Іллічівський районний суд м.Маріуполя
Справа № 264/1507/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області Мушкет Олександр Олександрович, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.130 ч.4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР № 406136 від 09.03.2021 року, складеного інспектором взводу №2 роти №2 батальйону УПП в Донецькій області ДПП лейтенантом поліції Головановим О.О., 09.03.2021 року о 00 год. 15 хв. за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, Кальміуський р-н, вул. Л. Чайкіної, 11, водій ОСОБА_1 вживав алкоголь, пиво «Somersby» 4,5 % після зупинки на вимогу поліцейського до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на місці зупинки на стан алкогольного сп`яніння та в медичному закладі відмовився в присутності 2 свідків, чим порушив вимоги п. 2.10 є, 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, його представником адвокатом Поповим В.М. через канцелярію суду подано письмові пояснення ОСОБА_1 згідно яких вбачається, що він свою вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення не визнає, категорично не згідний з протоколом, адже матеріали справи не містять жодного доказу того, що у пляшці був напій із вмістом алкоголю. Стверджує, що у зазначеній скляній пляшці був компот, проте поліцейські почали його звинувачувати у вживанні алкоголю після зупинки, однак ніхто із поліцейських та свідків події не брали цю пляшку і не досліджували її вміст, зразки рідини з вказаної пляшки ніхто не відбирав та будь-яких лабораторних досліджень зазначеної рідини не проводив.

Вважає, що належні докази вчинення ним вищевказаного правопорушення в матеріалах справи відсутні, а тому, керуючись принципом доведення вини «поза розумним сумнівом» просить закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.4 ст.130 КУпАП суд виходить з наступного.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У рішенні в справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Тобто, якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягується до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч. 2 ст. 52 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

Обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів безумовно має враховуватись, як особами, яких звинувачують у вчиненні адміністративного правопорушення, та їх захисниками, так і судом, що здійснює розгляд відповідних справ.

У відповідності до положень ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9ПДРУкраїни встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.10 (є) ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Відповідальність за ч.4ст.130КУпАП наступає у випадку вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

З системного аналізу даної правової норми вбачається, що об`єктивна сторона виражається наступними діями особи: 1) вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, 2) вживання особою, яка керувала транспортним засобом, алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Тобто в даному випадку для утворення складу правопорушення підлягають доведенню факт вживання алкоголю особою, яка керувала транспортним засобом, після після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського.

Проте матеріали справи не містять належних та достатніх доказів вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв після зупинки транспортного засобу та його перебування в стані алкогольного сп`яніння.

Суд звертає увагу також на те, що факту перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння не було встановлено згідно затвердженого порядку - або за допомогою приладу Драгер на місці зупинки, або в медичному закладі охорони здоров`я, оскільки останній. відмовився від будь-яких видів обстеження, а тому в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, у зв`язку із відмовою особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Беручи до уваги вищевикладене, протокол серії ДПР № 406136 від 09.03.2021 року, не може бути визнаний судом належним, об`єктивним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4ст. 130 КУпАП, оскільки працівником поліції не конкретизовано об`єктивної сторони правопорушення, оскільки в ньому зазначено диспозиції як ч. 1 ст. 130 так і ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України,ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР № 406136 від 09.03.2021 року, складеного інспектором взводу №2 роти №2 батальйону УПП в Донецькій області ДПП лейтенантом поліції Головановим О.О., 09.03.2021 року о 00 год. 15 хв. за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, Кальміуський р-н, вул. Л. Чайкіної, 11, водій ОСОБА_1 вживав алкоголь, пиво «Somersby» 4,5 % після зупинки на вимогу поліцейського до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на місці зупинки на стан алкогольного сп`яніння та в медичному закладі відмовився в присутності 2 свідків, чим порушив вимоги п. 2.10 є, 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 формально простежується склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, суд позбавлений можливості перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч.4 ст.130 КУпАП на ч.1 ст.130 КУпАП, так як це не передбачено загальною частиною КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , складено саме за ч.4 ст.130 КУпАП .

Відповідно до статті 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного вище, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 09.03.2021 року за ч.4 ст.130 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.280, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.4 КУпАП закрити внаслідок відсутності складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом десяти днів з моменту її винесення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду.

Суддя: О. О. Мушкет