Справа № 343/1484/20
Провадження № 33/4808/41/21
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Монташевич С. М.
Суддя-доповідач Шкрібляк
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Шкрібляк Ю.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську, з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Кобилинець Т.В., за його ж апеляційною скаргою (далі АС), на постанову судді Долинського районнього суду від 13 жовтня 2020 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , непрацюючий, громадянин України,

визнаний винуватим за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень .

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 420 грн. судового збору.

З постанови судді вбачається, що 16 серпня 2020 року о 02 год. 44 хв. в м. Долина, по вул. Міцкевича. ОСОБА_1 керував транспортним засобом - мопедом Вайнер, д.н.з. б/н, в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9.а Правил дорожнього руху (далі ПДР), за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Огляд на стан сп`яніння водій проходив у встановленому законом порядку , в присутності двох свідків. Тест показник на стан сп`яніння 1,72 проміле.

У своїй АС ОСОБА_1 покликається на те, що постанова судді щодо нього є незаконною, необґрунтованою, і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Суддя не дослідив доказів, не надав вірної правової оцінки відповідним обставинам справи.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову судді Долинського районного суду від 13 жовтня 2020 року щодо нього скасувати та закрити провадження на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституцією України та ст. 268 КУпАП.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 заперечив свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення і пояснив, що не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим пояснив? що, 16 серпня 2020 року о 02 год. 44 хв. в м. Долина, по вул. Міцкевича він керував мопедом «Вайнер», і там його зупинили працівники патрульної поліції, причиною його зупинки було те, що їхав без шолома. Під час спілкування та перевірки документів працівники поліції відчули у нього запах алкоголю та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, за допомогою приладу «Драгер», на що він погодився. Результат був позитивний-0,72% проміле. Однак. зазначив, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, додав, що за адресою, яку вказав працівникам поліції під час складання адмінпротоколу уже не мешкає, і йому не надходили повістки до суду, не цікавився розглядом своєї справи, однак знав, що слухатиметься вона в Долинському районному суді.

Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, просить провадження в справі закрити.

15 січня 2020 року ОСОБА_1 подав письмове клопотання, в порядку ст.271 КУпАП, з якого вбачається, що він просить закрити провадження у справі, оскільки ваажає, що результат алкотестеру приладу «Драгер» є неналежним та недопустимим доказом, протокол про адмінправопорушення складено з порушенням чинного законодавства.

20 січня 2020 року захисник Кобилинець Т.В подала заяву, в якій просить слухати справу без її участі та без участі її підзахисного. Апеляційноу скаргу підтримують в повному обсязі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Кобилинець Т.В., які просять скасувати постанову, а провадження у справі закрити; перевіривши матеріали справи та додані документи, переглянувши відеозаписи з нагрудних знаків поліцейських, суд вважає, що АС слід залишити без задоволенняи, виходячи із наступного.

Згідно із вимогами ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Строк на апеляційне оскарження даної постанови слід поновити, оскільки він пропущений з поважних причин, так як ОСОБА_1 не був присутній при розгляді справи в суді першої інстанції, оскаржувану постанову вчасно не отримав, що позбавило його можливості оскаржити її у строк, передбачений ст. 289 КУпАП.

Так, в своїй АС ОСОБА_1 посилається на те, що суддя першої інстанції безпідставно розглянув справу без його участі, чим порушив його право на захист.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутністю ОСОБА_1 .

Як вбачається з постанови Долинського районного суду районного суду від 13 жовтня 2020 року, ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, хоча судом вживалися заходи щодо належного повідомлення про дату, час та місце слухання справи у встановленому законом порядку.

Так, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вказав адресу свого проживання: АДРЕСА_1 , підписався про ознайомлення з протоколом. Про судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, повідомлявся судовими повістками, які були направлені за вищезазначеною адресою, однак вони повернулись до суду без вручення з відмітками «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 16-18, 19-21).

Отже, ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складений що нього протокол та подальший розгляд в суді справи про вчинене ним адміністративне правопорушення, до суду не з`явився. Зазначивши місце свого проживання АДРЕСА_1 , направлені йому повідомлення навмисно не отримував, що свідчить про його свідоме ухилення від явки в судове засідання та нехтування своїми обов`язками. При цьому, суд, виходячи з положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та беручи до уваги рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», зазначає, що сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Вищезазначені обставини свідчать про небажання ОСОБА_1 отримувати поштові відправлення, тим самим він має намір ухилятися від явки до суду, тому дали судді підстави прийти до висновку про можливість розгляду справи у відсутності особи, яка притягається до відповідальності.

Отже, вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 не з`явивлявся в судові засідання, намагаючись затягнути розгляд справи з метою перешкоджання ухваленню несприятливого для себе судового рішення, використовуючи надані процесуальні права, всупереч інтересам забезпечення справедливого та неупередженого правосуддя у розумний строк.

Апеляційний суд бере до увагу те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд погоджується, що суддя першої інстанції, враховував вищевказані обставини, прийшов до обґрунтованого висновку про можливість завершення розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності із за неявки в судове засідання без поважних причин.

Разом з тим, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя та права на апеляційне оскарження рішення суду, апеляційний суд вважає за необхідне перевірити доводи АС щодо відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Апеляційний суд визнає, що суддя першої інстанції правильно, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 та наклав на нього справедливе стягнення, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення і згідно встановленої санкції.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

При розгляді даної справи, вказаних вимог закону суддя першої інстанції в повній мірі дотримався.

Відповідно до вимог п.2.9 а ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за дії, передбачені ч.1 ст.130 КУпАП, настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При складенні протоколу, водію ОСОБА_1 роз`яснювалися його права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що зафіксовано на бодікамеру працівників поліції.

Оцінюючи доводи, викладені в АС, апеляційний суд бере до уваги обставини справи та наявні докази, із урахуванням їх дослідження, вважає, що твердження ОСОБА_1 в АС, є неспроможними, позаяк вони не відповідають фактичним обставинам та повністю спростовуються сукупністю доказів, які були досліджені суддею місцевого суду та наведені в судовому рішені.

В результаті перевірки вищевказаних доводів не було встановлено порушень, передбаченого ст.266 КУпАП, а саме порядку проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, доведена дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: даними протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 232484 від 16.08.2020, в якому викладена суть адміністративного правопорушення, вчиненого ним та його пояснення, в яких останній вказує, що "випив пиво, вину визнає, просить суворо не карати". У водія посвідчення водія не вилучалося, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався. Транспортний засіб залишено по місцю зупинки. З вказаним протоколом він ознайомився, що засвідчив своїм підписом (а.с.1);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя за допомого Драгер Alkotest 6810 у присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Результат огляду на стан сп`яніння позитивний 1,72 проміле (а.с.3);

- даними приладу "Драгер" alkotest 6810, відповідно до якого тест на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проведено о 03.29 год 16.08.2020 року. Результат тесту позитивний - 1,72 проміле (а.с.2);

- свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/5616, яке чинне до 02.10.2020 року, свідчить, що газоаналізатор Alcotest 6810 відповідає вимогам Методики повірки МПУ 066/05-2013 (а.с.11);

- письмовими поясненнями від 16.08.2020 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вказали, що їх було запрошено в якості свідків для складання протоколу за ст. 130 КУпАП відносно водія ОСОБА_1 . В їхній присутності вказаний водій погодився у встановленому законом порядку пройти перевірку для визначення стану сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Drager Alkotest 6810, результат якого показав 1.72 проміле, та відмовився проїхати в медичний заклад Долинської ЦРЛ, що засвідчили своїми підписами (а.с.4, 5);

- направленням, складеним о 03 год. 24 хв. 16.08.2020 року на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у зв`язку з виявленими поліцейським ознаками сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя. Відповідно до направлення огляд в закладі охорони здоров`я не проводився (а.с.6);

- відеозаписами на оптичному диску DVDR 4.7GB/120МІN 16х, якими підтверджено факт керування транспортним засобом, а також проведення огляду водія на визначення стану алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, у присутності двох свідків та результат проведеного тесту. Акт огляду та протокол складалися у присутності ОСОБА_1 , він ознайомлений з їх змістом під розписку (а.с.12).

Згідно статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

З переглянутого відеозапису видно, що працівники поліції пропонували пройти тест на сп`яніння на місці зупинки, на що водій погодився. ОСОБА_1 продув у прилад «Драгер» показник , якого становив- 1,72 %проміле.

З результатом огляду за допомогою приладу « Драгер» водій ОСОБА_1 був згідний, ніяких заперечень з цього приводу не заявляв, про що свідчить його підпис на роздруківці ( а.с.2).

На записі та у протоколі про адмінправопорушення також зафіксовано, як ОСОБА_4 не заперечив факту керування ним транспортним засобом та вживання алкоголю.

Посилання апелянта на те, що прилад «Драгер» не був калібрований у встановленому законом порядку, а тому його показники не можуть бути доказом, не заслуговує на увагу та є безпідставним, оскільки міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається», встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 року №1747 і становить один рік.

Як вбачається з роздрукованого результату приладу Драгер, за допомогою якого ОСОБА_1 проходив огляд, останнє калібрування приладу проводилось 02.10.2019 року, ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння 16.08.2020 року, що свідчить про належне здійснення повірки та калібрування приладу «Драгер», а відтак підстави для визнання його результатів недійсними, відсутні.

Доводи ОСОБА_1 наведені в АС про те, що транспортний засіб - мопед марки «Вайнер,» не належить до механічних транспортних засобів, що виключає відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, є необґрунтованими, виходячи з наступних мотивів.

Згідно п.1.10 ПДР механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Пунктом 2.13 ПДР конкретизовано види транспортних засобів з визначенням категорій осіб, яким за віковими даними може надаватись право на керування транспортним засобом: А1,А, В1,В, С1,С,D1,D тощо.

A1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт;

A - мотоцикли та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб. см і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше;

B1 - квадро- і трицикли, мотоцикли з боковим причепом, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) мототранспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів.

Згідно ПДР, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року із змінами, мопед - це двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 кубічних сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Враховуючи, що ОСОБА_1 , керуючи мопедом «Вайнер», рухався по дорозі, він був учасником дорожнього руху, а тому зобов`язаний дотримуватись ПДР.

Апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції прийшов до правильного висновку, про те що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а його вина доводиться поза всяким розумним сумнівом.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП суд,-

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Долинського районного суду від 13 жовтня 2020 року щодо нього без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду Ю.Д. Шкрібляк