Справа №461/3438/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2021 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 01.04.2021 року близько 21 години 20 хвилин на пр. Чорновола, 7А, перебуваючи в магазині «Рукавичка», ОСОБА_1 таємно, шляхом вільного доступу, викрав товар на суму 16,00 грн.

ОСОБА_1 в судове засідання неодноразово не являвся, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема скеруванням судових викликів рекомендованою кореспонденцією. Про причини неявки суд не повідомив. Постанова суду про застосування приводу ОСОБА_1 в судове засідання не виконана.

Суд зауважує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку справи, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи Європейський суд з прав людини включає: складність справи, поведінку заявника, поведінку органів державної влади, важливість справи для заявника. В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За наведених обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що особа, яка притягається до відповідальності не з`явився в судове засідання, повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, обізнана про наявність даного адміністративного провадження та скерування справи на розгляд до суду, що підтверджується її підписом у протоколі, постанова про привід не виконана, тобто судом вжито вичерпних заходів щодо забезпечення участі особи, щодо якої складено протокол в судовому засіданні, визнано можливим розгляд справи провести у її відсутності.

Частиною 1 ст.51 КУпАП передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Статтею 245 цього ж Кодексу передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При оцінці доказів суд керується принципом «поза розумним сумнівом», а саме, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зокрема зазначаються: відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості необхідні для вирішення справи.

Особою, якою складено протокол про адміністративне правопорушення не були дотримані вимоги, викладені у статті 256 КУпАП, оскільки протокол не містить переліку речей, які були викрадені.

За таких обставин, протокол про адміністративне правопорушення складений щодо ОСОБА_1 неможливо визнати процесуальним документом, який засвідчує факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП і такий доказ є недопустимим.

Водночас, наявна у матеріалах справи заява є нечитабельною, а тому не може бути законною підставою для встановлення підстав для притягнення особи до відповідальності.

Таким чином, факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не знайшов свого підтвердження в ході розгляду справи допустимими та належними доказами.

Отже, суд враховуючи, положення ст. 251 КУпАП, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази в їх сукупності, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП, у зв`язку із чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, керуючись п. 1 ст. 247 ст. ст. 283, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Стрельбицький В.В.