенко І.І.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю:

секретаря Хухрова С.В.,

правопорушника ОСОБА_1 ,

представника ОСОБА_1 Димченка К.Г.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі семи неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 119 (сто дев`ятнадцять) гривень.

Відповідно до постанови суду, 18 січня 2021 року близько 13:40 години, ОСОБА_1 , в неприйомний час, без дозволу, із застосуванням сили шляхом штовхання працівниці Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльського району Одеської області (далі УПСЗН) ОСОБА_2 увірвався в адміністративну будівлю УПСЗН, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , після чого, знаходячись у громадському місці, а саме у вказаній адміністративній будівлі УПСЗН, в грубій формі влаштував скандал, в ході якого гучно висловлював свої невдоволення роботою працівників УПСЗН, образливо чіплявся до них, а саме до ОСОБА_3 , розмахував руками, висловлював погрози, чим порушив громадський порядок і спокій громадян. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив дрібне хуліганство, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

Крім того, 25 січня 2021 року близько 12:00 години, точного часу не встановлено, ОСОБА_1 , перебуваючи у громадському місці, а саме в адміністративній будівлі УПСЗН, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , у збудженому стані влаштував сварку, в ході якої поводив себе неадекватно, гучно висловлював свої невдоволення роботою працівників УПСЗН, чим порушив громадський порядок і спокій громадян, тим самим вчинив дрібне хуліганство, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою, 16 квітня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, входячи з таких підстав.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, відповідно до протоколів про адміністративні правопорушення серії ВАБ № 145653 та серії ВАБ № 145652 від 01.03.2021 року (а.с.1, 15-а) ОСОБА_1 18 та 25 січня 2021 року, знаходячись у громадському місці в адміністративній будівлі УПСЗН вчинив сварки, в ході яких поводив себе неадекватно, висловлювався ненормативною лексикою, штовхнув громадянку, висловлював погрози фізичною розправою, чим вчинив дрібне хуліганство та порушив громадський порядок і спокій громадян.

Суд першої інстанції також врахував, шо вищевказані обставини справи також підтверджуються даними рапорту чергового Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 27.01.2021 р., даними заяв потерпілої ОСОБА_3 на ім`я начальника Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, в яких ОСОБА_3 повідомила, що ОСОБА_1 систематично словесно погрожує їй та її співробітникам фізичною розправою. Також вказані обставини справи підтверджуються даними письмових пояснень ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Також суд обгрунтовано зазначив, що потерпіла ОСОБА_3 пояснила, що 18 січня 2021 року близько 13:40 год. під час обідньої перерви ОСОБА_1 сам увірвався у приміщення адміністративної будівлі УПСЗН, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , порушивши карантинні обмеження, при цьому штовхнув працівницю УПСЗН ОСОБА_2 на вході. Почав звинувачувати їх в тому, що його позбавили пільг, на що йому були надані роз`яснення, влаштував скандал, вимагав та наказував їй у грубій формі підготувати йому документи негайно, бив кулаком по столу, висловлював погрози та сказав, що в наступний раз знеструмить будівлю.

Потерпіла ОСОБА_3 пояснила, що у них був визначений Законом України «Про звернення громадян» час для підготовки йому відповіді, у цей час робота відділу була зірвана, протягом двох годин працювали виключно з ним. Вона злякалась такої неадекватної поведінки ОСОБА_1 та переживала, щоб він не застосував фізичну силу.

Після цього, 25 січня 2021 року ОСОБА_1 знов увірвався до управління і так само погрожував розправою, що підірве будівлю, що знеструмить її. Вона в той день вийшла з кабінету на цей галас і все чула, але з ОСОБА_1 не спілкувалась. Потерпіла також зазначили, що ОСОБА_1 нецензурною лайкою не висловлювався.

Свідок ОСОБА_2 під час судового розгляду пояснила, що 18.01.2021 р. близько 13:40 год. вона, повертаючись з обідньої перерви, пройшла до дверей будівлі. Після того, як вона їх відкрила, то відчула сильний поштовх ззаду. Стримуючи ОСОБА_1 , вона пояснила йому, що у зв`язку з карантинними обмеженнями вхід до будівлі обмежений, але він на її зауваження не реагував та продовжував штовхати її. Відчувши біль та не витримавши поштовху, вона посунулася та дала змогу ОСОБА_1 пройти в приміщення будівлі. Вже всередині вона почула галас, який розпочав ОСОБА_1 , відбувався конфлікт. ОСОБА_1 порушував громадський порядок і спокій громадян, його попереджали, що викликають співробітників поліції, але правопорушник ОСОБА_1 на це не реагував, вимагав зустрічі з начальницею управління.

Потерпіла ОСОБА_4 під час судового розгляду пояснила, що УПСЗН у зв`язку з карантинними обмеженнями працювало у закритому режимі, 25.01.2021 р. близько 12:00 год. вона виходила з будівлі по дзвінку до свого клієнта, у цей час не очікувано до будівлі увірвався ОСОБА_1 , штовхнув її, почав гучно та грубо розмовляти, вимагав зустрічі з начальницею управління, яка у той момент була зайнятою, на її зауваження ОСОБА_1 не реагував. Нецензурною лайкою він не висловлювався. Сама подія була для неї неприємною, тому що люди бачили, як її штовхнули.

Суд також заслухав показання свідка ОСОБА_5 , яка суду пояснила, що вона є дружиною притягуваного ОСОБА_1 18 січня 2021 року вони з чоловіком поїхали до УПСЗН для вирішення питання стосовно пільг, до адміністративної будівлі вільно потрапили, ніхто не заперечував, охорони не було. ОСОБА_3 направила їх до газопостачальної компанії, однак там заперечили і повідомили, що не вирішують такі питання. Далі вони приїхали до УПСЗН, в приміщення будівлі вони з чоловіком зайшли разом вільно, чоловік при цьому нікого не штовхав. Вони пройшли до кабінету начальника УПСЗН, потім вона вийшла. ОСОБА_3 не бажала спілкуватись. До теперішнього часу пільги вони не отримали. Свідок також зазначила, що її чоловік ніколи не висловлювався нецензурною лайкою, він хоча і вимогливий, однак справедливий.

В свою чергу, свідок ОСОБА_6 пояснив, що він є троюрідним братом притягуваного ОСОБА_1 25 січня 2021 року вони з братом поїхали до УПСЗН, ОСОБА_1 без перешкод зайшов до адміністративної будівлі, він зайшов за ним, але у зв`язку з тим, що у нього із собою паспорту не було, то він відразу ж вийшов на вулицю, де він сам чекав ОСОБА_1 . Ніякого галасу він не чув. Через 20 30 хвилин ОСОБА_1 вийшов та вони поїхали до церкви, а потім додому.

Так, із диспозиції ст. 173 КУпАП випливає, що об`єктивна сторона правопорушення може полягати в таких діяннях, як:

нецензурна лайка в громадських місцях (в такому випадку є обов`язковим встановлення, що це місце є громадським);

образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян (в такому випадку є обов`язковим встановлення не тільки характеру діяння, яке було вчинене, а й наслідки такого діяння у виді порушення громадського порядку і спокою громадян).

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що в діях ОСОБА_1 мається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, який полягає в образливому чіплянні до громадян та вчинення інших подібних дій, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Що стосується посилання заявника апеляційної скарги на те, що 18 та 25 січня 2021 року сталася не сварка, а інцидент, в якому винуватими є працівники УПСЗН, які неправильно та незаконно не нараховували йому пільги, не можуть бути підставою для скасування законної постанови суду першої інстанції.

Такого висновку дійшов суд апеляційної інстанції, виходячи з того, що можливі незаконні дії працівників УПСЗН, на чому наполягає заявник апеляційної скарги ОСОБА_1 , можуть бути підставою для поновлення порушених прав ОСОБА_1 в порядку цивільного або кримінального судочинства, а не є підставою для порушення правопорушником ОСОБА_1 громадського порядку і спокою громадян в адміністративній будівлі УПСЗН, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 , образливого чіпляння до громадян, у тому числі до працівників УПСЗН.

Що стосується свідка ОСОБА_7 , яку просив викликати до суду апеляційної інстанції для допиту правопорушник ОСОБА_1 (а.с.88), то суд апеляційної інстанції відмовив в її виклику і допиті, оскільки з матеріалів справи вбачається що вона є керівником зазначеного УПСЗН і саме до неї на прийом хотів потрапити ОСОБА_1 , однак вона не була свідком скоєного правопорушником ОСОБА_1 дрібного хуліганства.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 268, 283, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП України залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду (підпи с)С.М. Сегеда