Справа 729/251/21
3/729/128/21 р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2021 р. суддя Бобровицького районного суду Чернігівської області Бойко В.І, за участю секретаря судового засідання Малюшицької Я.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянула адміністративний протокол, який надійшов з Відділення поліції №2 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактичні місця проживання: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , тимчасово не працюючий, -

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

10.03.2021 року о 00 год. 08 хв. в м. Бобровиця, по вул. О.Бичка, 62 ОСОБА_1 керував автомобілем марки AUDI A4 д.н.з НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло). Від проходження медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння відмовився в присутності свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв адмінправопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні та у своїх поясненнях ОСОБА_1 свою вину не визнав, з тим, що вказано в протоколі не погоджується та пояснив, що 10.03.2021 біля 00 год. 30 хв. його зупинив автомобіль патрульної поліцейської служби. Працівники поліції побачили, що його транспортний засіб на литовських номерах (Audi А4 д.н.з. НОМЕР_1 ) і почали з`ясовувати звідки і куди він прямує.

Також, почали з`ясовувати чому він порушує підпункт в пункту 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за № 1306, а саме чому неосвітлений задній номерний знак (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості). Під час спілкування з ним працівники поліції відразу повідомили, що він має ознаки наркотичного сп`яніння, оскільки його зіниці очей не реагують на світло.

Він пояснив, що повертається від товариша, де проводив ремонт вказаного транспортного засобу, і що цього ж дня в магазині у Бобровиці, він придбав дві лампи для номерного знаку і провів їх заміну.

На його пояснення стосовно несправної лампи працівники поліції відреагували та виписали штраф у розмірі 170,00 грн. (постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ № 941143 від 10.03.2021). На цей час, він сплатив вказаний штраф.

Працівники поліції почали його необґрунтовано звинувачувати, що він керує транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, визначивши його стан суб`єктивно.

Він пояснив працівникам поліції, що на вулиці дуже холодно, він легко одягнутий, на що вони не відреагували та почали складати протокол про відмову від проходження в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Він пояснював їм, що у зв`язку із хворобою (псоріазом шкіри), з 2011 року він не вживає алкогольні напої, а тим паче наркотичні засоби.

Крім того, звертає увагу суду на те, що працівниками поліції здійснювалось фіксування їхньої розмови на нагрудну бодікамеру, а вибірково робилось відео розмови (тобто, дам де їм було потрібно).

Він вважає, що працівниками поліції були порушенні під час складання адміністративного протоколу вимоги статті 266 КУпАП і його огляд водія на стан наркотичного сп`яніння повинен був проводитися з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків на місці зупинки транспортного засобу.

В даному випадку, працівники поліції визначили його стан суб`єктивно, що в свою чергу, є не законно, оскільки працівники поліції навіть не намагались встановили його стан на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів, а відразу наголосили на проведенні огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в закладі охорони здоров`я, і все це відбувалось за відсутності свідків, що в свою чергу є грубим порушення вимог статті 266 КУпАП.

Водночас, лише у разі незгоди водія на проведення огляду на місці зупинки на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. До того ж, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч. 5 ст. 266 КУпАП).

Аналогічні вимоги до огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння містяться в пункті з Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 № 1413/27858, якою регламентовано, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених для застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Наголошує, що співробітниками поліції не було запропоновано йому пройти на визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Оскільки, він ніколи не вживав жодних наркотичних засобів, факт безапеляційного звинувачення у наркотичному сп`янінні його схвилював та обурив. Працівники поліції почали залякувати затриманням, примусовим медичним оглядом при цьому, жодного разу не засотували нагрудну бодікамеру та пропонували йому вирішити питання іншими шляхами на, що він почав заперечувати і наголошувати на тому, що їх вимоги є порушенням чинного законодавства України,

Працівники поліції запропонували йому залишити свій автомобіль на місці зупинки та поїхати з ними до медичного закладу для проведення огляду. Оскільки, він не мав із собою достатніх коштів для повернення з медичного закладу на таксі, а також не був впевнений у своїй безпеці та безпеці, і збереженні свого автомобіля у період своєї відсутності, він відмовився їхати до медичного закладу.

Разом з цим, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 № 1413/2785 оформлення співробітниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я є обов`язковим.

Працівниками поліції не було надано йому направлення на медичний огляд з виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Враховуючи вищевикладене та вимоги чинного законодавства України, працівники поліції не дотрималися порядку виявлення у нього стану наркотичного сп`яніння та складення відповідних документів, які є обов`язковими для направлення на огляд у заклад охорони здоров`я.

Після цього, працівники поліції запросили, як свідків двох осіб (один з яких був пасажир з його транспортного засобу) та склали протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, кожного разу коли йому приносили його на підпис йому не надавали повного тексту протоколу та додатків до нього для ознайомлення.

Враховуючи вимоги пункту 2.5. Порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затверджених наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 16.02.2015 №3/02-15, особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, має бути ознайомлена з її правами і обов`язками, передбаченими статтею 268 КУпАП та статтею 63 Конституції України, про що зазначається у протоколі.

У свою, чергу працівниками поліції не було надано йому для ознайомлення пояснення свідків. Про зазначене він неодноразово їм нагадував, але так і не отримав на це відповіді.

Отже, з показаннями свідків, що давали свідчення в автомобілі патрульної служби він не ознайомлений.

Статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейський зобов`язаний професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва. Тому право складати протоколи про адмінправопорушення, мають складати лише ті поліцейські, в посадовій інструкції яких визначено право складати протоколи та інші матеріали про адмінправопорушення у сфері безпеки дорожнього руху.

В розумінні статті 251 КУпАП за своєю правовою природою протокол про адміністративне правопорушення він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Водночас, відповідно до статті 251 КУпАП пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Також, звертає увагу суду, на те, що на момент коли до нього під`їхав автомобіль патрульної поліцейської служби, він не перебував у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, надав всі необхідні документі та відповів на всі поставлені йому працівниками поліції запитання.

Повідомляє суд про те, що він 14.03.2021 в КПП Київська міська наркологічна клінічна лікарня Соціотерапія пройшов медичний огляд з виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість (висновок від 19.03.2021 № 001373). Згідно з яким у нього не виявлено жодних ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Виходячи зі змісту статей 7, 251, 254, 266, 278 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справ про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

До того ж, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Водночас, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували його вину.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 , пояснив, що він разом із поліцейським СРПП Бобровицького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській обл. ОСОБА_3 патрулюючи у м.Бобровиця помітили автомобіль, у якому не освітлювався задній номерний знак. Коли під`їхали ближче, то побачили, що транспортний засіб на іноземній реєстрації, який вони зобов`язані зупиняти. Після зупинки автомобіля, на їхнє прохання, ОСОБА_1 пред`явив посвідчення водія. Свідок перевірив дану особу через базу, і з`ясувалось, що на ОСОБА_1 складено не один адміністративний протокол про адміністративні правопорушення. Потім він посвітив фонариком в очі особі, та помітив в нього ознаки наркотичного сп`яніння. Далі працівники поліції запропонували йому проїхати до медичного закладу для освідування, але ОСОБА_1 відмовився, сказав, що його неодноразово за подібне зупиняли в м.Києві, він не знаходиться в стані наркотичного сп`яніння і тому нікуди не поїде. Потім в присутності двох свідків вони склали адміністративний протокол, який ОСОБА_1 відмовився підписувати.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засідання зазначив, що він разом із поліцейським СРПП Бобровицького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській обл. ОСОБА_2 патрулюючи у м.Бобровиця помітили автомобіль, у якому не був підсвічений задній державний номерний знак. При спілкуванні з водієм, ними було виявлено у особи ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці не реагували на світло. Потім, на вимогу поліцейських, водій надав тимчасове посвідчення водія. Коли вони встановили особу по базі «Цунамі», то з`ясувалось, що на ОСОБА_1 складено не один адміністративний протокол про адміністративні правопорушення. Далі запропонували йому проїхати до медичного закладу для освідування, але ОСОБА_1 відмовився. Свідок зазначив, що відповідно до Наказу від 07.11.2005р. №1395 «Про затвердження інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» п.10, п...п.1 та постанови КМУ від 17.12.2008р. № 1103 п..п.8.7 проводити тест на місці, на стан наркотичного сп`яніння, вони не можуть та не мають права, а тому вважає, що інструкцію ними не було порушено. Під час складання адміністративного протоколу були присутні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_4 у судовому засідання пояснила, що 10.03.2020 року пізно ввечері, вона була в гостях у свого одноклассника ОСОБА_6 . ОСОБА_7 теж був там, ремонтував свій автомобіль. Потім ОСОБА_8 попросив ОСОБА_1 підвезти її додому. По дорозі їх зупинили працівники поліції і сказали, що не горить лампочка. Потім вона була запрошена в якості свідка, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Далі підписала протокол та написала розписку.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, допитавши свідків, дослідивши матеріали адміністративного протоколу, прихожу до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3,5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Так, диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або що до вживання лікарських препаратів , що знижують увагу та швидкість реакції.

Із аналізу положень вказаної норми Закону слід зробити висновок, що під час розгляду даної категорії справ однією з обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керування особою транспортним засобом.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Згідно п.п. 2 4 р. І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» Наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. Згідно п. 6 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до частини 4 статті 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Норми статті статті 266 КУпАП є бланкетними, оскільки не встановлюють детальної процедури проходження огляду, а відсилають до підзаконних нормативно-правових актів, які деталізують положення цієї статті. Такий висновок підтверджується положеннями частини 6 цієї статті, в якій зазначено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура огляду встановлюється такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання статті 266 КУпАП і деталізують норми цієї статті: згаданим Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (надалі Порядок №1103); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі Інструкція № 1452/735).

Ці нормативно-правові акти передбачають два види огляду: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу і лікарем в закладі охорони здоров`я.

Згідно з пунктом 12 Інструкції № 1452/735 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

У пункті4розділу IІнструкції №1452/735перелічені такі ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно з пунктом 8 Порядку №1103 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З аналізу підзаконних нормативно-правових актів, які регулюють процедуру проведення огляду, вбачається, що огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу не проводиться. Для проведення огляду водій відразу направляється до найближчого закладу охорони здоров`я, де такий огляд проводиться з використанням експрес-тестів для дослідження біологічних матеріалів особи, яка оглядається.

Суд зауважує, що принцип верховенства права вимагає врахування соціального контексту, в якому застосовується правова норма, а також реальних суспільних відносин, що склалися.

Щодо порядку проведення огляду на стан сп`яніння, встановлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння (а саме, розширені зіниці, що не реагують на світло) вимога поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі була висунута в порядку, встановленому законом і ОСОБА_1 зобов`язаний був пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. Саме такі ознаки сп`яніння були вказані в протоколі. З цих мотивів суд відхиляє аргументи, наведені у вимозі про закриття справи стосовно того, що поліцейські повинні були запропонувати проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки як такі, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Суд враховує, що станом на момент складення протоколу, що розглядається, українські поліцейські забезпечені спеціальними технічними засобами для проведення огляду водіїв транспортних засобів лише на стан алкогольного сп`яніння. Це алкотестери («Драгери») прилади для швидкого визначення концентрації алкоголю в крові людини шляхом аналізу повітря, яке вона видихає.Поліцейські не забезпечуються спеціальними технічними засобами для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння водіїв транспортних засобів, тому зробити такий огляд на місці зупинки фактично не мають можливості.

Отже, огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться лише в медичному закладі.

Посилання ОСОБА_1 про відсутність у матеріалах справи направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння, що свідчить на думку ОСОБА_1 , про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я, то вони є безпідставними.

Так, направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Сам бланк направлення (додаток 1 до Інструкції) не містить будь-яких даних щодо відмови водія від проходження огляду у медичному закладі, у зв`язку з чим відсутність вказаного направлення не є беззаперечним доказом порушення з боку працівника поліції порядку направлення водія для огляду на стан наркотичного сп`яніння, та не спростовує порушення п. 2.5 ПДР України водієм транспортного засобу, щодо якого є підстави вважати, що він перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і не може бути підставою для звільнення особи від адміністративної відповідальності.

Безпідставними є і доводи ОСОБА_1 про порушення процедури огляду, оскільки направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, форма якого наведена в додатку 1 до Інструкції, не складалася.

Вказана форма заповнюється у випадку направлення водія на огляд до закладу охорони здоров`я. Оскільки ОСОБА_1 відмовився проходити огляд в закладі охорони здоров`я, до якого законом не передбачене його примусове доставляння, то підстав для складання направлення у працівників поліції не було.

Окрім того, з відеозапису вбачається, що на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря нарколога ОСОБА_1 висловив небажання їхати до закладу охорони здоров`я разом з працівниками поліції, що свідчить про його відмову, та вкотре підтверджує порушення ним п. 2.5 ПДР України.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, допитавши свідків, дослідивши матеріали адмінстративного протоколу, прихожу до обгрунтованого висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, показаннями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджується даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 472174 від 10.03.2021, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які кожен окремо пояснили, що вони були присутні при складанні протоколу на ОСОБА_1 , який відмовився від проходження огляду для встановлення факту наркотичного сп`яніння, відеозаписом правопорушення.

Таким чином, з наявної у справі сукупності доказів вбачається, що ОСОБА_1 , як особа, яка керувала транспортним засобом та у якої працівниками поліції були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, відмовився на вимогу поліцейського пройти у встановленому законом порядку огляд з метою встановлення стану сп`яніння, і вказані обставини свідчать про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, за що й передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому водій ОСОБА_9 зобов`язаний був на вимогу працівників поліції не тільки пройти огляд на стан сп`яніння, але й виключно у передбачені законом порядок і спосіб.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч.2 ст. ст.251 КУпАП).

З урахуванням того, що вина ОСОБА_1 у порушенні п.2.5. ПДР України та скоєнні правопорушення доведена повністю дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами, суд його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки він, особа, яка керувала транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі "Проніна проти України" від 18 липня 2006 року).

Таким чином, доводи ОСОБА_1 про неправомірність дій працівників поліції під час складання адміністративного матеріалу та його невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд розцінює, як такий його спосіб захисту з метою уникнути від адміністративної відповідальності.

Враховуючи характер вчинення правопорушення, особу правопорушника, сімейний стан, ступінь його вини, майновий стан, вік, суд дійшов до висновку про застосування до правопорушника адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, з метою виховання правопорушника, який вчинив адміністративне правопорушення, у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч.1 ст.8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

ОСОБА_1 підлягає притягненню до відповідальності за Законом, який діяв станом на 10.03.2021 (в редакції від 01.01.2021).

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, стягується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 36, 283, 284, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 гривні.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання постанови законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суд особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.І.Бойко