Справа № 489/4474/20
Провадження № 33/812/23/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 січня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць В.В.

із секретарем судового засідання Цуркан І.І.,

за участю: захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - адвоката Маркіна С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 грудня 2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 гривень та позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Згідно постанови суду матеріалами справи доведено, що 15 вересня 2020 року о 00 годині 17 хвилин в м. Миколаїв, вулиця Скульптора-Ізмалкова, 42 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом моделі Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, млява мова. На місці зупинки на законну вимогу поліцейського у присутності двох свідків водій ОСОБА_1 відмовився пройти тест на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер та виявив бажання проїхати до медичного закладу для встановлення факту керування транспортним засобом у стані сп`яніння. Згідно висновку №1308, громадянин ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 А Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 грудня 2020 року скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що докази, які долучені співробітниками Управління патрульної поліції, є недопустимими і неналежними, а тому не мали прийматись до уваги судом при розгляді даної справи. Так, у протоколі зазначено про присутність двох свідків, які нібито були присутні при його оформленні та поставили свої підписи, однак це не відповідає дійсності, до того ж протокол складався не на місці адміністративного правопорушення, без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та без залучення понятих. Крім цього вважає, що поясненна свідків, які є в матеріалах справи, не можуть вважатися належними і допустимими доказами вчинення ним адміністративного правопорушення без їх допиту у судовому засіданні з урахуванням висновку Верховного Суду викладеному у справі № 560/751/17. В порушення вимог ст. 268 КУпАП при складанні протоколу працівником поліції йому не були роз`яснені права і обов`язки, про це не зроблена і відмітка в протоколі. Також вважає неналежним доказом відеозапис, долучений до матеріалів справи, оскільки в протоколі немає посилань на факт здійснення відеофіксації порушення та на технічний засіб, за допомогою якого здійснювався даний відеозапис. До протоколу не надано відомостей чи вилучався транспортний засіб після проведення огляду у медичному закладі, під час якого ніби-то встановлено про перебування особи у стані алкогольного сп`яніння. Крім того зазначає про недопустимість доказу медичного висновку Миколаївського обласного центру психічного здоров`я від 15 вересня 2020 року, оскільки у ньому відсутній його підпис про ознайомлення з результатами огляду, як передбачено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. До протоколу про адміністративне правопорушення не додано акт про результат токсилогічного дослідження, а також відеозапис щодо фіксації зупинки транспортного засобу та проведення огляду особи у медичному закладі, а медичним закладом не надано виписки із журналу реєстрації медичного огляду, в графі 10 якого повинні бути зазначені відомості про отримання примірника акту огляду особи на стан сп`яніння. Крім того, притягуючи до адміністративної відповідальності в оскаржуваній постанові суд першої інстанції не вказав, який саме пункт Правил дорожнього руху України було порушено. При цьому суд не врахував, що ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки відповідно до цієї норми вона стосується осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами. Також, на думку апелянта, суд першої інстанції порушив норми процесуального закону розглянувши справу без його участі та без участі його захисника, не взявши до уваги заяву про поважність неявки у судове засідання, чим позбавив його права на належний правовий захист та порушив вимоги щодо забезпечення рівності, змагальності сторін, об`єктивності розгляду справи, що є підставою для скасування судового рішення.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 адвокат Маркін С.І. підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст 252 КУпАП).

Згідно пункту 2.9-а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно положень ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно пунктів 3, 6, 13, 14 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, у присутності двох свідків. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ. Висновок складається в трьох примірниках: по одному - для поліцейського та водія транспортного засобу, а третій залишається в закладі охорони здоров`я. Висновок може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку.

Аналогічні положення містить Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС України і МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.

Так, пунктом 7 Розділу І вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно пунктів 15- 17, 19 Розділу ІІІ цієї Інструкції за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акту медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я. Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

З оскаржуваної постанови вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені правильно, такі висновки ґрунтуються на доказах, які досліджені під час судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення. Тому суддя як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, в обґрунтування своїх висновків вірно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 295547 від 15 вересня 2020 року в цей день о 00 годині 17 хвилин в м. Миколаїв, вулиця Скульптора-Ізмалкова, 42 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом моделі Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, млява мова. На місці зупинки на законну вимогу поліцейського у присутності двох свідків водій ОСОБА_1 відмовився пройти тест на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер та виявив бажання проїхати до медичного закладу для встановлення факту керування транспортним засобом у стані сп`яніння. Згідно висновку №1308, громадянин ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 А Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол підписано ОСОБА_1 із приміткою про те, що пояснення він має намір надати у суді.

Також даний протокол підписано свідками ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та зазначено, що до протоколу додаються їх письмові пояснення.

У письмових поясненнях вказаних свідків зазначено, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестера «DRAGER» на місці зупинки транспортного засобу та виявив бажання проїхати до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння.

За такого, суд першої інстанції обґрунтовано послався на письмові пояснення вказаних свідків на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вони узгоджуються з іншими наявними у справі доказами: змістом протоколу про адміністративне правопорушення, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. Так, з вказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 у присутності вищезазначених свідків відмовився від пропозиції працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера «DRAGER» на місці зупинки його автомобіля та виявив бажання пройти такий огляд у медичному закладі.

Не довіряти або сумніватись в правдивості та об`єктивності письмових пояснень свідків у суду апеляційної інстанції немає, оскільки їх покази є послідовними та логічними і узгоджуються з іншими зібраними у даній справі доказами.

Отже не можна вважати обґрунтованими посилання апеляційної скарги на те, що пояснення свідків не є належними доказами. До того ж апеляційна скарга не містить тверджень, що ОСОБА_1 виявляв бажання пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки свого транспортного засобу, не заявляв він про це і у суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що складання протоколу про адміністративне правопорушення відбулося не на місці адміністративного правопорушення, без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та за відсутності свідків є безпідставними, оскільки спростовуються підписами свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у протоколі та обставинами оформлення працівниками поліції матеріалів про адміністративне правопорушення, зафіксованими відеозаписом, наявним в матеріалах провадження.

Не заслуговують на увагу посилання апеляційної скарги на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутня відмітка про наявність відеофіксації оформлення даного правопорушення та посилання на технічний засіб за допомогою якого здійснювався даний відеозапис, що є підставою не враховувати такий відеозапис як доказ. Так, доданий до протоколу відеозапис події відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Отже, надання поліцейським до суду доказів є виконанням покладеного на нього обов`язку і не свідчить про недопустимість таких доказів. До того ж у протоколі зазначено, що до нього додаються пояснення свідків, направлення до медичного закладу, відео з камери ВЕ00241 та висновок з медичного закладу № 1308. Крім того, як у ч. 3 ст. 283 КУпАП, так і у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, на які посилається апелянт, йдеться мова про необхідність зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався), у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів.

За результатами тестування ОСОБА_1 на алкоголь за допомогою ALCOTEST DRAGER 6810, проведеного лікарем КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я», показання вказаного пристрою становили 1,31 % (а.с. 16 зв.), на підставі чого було складено Акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1307 з результатом 1,31‰ (а.с. 15).

На підставі вказаного Акту лікаремнаркологом КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради був виданий Висновок № 1308 від 15 вересня 2020 року, що був доданий до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 3).

Вказаний висновок ОСОБА_1 у встановленому законодавством порядку не був оскаржений.

Щодо твердження ОСОБА_1 про те, що він не був ознайомлений з медичним висновком від 15.09.2020 року, оскільки в ньому відсутній його підпис, то з відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений з Актом медичного огляду та виданим на його підставі медичним висновком, проте відмовився ставити свій особистий підпис щодо ознайомлення його з цими документами та сфотографував на телефон. Про відмову ОСОБА_1 підписувати цей висновок було зазначено лікаремнаркологом КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» у пункті 19 цього документу.

З огляду на викладене доводи апелянта про те, що медичним закладом не надано виписки із журналу реєстрації медичного огляду відхиляються судом, до того ж представником ОСОБА_1 і не заявлялося клопотання про витребування такої виписки у суді першої інстанції.

Крім того, за результатом токсилогічного дослідження № 3157/2153 к/об. від 23.09.2020 року, проведеного лікарем КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я», стосовно забору сечі ОСОБА_1 , відібраної 15 вересня 2020 року, було виявлено етанол у кількості 2,02 г/л (а.с. 16),

Доводи, що до протоколу не надано відомостей щодо того чи вилучався транспортний засіб після проведення огляду у медичному закладі, є непереконливими, оскільки наявність або відсутніх таких відомостей жодним чином не впливає на правильність висновку суду щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9 ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Нічим не підтверджені доводи ОСОБА_1 , викладені ним в апеляційній скарзі, що права, передбачені ст. 268 КУпАП, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення йому не роз`яснилися, так вказане спростовується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано роз`яснення ОСОБА_1 його прав працівником поліції, та змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №295547 в якому ОСОБА_1 своїми підписами підтвердив, що права та обов`язки йому роз`яснені; зі змістом протоколу ознайомлений; його копію отримав; що до протоколу внесені правильні дані щодо його особи.

А доводи, щодо відсутності відеозапису проведення огляду у медичному закладі не знайшли свого підтвердження у суді апеляційної інстанції, оскільки спростовуються змістом такого відеозапису, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення, де зафіксовані обставини проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння у КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я».

Відсутність відеозапису моменту зупинки транспортного засобу не виключає настання відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП з огляду на те, що факт керування автомобілем ОСОБА_1 не заперечував ні під час оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ні під час судового розгляду, не містить таких доводів і апеляційна скарга.

Також є безпідставними посилання апеляційної скарги на те, що суд не врахував, що ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки відповідно до цієї норми вона стосується осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами. Так, постановою суду першої інстанції від 13 листопада 2020 року було обґрунтовано залишено без задоволення клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Маркіна С.І. про закриття провадження у справі у зв`язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП осіб, які керують транспортними засобами. Закон України від 17 червня 2020 року №720-ІХ був чинним з 1 по 3 липня 2020 року, та посилив відповідальність водіїв, кваліфікуючи такі дії як кримінальний проступок, внаслідок чого зворотної дії у часі не має. Викладене підтверджується роз`ясненнями Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду № 370/1/158-20 від 03 липня 2020 року, згідно яким до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення та роз`ясненнями від 15 грудня 2020 року Комітету Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності (вих № 04-27/12-20/241031), відповідно до яких з 03 липня 2020 року ст. 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-V|III, тобто в редакції до 1 липня 2020 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції порушив норми процесуального закону розглянувши справу та прийнявши рішення без його участі та його захисника, не взявши до уваги заяву про поважність неявки у судове засідання, чим позбавив його права на належний правовий захист та порушив вимоги щодо забезпечення рівності, змагальності сторін, об`єктивності розгляду справи, не можуть бути прийняті до уваги з огляду на таке. Так, з матеріалів справи вбачається, що 12 листопада 2020 року захисник ОСОБА_1 адвокат Маркін С.І. - знайомився із матеріалами справи та отримав копію відеозапису, здійснюваного працівниками поліції при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення, що був доданий до протоколу. Відповідно до журналів судових засідань адвокат Маркін С.І. приймав участь в судових засіданнях 15 жовтня 2020 року, 13 листопада 2020 року, 27 листопада 2020 року і 07 грудня 2020 року. Згідно довідки секретаря судового засідання Ленінського районного суду м. Миколаєва про відкладення розгляду справи на 14 грудня 2020 року на 15 год. 00хв. адвокат Маркін С.І. був повідомлений особисто 10 грудня 2020 року (а.с. 40). При цьому матеріали справи не містять заяв ОСОБА_1 та його захисника про відкладення судового розгляду, призначеного на 14 грудня 2020 року, як і яких-небудь доказів на підтвердження поважності причин їх неявки в це судове засідання. У зв`язку з чим, враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП, суд першої інстанції розглянув справу 14 грудня 2020 року у відсутність ОСОБА_1 , та його захисника. Крім того, захисник Гриценка А.М. приймав участь в судовому засіданні у суді апеляційної інстанції та мав можливість надати пояснення щодо обставин справи. Отже, викладені обставини спростовують посилання апелянта на позбавлення його права на належний правовий захист та порушення вимог закону щодо забезпечення рівності, змагальності сторін, об`єктивності розгляду справи.

З огляду на викладене, норм матеріального і процесуального права, які могли б вплинути на правильність прийнятого рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

За такого суд дійшов правильного висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Таким чином, немає підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що просить апелянт.

Адміністративне правопорушення, передбачене положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП є небезпечним, як для самого порушника так і для інших громадян.

Зважаючи на викладене, а також на відповідність постанови місцевого суду вимогам КУпАП, з урахуванням положень ст. 33 КУпАП, ОСОБА_1 обґрунтовано притягнуто до відповідальності, та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Тому прийняте судом першої інстанції рішення є законним та не підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.В. Коломієць