Справа № 308/9922/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
06.01.2021 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подала представниця ОСОБА_1 адвокатка Суязова Г.В.,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 жовтня 2020 року провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Згідно постанови, 06.06.2020 о 21 год 30 хв у с. Мужієво по вул. Ференца Ракоці, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Ford Fusion», номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги передбачені п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та вчинив передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення.
В апеляційній скарзі адвокатка Суязова Г.В. вказує на те, що постанова судді в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення є незаконною та підлягає скасуванню. Зазначає, що наявність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення, таким чином вина особи, що притягається до адміністративної не встановлюється у справах, у яких провадження закривається. Стверджує, що адміністративний матеріал надійшов до суду після закінчення трьохмісячного строку з часу скоєння правопорушення, що унеможливлює його розгляд, і відповідно суд не міг досліджувати жодні матеріали адміністративного провадження та встановлювати вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Щодо пропуску строку вказує на те, що на момент подання апеляційної скарги копію постанови ні правопорушник, ні його захисниця не отримували, а зі змістом постанови ознайомились лише 26.10.2020. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУПАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що пропущений на оскарження судового рішення строк підлягає поновленню, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 та адвокатки Суязової Г. В., неявка яких, з огляду на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги, що ОСОБА_1 та адвокатка Суязова Г. В. належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, будь-яких заяв про відкладення апеляційного розгляду та відомостей про поважність причин неявки ОСОБА_1 не подавав, а від адвокатки Суязової Г. В. надійшла заява про розгляд справи без її та ОСОБА_1 участі.
Так, у матеріалах справи відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 чи адвокаткою Суязовою Г. В. копії оскаржуваної постанови від 16.10.2020, у зв`язку з чим, викладені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження доводи про те, що сторона захисту ознайомилась зі змістом оскаржуваної постанови лише 26.10.2020 в ЄДРСР, є не спростованими, а відтак заслуговують на увагу.
Тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються обґрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили ОСОБА_1 та його захисниці адвокатці Суязовій Г. В., своєчасно подати апеляційну скаргу поважними, у зв`язку з чим, строк на апеляційне оскарження поновлюється.
Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що висновок про закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення, учасниками судового провадження не оспорюється, а тому, відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційним судом не перевіряються, і висновок суду першої інстанції у цій частині визнається таким, що ґрунтується на вимогах закону, матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказах, і належним чином вмотивованим.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі в зв`язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення, безпідставно встановив вину ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Апеляційний суд вважає, що при розгляді справи щодо ОСОБА_1 суд першої інстанції належним чином враховував та дотримався вищенаведених норм.
Так, як убачається зі змісту постанови, у підтвердження висновку про порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.9 «а» ПДР та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, суд послався на наявні в матеріалах справи докази (протокол про адміністративне правопорушення а. с. 1, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 06.06.2020 а. с. 2-3, висновок лікаря щодо результатів огляду на стан сп`яніння та Акт медичного огляду а. с. 3-4), які на переконання апеляційного суду в повній мірі доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги про те, що наявність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення, таким чином вина особи, що притягається до адміністративної не встановлюється у справах, у яких провадження закривається, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не ґрунтуються на вимогах законодавства про адміністративні правопорушення. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд бере до уваги те, що зміст ст. 280 КУпАП свідчить про необхідність у будь-якому разі встановити вину чи відсутність вини особи у справі про адміністративне правопорушення, що й зроблено судом першої інстанції у справі щодо ОСОБА_1 ..
Із цих підстав, як такі, що не впливають на висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, апеляційний суд не бере до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що адміністративний матеріал надійшов до суду після закінчення трьохмісячного строку з часу скоєння правопорушення, що унеможливлює його розгляд, і відповідно суд не міг досліджувати жодні матеріали адміністративного провадження та встановлювати вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Погоджуючись із висновком суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення та відхиляючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд враховує і те, що в апеляційній скарзі не вказується на те, що наявні в матеріалах справи докази є неналежними та недопустимими або будь-яким чином не доводять чи спростовують факт наявності в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
З огляду на наведене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що постанова суду першої інстанції як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга, доводи якої не знайшли підтвердження та визнаються безпідставними, задоволенню не підлягає.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань, у тому числі й про долучення до матеріалів справи будь-яких доказів, не заявлено.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Поновити представниці ОСОБА_1 адвокатці Суязовій Г.В. строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подала представниця ОСОБА_1 адвокатка Суязова Г.В., залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського районного суду Закарпатської області від 16 жовтня 2020 року, якою провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 цього Кодексу в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан