ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/175/21 Справа № 212/8770/20 Суддя у 1-й інстанції - Колочко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2021 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2020 року, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 12 листопада 2020 року о 13.27 годині в м. Кривому Розі по вул. Женевська, 15, керував транспортним засобом «Тойота Аволон» н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного (метамфетамінового) сп`яніння. Огляд проводився в медичному закладі КП «КБЛНПД» ДОР». Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 поза межами строку його апеляційного оскарження звернувся до суду з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови, ОСОБА_1 посилається на те, що постанова судом була винесена без його участі та її копію він не отримував. При цьому вказує, що 14.12.2020 між ним та ОСОБА_2 було укладено усну домовленність про представництво його інтересів в суді та того ж дня було підписано довіреність на представництво інтересів, однак 16.12.2020 його захисник до суду не з`явився, тому строк на апеляційне оскарження ОСОБА_1 вважає пропущеним з поважних причин.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення, яке винесено із порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт вказує на безпідставність та незаконність зупинки транспортного засобу. До того ж, зазначає, що огляд на стан сп`яніння на місці працівниками проведено не було, та матеріали справи не містять будь-яких посилань на ознаки, які б давали підстави вважати, що він перебував у стані наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим у поліцейських не було підстав для направлення його на проходження медичного огляду до закладу охорони здоров`я. При цьому, ОСОБА_1 зазначає, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Окрім того, ОСОБА_1 вказує на порушення працівниками медичного закладу положень Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а саме: порушення порядку відібрання зразків біологічного середовища; не повідомлено його про порядок застосування спеціальних технічних засобів за допомогою яких проводилося лабораторне тестування; не ознайомлено з сертифікатами відповідності та свідоцтвом про повірку робочих засобів вимірювальних техніки; не надано інформації про проходження лікарем медичного закладу тематичного удосконалення за відповідною програмою, на підтвердження його повноважень щодо проведення такого огляду. З огляду на вищевикладене, апелянт вважає, що висновки щодо результатів медичного огляду є недійсними, через допущенні порушення вимог інструкції. При цьому, працівниками поліції не було відсторонено його від керування транспортним засобом, що свідчить про їх упередженість. До того ж, апелянт зазначає, що працівниками поліції, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, не було роз`ясненні його прав, тому з огляду на ці порушення постанова суду є незаконною та підлягає скасуванню.

Заслухавши ОСОБА_1 , який клопотання та апеляційну скаргу підтримав, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази у справі та доводи клопотання й апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови, суд апеляційної інстанції виходить з того, що справу було розгляду за відсутністю ОСОБА_1 та матеріали справи містять відомості про ознайомлення з ухваленним рішенням лише 28.12.2020.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне поновити строк апеляційного оскарження постанови, як такий, що пропущений апелянтом з поважних причин.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Ці вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №113692 від 19.11.2020, висновком КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР» від 14 листопада 2020 року за №2742, відповідно до якого ОСОБА_1 на час огляду 12.11.2020 о 14.00 годині перебував у стані метамфетамінового сп`яніння, відеозаписом фіксування вчинення правопорушення.

Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених доказів й обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Разом з цим, суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом у стані наркотичного та алкогольного сп`яніння, яка настає за умови наявності відповідного медичного висновку.

Твердження апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, суд розцінює критично, оскільки ці обставини повністю спростовуються відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.

Разом з цим, як видно з цих відеозаписів, працівниками поліції було належним чином роз`яснено ОСОБА_1 причини його зупинки й жодних заперечень з цього приводу він не висловлював.

До того ж, з відеозаписів з бодікамер видно, що у працівників поліції виникли обгрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти медичний огляд в закладі охорони здоров`я.

При цьому, доводи апеляційної скарги щодо того, що поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, а саме поліцейським не запропоновано та не проведено огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, є безпідставними, оскільки Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, не передбачено у випадку встановлення у особи ознак стану наркотичного сп`яніння проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Отже, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735.

Також, апеляційний суд вважає безпідставними посилання апелянта щодо сумнівів наявності у лікаря, який проводив огляд, доступу до проведення обстеження на стан алкогольного сп`яніння, оскільки медичний заклад КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР» входить до переліку підприємств та закладів охорони здоров`я, яким надано право проведення медичних оглядів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за направленням правоохоронних органів, керівників підприємств та установ, за власним бажанням громадян, затвердженого наказом Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської ОДА за №183/0/197-20 від 17 лютого 2020 року.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що у випадку сумнівів щодо достовірності результатів лабораторних досліджень ОСОБА_1 мав змогу пройти медичний огляд в іншому медичному закладі, але своїм правом не скористався.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про наявність в нього хвороби та у зв`язку з цим вживання напередодні зупинки ліків, які містять наркотичні засоби, то вони не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені належними доказами.

Жодних об`єктивних відомостей, які б вказували на упередженість працівників поліції та ставили б під сумнів наявність підстав для складання щодо ОСОБА_1 протоколу, під час апеляційного розгляду не встановлено, дії працівників поліції відповідали приписам норм нормативно-правових актів, а саме наказу МВС від 07 листопада 2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», законів України «Про дорожній рух», «Про Національну поліцію» та Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги є неприйнятними.

Доводи апеляційної скарги з приводу порушення права на захист водія ОСОБА_1 , якого не було ознайомлено належним чином з адміністративним протоколом після його складання, не роз`яснено його права, передбачені ст.ст. 55, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, є необгрунтованими, та повністю спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення, який було підписано ОСОБА_1 .

Інші доводи апеляційної скарги оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння в діях ОСОБА_1 та доведеності його вини у вчиненому.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2020 року задовольнити.

Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2020 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко