Іллічівський районний суд м.Маріуполя
Справа № 264/6672/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області Пустовойт Тетяна Валеріївна, розглянувши матеріали, що надійшли з Кальміуського відділення поліції Центрального ВП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , фізичної особи - підприємця, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , за ст.44-3 КУпАП,-

УСТАНОВИЛА:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №023766 від 02.10.2020 року, ОСОБА_1 02.10.2020 року о 13-35 годин, будучи фізичною особою-підприємцем, у магазині «Еллада», розташованому по вул.Сєченова, 52 в Кальміуському районі м.Маріуполя, здійснював торгівлю без засобів індивідуального захисту, а саме без медичної маски, окулярів та одноразових рукавичок, чим порушив п.7 Правил карантину, встановлених постановою Головного державного санітарного лікаря України №32 від 02.06.2020 року «Про зміни до Тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідеміологічних заходів у закладах громадського харчування на період карантину» та п.п.1 п.10 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 року.

Постановою Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 07.12.2020 року адміністративний матеріал було повернуто до Кальміуського ВП ЦВП ГУНП в Донецькій області для кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та вирішення питання щодо органу, повноважного здійснювати розгляд даної справи.

04.01.2021 року вказаний адміністративний матеріал надійшов до суду після доопрацювання.

ОСОБА_1 надав до суду письмові пояснення, згідно яких зазначив, що він дійсно є фізичною особою-підприємцем та здійснює торгівлю у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому по вул.Сєченова, 52 в Кальміуському районі м.Маріуполя. 02.10.2020 року приблизно о 13-30 годин, під час візиту працівників поліції, він знаходився на своєму робочому місці в магазині, виходив з підсобного приміщення де розташована туалетна кімната. Він дійсно був без маски, але вказане відбулось оскільки він щойно вийшов з туалетної кімнати, де мив руки та вмивав обличчя, і не встиг її надіти. Маска знаходилась в залі магазину. Зазначив, що обслуговування клієнтів не здійснював, коли заходив до підсобного приміщення (туалетної кімнати), в магазині взагалі нікого не було. Вийшовши, побачив в залі магазину жінку (без маски) та двох працівників поліції. Звернувся до жінки із запитанням про привід відвідування, проте остання нічого не відповівши, швидко вийшла з магазину. А працівники поліції одразу ж почали запитувати вже в нього про наявність маски, окулярів, рукавичок. ОСОБА_1 зауважив, що в магазині маються всі засоби, передбачені карантинними заходами, як то антисептики, маски, тощо. Він дуже відповідально ставиться до свого здоров`я, а також здоров`я оточуючих. Розуміє серйозність ситуації, тому жодним чином не порушує встановлені правила карантину. Обслуговування клієнтів здійснює виключного в засобах індивідуального захисту, вимагає знаходження покупців в приміщенні магазину в масках. Відтак просив провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ст.44-3 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. На підтвердження викладеного надав фото.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Дослідивши матеріали справи, а також надані відеозаписи, суддя приходить до наступного.

Статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Статтею 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідальність за вказаною статтею нестиме посадова особа суб`єкта господарювання, на якому сталося порушення, тобто особа, яка виконує функції керівника (директор, голова правління тощо) і на яку покладені обов`язки щодо організації дотримання санітарно-гігієнічних правил і норм.

Згідно зі ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До скасування карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно з п.п.1 п.10 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», у редакції станом на 02 жовтня 2020 року, на території України на період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Відповідно до ст.41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Відповідно Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ) є фізичною особою-підприємцем.

Як підтвердження провини ОСОБА_1 до адміністративного матеріалу надано письмові пояснення свідка ОСОБА_2 , яка вказала, що 02.10.2020 року вона була свідком того, як продавець магазину «Еллада», розташованому по вул.Сєченова, 52 в Кальміуському районі м.Маріуполя, знаходився за прилавком без засобів захисту, саме без маски, рукавичок та захисних окулярів.

Проте, у зазначених поясненнях відсутні дані щодо здійснення ним торгівлі та обслуговування в цей час клієнтів.

Також до матеріалів справи надані фотознімки ОСОБА_1 за прилавком, на яких знову ж таки не зафіксовано обслуговування останнім споживачів (покупців) чи реалізації товару.

Доданий до матеріалів справи рапорт помічника ДОП Кальміуського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області капралу поліції Костюченка Д.Л., який також є автором адміністративного протоколу від 02.10.2020 року, не може розглядатись як доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 20.05.2020 року у справі №524/5741/16-а.

Таким чином, вивчивши представлені матеріали справи, прихожу до висновку, що вони не містять доказів здійснення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

На підставі викладеного вище, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суддя приходить до висновку, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Керуючись ст.ст.44-3, 247, 251 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Донецького апеляційного суду через Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області.

Суддя: Т.В. Пустовойт