Справа 362/2196/21
Провадження 3/362/961/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.06.2021 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі судді Поповича О.В. розглянув матеріал про адміністративне правопорушення, що надійшов від Відділу поліції №1 Обухівського РУП ГУ НП України в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, місце роботи не повідомив, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

За частиною 2 статтею 130 КУпАП і

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 21 квітня 2021 року серії ДПР № 184898, ОСОБА_1 у селі Погреби Обухівського району Київської області по вулиці Центральній, 80 передав керування транспортним засобом марки ВАЗ-2104 (держаний номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який керував вищевказаним транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння, чим ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9г Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність передбачена частиною 2 статті 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 факт учинення вказаного правопорушення заперечив, послався на відсутність доказів його вчинення та безпідставність складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, а також наголосив, що раніше за будь-якою частиною статті 130 КУпАП до відповідальності не притягувалася.

Дослідивши матеріали та заслухавши пояснення, суд виходить з такого.

Частина 1 статті 9 КУпАП передбачає, що адміністративним порушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяну майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- чи кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, що використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, згідно зі статтею 252 КУпАП докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Диспозицією частини 2 статті 130 КУпАП встановлена відповідальність за повторне протягом року, вчинення будь з якого з порушень передбачених частиною 1 цієї статті, тобто:

за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння;

за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння;

за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП, а саме, те, що ОСОБА_1 передав керування транспортним засобом особі, які перебувала в стані алкогольного сп`яніння .

Водночас доказів на підтвердження вказаних обставин, окрім протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень ОСОБА_1 , в яких останній вини своєї не визнає та стверджує про необізнаність про перебування ОСОБА_2 у стані сп`яніння, матеріали справи не містять.

Зокрема, в матеріалах справи відсутні докази щодо:

притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП;

наявності у ОСОБА_2 ознак сп`яніння та керування ним транспортним засобом;

обізнаності ОСОБА_1 про наявність у ОСОБА_2 відповідного стану.

За приписами статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ. Зокрема, у своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, у рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію про те, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Отже, суд констатує, що матеріал про адміністративне правопорушення не містить належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП, за стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

При цьому суд не може перебирати на себе роль сторони обвинувачення та збирати докази на підтвердження вини особи.

У відповідності з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 9, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суд

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за частиною 2 статті 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.В. Попович