Справа № 163/2129/20 Провадження №33/802/12/21 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2021 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю ОСОБА_1 , його захисника Нечая Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 01 жовтня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на 1 (один) рік.

Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 420 грн. 40 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_1 визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 12 липня 2020 року об 07:51 год. в м.Любомль Волинської області керував автомобілем марки "ВАЗ", державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 (а) ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із такою постановою судді ОСОБА_1 19 жовтня 2020 року подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на її незаконність, просить скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу у його відсутності не дослідивши належним чином матеріали справи. Вказує також про те, що працівниками поліції порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки він на місці зупинки не відмовлявся пройти огляд за допомогою спеціального приладу "Драгер", а лише просив надати сертифікат на цей прилад, однак його надано не було. Тому невідомо на якій правовій основі його було доставлено в медичний заклад. В медичній установі він також просив надати сертифікат на прилад "Драгер", якого лікарем надано не було. Зазначає, що лікар зробила висновок про його перебування в стані алкогольного сп`яніння, однак йому невідомо як вона це встановила.

Водночас, апелянт у поданій апеляційній скарзі заявив клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження судового рішення вважаючи, що строк було пропущено з поважних причин. Як на поважність причин пропуску такого строку вказує на те, що 01.10.2020 року справу судом було розглянуто його відсутності, і він не був обізнаний про прийняття цього дня судового рішення, копію якою по даний час не отримав.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Нечая Ю.М., які апеляцію підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити з підстав викладених в ній, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Апеляційний суд вважає, що слід врахувати доводи апелянта та поновити йому строк на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки він фактично пропущений з поважних причин.

За положеннями статтей 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП України, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП.

Так, ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого, полягає у керуванні особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №219252 від 12.07.2020 року, з якого вбачається, що 12.07.2020 року ОСОБА_1 в м.Любомль керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Від надання пояснень та підпису протоколу ОСОБА_1 відмовився.

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.07.2020 року за висновками якого, ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Від підпису цього висновку він відмовився.

- протоколом про адміністративне затримання серії АЗ №175057 від 12.07.2020 року з якого вбачається, що ОСОБА_1 затримувався працівниками поліції у зв`язку із для встановлення факту вживання алкогольних напоїв. Від підпису цього протоколу ОСОБА_1 відмовився.

- відеозаписом з боді-камери працівника поліції, з якого окрім іншого вбачається, що після зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , останньому працівником поліції у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим запропоновано пройти огляд на виявлення такого стану за допомогою спеціального технічного засобу, однак він відмовився, і водночас вказав про те, що готовий пройти огляд в медичній установі, куди і був доставлений. В медичній установі ОСОБА_1 лікарем було запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння, однак він перед цим виявив намір ознайомитись із сертифікатом на спеціальний технічний прилад, який був йому представлений. Після цього, ОСОБА_1 вказав про те, що не відмовляється від проходження огляду, і при цьому почав наполягати на представленні йому іншого сертифіката з посиланням на те, що це не той сертифікат. Крім того, з відеозапису вбачається і те, після цього, лікар проводила огляд ОСОБА_1 на підставі комплексу об`єктивних показників, тобто за зовнішніми ознаками - вигляду, поведінки, стану свідомості, мовної здатності, рухової сфери обстежуваної особи.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на нього безальтернативне стягнення відповідає повністю вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.

Викладені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції розглянувши справу у його відсутності порушив вимоги законодавства, на увагу суду не заслуговує, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та його захисник Нечай Ю.М. були належним чином обізнані про розгляд справи 01.10.2020 року (а.с.18, 19), однак в судове засідання не з`явились, і при цьому жодних клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавали. А тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції розглядаючи справу та постановляючи судове рішення у відсутності ОСОБА_1 діяв у відповідності до положень ст.268 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що працівники поліції порушили порядок проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу через ненадання на його вимогу сертифікату на спеціальний технічний прилад за допомогою якого він повинен був пройти огляд, до уваги судом не приймається, оскільки повністю спростовується відеозаписом з боді-камери, з якого вбачається, що сертифікат на вимогу ОСОБА_1 працівниками поліції йому надавався для огляду.

Для огляду ОСОБА_1 на його вимогу також надавався сертифікат на спеціальний технічний засіб і лікарем вже в медичній установі.

В апеляційній скарзі апелянт фактично ставить під сумнів висновок медичного огляду, однак суд таких тверджень до уваги не приймає і з цього приводу зазначає наступне.

Медичний огляд ОСОБА_1 був проведений у спеціалізованому медичному закладі (Любомльське ТМО) лікарем ОСОБА_2 , у кваліфікації якої суд не мав підстав сумніватися, висновок виготовлений на офіційному бланку, як того вимагає законодавство. При цьому, у разі, якщо апелянт був не згоден з результатами огляду, то не був позбавлений права пройти такий огляд в будь-якому іншому медичному закладі з власної ініціативи. Однак, таким своїм правом не скористався, а тому, на думку суду, з отриманими результатами погодився.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що огляд на стан сп`яніння в медичному закладі відбувається не тільки за допомогою технічних засобів, а й на підставі встановлення зовнішнього вигляду, поведінки, стану свідомості, мовної здатності вегето-судинних реакцій, рухової сфери обстежуваної особи тощо. Тобто, висновок про перебування особи у стані алкогольного сп`яніння здійснюється лікарем як на підставі комплексу об`єктивних показників так і з використання технічних засобів.

В даному випадку ОСОБА_1 в медичній установі вказував про те, що не відмовляється від проходження огляду, і при цьому вимагав для огляду сертифікат на спеціальний технічний прилад, який лікарем йому був представлений, однак сертифікат на його думку був не тим.

Зважаючи на вищевикладене, та враховуючи поведінку ОСОБА_1 в медичній установі, куди він був доставлений для проходження огляду на стан сп`яніння, і те, що він не відмовлявся від огляду, апеляційний суд вважає, що лікар діяла у законний спосіб при проведенні огляду, а тому виданий нею висновок є належним доказом в розумінні ст.251 КУпАП.

Таким чином, усі доводи сторони захисту, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду справи щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - тобто у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

А тому, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова судді Любомльського районного суду Волинської області від 01.10.2020 року, - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 01 жовтня 2020 року в даній справі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 01 жовтня 2020 року щодо нього, без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк