н/п 3/174/70/2021
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

01 червня 2021 року м.Вільногірськ

Суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області Борцова А.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.122 КУпАП відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Вільногірськ Дніпропетровської області, громадянина України, працює філія «ВГМК» АТ «ОГКХ», проживає по АДРЕСА_1 , зареєстрований по АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ,-

якому згідно ст.268 КУпАП роз`яснені його права та обов`язки,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом серії БД № 250101 від 30.04.2021 р., водій ОСОБА_1 , 26.04.2021 року, о 19 годині 40 хвилин, на автошляху Вільногірськ-Боровківка, в с.Павло-Григорівка по вул.Степовій, 1, рухаючись на автомобілі Deo Lanos, н/з НОМЕР_2 , не впорався з керуванням та здійснив з`їзд з асфальтного покриття з подальшим перекиданням транспортного засобу, після чого покинув місце скоєння ДТП.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.4 ст.122 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 26.04.2021 р. керував автомобілем, зачепив узбіччя, внаслідок чого автомобіль з`їхав з дороги та перекинувся. Автомобіль залишив, поліцію на місце ДТП не викликав, на попутному автомобілі поїхав додому.

Вислухавши ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриттю по наступним підставам.

Так, згідно до ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, в тому числі: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Таким чином, складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст.251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, тобто фіксація адміністративного правопорушення відбувається саме під час складення адміністративного протоколу, яким і визначаються межі судового розгляду по даній справі.

Як вказано у справах «Малофеева проти Pocії» (рішення від 30 травня 2013 року заява № 36673/04) та «Карелін проти Pocії» (заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) Європейського суду з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Разом з тим, при складанні протоколу посадовою особою дії ОСОБА_1 кваліфіковано по ч.4 ст.122 КУпАП, яка передбачає відповідальність за перевищення водіями встановлених обмежень швидкості руху, тоді як з протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що винні дії ОСОБА_1 полягали у тому, що він покинув місце скоєння ДТП, за що відповідальність передбачена ст.122-4 КУпАП.

Таким чином, дії ОСОБА_1 посадовою особою, яка слала протокол про адміністративне правопорушення, кваліфіковані не вірно, а можливість зміни кваліфікації діяння при судовому розгляді справи чинним КУпАП не передбачена.

Крім того, в описовій частині протоколу об`єктивна сторона правопорушення в діях ОСОБА_1 належним чином не конкретизована, зокрема не вказано повну адресу місця скоєння правопорушення (область, район), відсутні відомості щодо вимог ПДР, які порушив ОСОБА_1 , у відповідній графі протоколу.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як і в Конституції, так і в міжнародних актах (Загальна декларація прав людини, Конвенція про захист прав людини та основних свобод, Міжнародний пакт про громадянські і політичні права), йдеться про застосування принципу презумпції невинуватості у справах про притягнення до відповідальності за скоєння кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення мають аналогічний склад, а їх відмежування один від одного проводиться за ступенем суспільної небезпеки, тому з урахуванням принципу верховенства права, презумпція невинуватості діє у всіх випадках звинувачення людини (суб`єкта приватного права) державою, в тому числі, і в разі притягнення особи до відповідальності за адміністративні правопорушення.

Крім того, приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14.

Таким чином, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності здійснено посадовою особою з порушеннями чинного законодавства, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, в діях ОСОБА_1 не конкретизована, його діям належна юридична оцінка не надана, тому склад правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, в його діях відсутній, а провадження по справі підлягає закриттю.

Судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ст.40-1, п.1 ст.247, ст.284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ч.4 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення- закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: підпис А.А.Борцова