Справа № 471/409/21
Провадження №3/471/276/21
Номер рядка звіту 327
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" червня 2021 р.

Суддя Братського районного суду Миколаївської області Гукова І.Б., за участю секретаря Кравченко Л.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 1 Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївськії області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Сергіївка Братського району Миколаївської області, громадянка України, не працює, інвалідності немає, маючої на утриманні 2 неповнолітніх дітей, проживаюча по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , протягом року до адміністративної відповідальності не притягувалася,

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

встановив:

Відповідно до сімейного законодавства, батьки зобов`язані забезпечити належні умови щодо розвитку та виховання дитини.

Відповідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АА 680840 від 26.04.2021 року, ОСОБА_1 ухиляється від виконання батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України, щодо належного догляду за своїм сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котрий 26.04.2021 року близько 00:00 год. біля будинку АДРЕСА_2 висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_3 , кидав у вікна камінням, чим порушив громадський порядок та спокій громадян.

У судове засідання з`явилася ОСОБА_1 , вину не визнала, суду пояснила, що вихованням дитини займається належним чином, причину конфлікту та як наслідок неналежної поведінки сина їй ніхто не пояснив. Наразі із сином проведено виховну бесіду, задля недопущення повторної ситуації.

Дослідивши матеріали провадження у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, виходив із такого.

Зокрема, адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 184 КУпАП, настає у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Тож, вказана правова норма є бланкетною, що, у свою чергу, зобов`язує уповноважену особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, вказати нормативний акт, який встановлює ті чи інші обов`язки батьків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Так, у цьому випадку протокол про адміністративне правопорушення містить посилання на норму ст. 150 СК України.

Між тим, вказана стаття, в силу її законодавчої конструкції, складається із семи частин, кожна із яких становить собою правову норму, тобто формально визначене правило поведінки.

Отже, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, є недодержання певної вимоги/обов`язку, що встановлений конкретною правовою нормою, як у даному випадку, конкретною частиною статті 150 СК України.

Між тим, уповноважена особа конкретної частини статті 150 СК України не зазначала, тим самими поклавшись при виборі правової норми на розсуд суду.

Як наслідок, таке формування фабули обвинувачення, як у цьому випадку, є неприйнятним, позаяк, порушує права особи відносно якої складається такий протокол, зокрема право знати у чому її звинувачують та мати можливість будувати належний захист, у той час, як суд розглядає провадження саме на підставі даних протоколу та висунутого у ньому твердження (обвинувачення), а інші матеріали, що додані до нього, є лише доказами висунутого у протоколі твердження.

Крім того, виходячи із обов`язку з`ясувати чи винна особа у вчиненні адміністративного правопорушення, суд зважав на таке.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У теорії права виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії або бездіяльності та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

Умисел, як правило, поділяється на прямий і непрямий.

У свою чергу, прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння ( дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння ( дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Проте, дані протоколу про адміністративне правопорушення, так само як і додані до нього матеріали не містяться будь-який відомостей, які б давали підстави вважати, що виявлене порушення допущене через які б то не було винні чи необережні дії ОСОБА_1 . Як зазначено, суб`єктивною стороною такого року адміністративного правопорушення, має бути прямий умисел, або ж вчинення правопорушення з необережності, однак у будь якому випадку особа має або ж свідомо допускати настання шкідливих наслідків і бажати їх настання або ж легковажно розраховувати на їх відвернення.

Факт невідвідування навчання не утворює автоматично складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, позаяк, має бути доведена і установлена вина особи, як ознака суб`єктивної сторони правопорушення, а саме: свідоме і умисне невиконання батьком його обов`язків, ухилення від їх виконання, а також саме бажання настання саме таких наслідків.

До того ж, в чому саме полягає ухилення ОСОБА_1 від виконання обов`язків щодо виховання своїх дітей суду залишається незрозумілим.

Тобто, указуючи у протоколі про певного роду факти, уповноважена особа має довести, що вони дійсно мали місце з вини особи, якій ставляться у провину, однак, у цій ситуації цього принципу дотримано не було.

Позаяк, суд тлумачить усі сумніви щодо норми, яка ймовірно, була порушена у даному випадку, на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, у контексті всього вищевикладеного, суд констатує відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

Водночас, за правилами п. 1ст. 247КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з чим, дане провадження, з урахуванням вимог п. 1ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 221, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 321 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст.247 цього ж Кодексу у зв`язку з відсутністю у її діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Миколаївського апеляційного суду через Братський районний суд Миколаївської області.

Суддя - Гукова І.Б.