Провадження № 3/592/22/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Шияновська Т.В., з участю секретаря судового засідання Чайки Т.В., потерпілої ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Сумського відділу поліції Головного управління національної поліції в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого електрозварювальником АТ «СМБ НВО Інжинирінг», реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст.173-2 КупАП,

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 17 листопада 2020 року о 17:30 год, ОСОБА_2 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно колишньої дружини ОСОБА_1 , а саме: ображав, принижував, завдав фізичного болю, чим спричинив психологічний тиск та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Суд завчасно, рекомендованим листом із повідомленням, направляв ОСОБА_2 судові повістки про виклик у судові засідання на адресу проживання, яка була ним зазначена під час складання адміністративного протоколу.

В судові засідання, призначені на 26.11.2020, 14.12.2020, 04.01.2021, 11.01.2021, 27.01.2021, ОСОБА_2 не з`явився. Постанова про привід останнього в судове засідання не виконана, оскільки ОСОБА_2 проігнорував вимоги представника поліції, відмовившись прослідувати до суду.

Вимогами ч.1 ст.268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст.173-2 КУпАП, розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Законодавством (КУпАП) встановлено строки здійснення провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності з метою забезпечення учасникам процесу визначеності у часі, протягом якого суд розгляне справу. Передусім такі строки слугують інтересам особи, яка зазнає заходів впливу, оскільки наявність визначеного строку дає розуміння того, скільки триватиме такий вплив. Водночас протягом такого строку особу наділено процесуальними правами та обов`язками, що дає можливість, в тому числі з використанням адміністративного ресурсу (повноважень суду щодо витребування доказів, допиту свідків тощо), представити суду доводи на захист своєї правової позиції. Добросовісна участь особи у процесі вирішення справи щодо неї полягає в активній участі в її розгляді і недопущенні зловживань наданими правами.

Недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований ст. 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Дотримання балансу між інтересами всіх сторін при розгляді справи покладено на суд, який, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін, також зобов`язаний дотримуватися встановлених законодавством правил та строків розгляду справи.

Безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, якими є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Крім того, відсутність правопорушника під час розгляду адміністративних матеріалів за жодних обставин не може виступати як засіб уникнення адміністративної відповідальності особи, яка вчинила сімейне насильство, оскільки це буде означати про безкарність такої поведінки.

З огляду на викладене судом не встановлено поважних причин неявки ОСОБА_2 до суду для розгляду справи, а тому суд вважає за можливе надати оцінку фактам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення за відсутності останнього.

Крім того, суд вважає за можливе завершити розгляд вказаної справи про адміністративне правопорушення в даному судовому засіданні за відсутності захисника ОСОБА_2 адвоката Калініна С.К., який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи та який в черговий раз (30.12.2020, 11.01.2021, 27.01.2021) в звернувся з клопотанням про відкладення розгляду справи, зважаючи на те, що в судовому засіданні міркування останнього щодо долі справи вже були заслухані судом в судовому засіданні 14 грудня 2021 року, до матеріалів справи долучені письмові докази на підтвердження позиції адвоката.

Так під час судового розгляду вина ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення знайшла своє підтвердження з огляду на наступні досліджені та перевірені судом докази:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ18 №039699 від 17.11.2020, в якому викладено обставини вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, що мало свій прояв в образах, приниженні та завданням фізичної болі ОСОБА_1 (а.с. 1);

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17.11.2020, в якому зазначено, що 17.11.2020 за місцем мешкання її колишній чоловік ОСОБА_2 влаштував сварку, в ході якої розкидав та зламував речі, придбанні у шлюбі, а також завдав їй фізичний біль (а.с.2);

- поясненнями потерпілої ОСОБА_1 , наданими уповноваженій особі органу поліції, згідно яких 17.11.2020 її колишній чоловік ОСОБА_2 громив квартиру, розкидав речі, викидав стіл, збирав килим, зривав плінтус; на її прохання цього не робити він почав її бити на очах у дитини (а.с.3);

-поясненнями потерпілої ОСОБА_1 , наданими суду. Так остання підтвердила факти, викладені в її заяві, зазначивши, що з ОСОБА_2 розлучена, в квартирі з ними він на той час не проживав. 17.11.2020 близько 17:30 год, повернувшись додому за адресою: АДРЕСА_1 , виявила там свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 , який знімав килим, розкрутив стіл і викинув на балкон, намагався відсунути шафу, знімав плінтуса. Ця кімната не потребувала ремонту, вона просила цього не робити, дитина в цей час плакала, та вмовити його зупинитися їй не вдавалося, оскільки він був в збудженому стані. Потерпіла пішла до сусіда, щоб той поговорив з її колишнім чоловіком, останній не реагував. Після плінтусів, він почав відрізати дроти кабельного телебачення та інтернету, вона просила цього не робити, бо дитина на час карантину навчається дистанційно онлайн. Потерпіла вказала, що чоловік вже не в перший раз він хапав її за руки, під час сварок він завжди поводився дуже агресивно, бив телефони, відрізав дроти інтернету, дверний дзвінок. З старого важкого комоду він почав виймати її білизну та полотенця, викидав ці речі на ліжко в іншій кімнаті. Під час сварки він взяв другий ящик і кинув його на підлогу. Після чого затиснув її в кутку між комодом і вікном, почав хапати за руки, штовхав об стіну, наніс удар в ліву щоку своєю правою рукою досить сильно. Те, що вона була вдягнута в пальто, врятувало від більш тяжких ушкоджень. Це все тривало близько 5-7 хвилин. Безпосереднім свідком цих подій був син. Вона намагалася захищатися, відштовхнути його від себе, порвала футболку, бо вона була низької якості. Чоловік фізично сильніший за неї. Коли вона вирвалася з кутка, то зателефонувала його батьку, після цього викликала поліцію. Заподіяні потерпілій образи та приниження, на її думку, полягають в тому, що ОСОБА_2 її бив, називав нецензурними словами, на які вона не заслуговує, погрожував, що створить нестерпні умови для життя, якщо вона з дитиною не виїдуть з його квартири. На сьогодні ОСОБА_2 інколи мешкає з нею та дитиною в цій квартирі, ремонт не доробив. З приводу тілесних ушкоджень до лікарні не зверталася, оскільки після подій перебувала у відділку поліції разом з дитиною;

- поясненнями малолітнього свідка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в присутності законного представника пояснив, що батьки розлучені, тато з ними не живе. Того дня свідок був вдома сам, коли батько повернувся додому, запитав у нього, чи він їв. Після того, як свідок поїв, батько попросив допомогти йому з ремонтом. Він пішов у свою кімнату й написав повідомлення матері. В цей час батько почав усе виносити з кімнати. Коли приїхала мати, просила батька нічого не ламати та щоб він пішов. Батьки кричали один на одного, мати просила його зупинитися, але він усе ігнорував. Потім покликали дядька ОСОБА_4 , який намагався з ним поговорити та заспокоїти. Та йому це не вдалося. Батько виносив речі й викидав на ліжко у їхній з мамою кімнаті. Свідок не пам`ятає, щоб батько казав образливі слова на маму. Раніше батько так себе не поводив, через ці події свідок засмутився. Батько кинув собі на ногу ящик з комоду, і забив палець. Він бив матір, штовхав. Це було в кутку кімнати, в залі. Він це все бачив сам, злякався, плакав, просив його зупинитися. Після цього мама зателефонувала рідним і в поліцію.

Вказані докази суд вважає належними та допустимими, оскільки вони зібрані в установленому законом порядку, і в своїй сукупності, взаємозв`язку та достатності повністю підтверджують фактичні обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та його винуватість в ньому.

Підстави ставити під сумнів достовірність вказаних доказів відсутні.

За клопотанням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та його захисника Калініна С.К. до матеріалів справи долучений протокол про допит ОСОБА_2 в якості потерпілого по кримінальному провадженню №0003014 за фактом спричинення останньому тілесних ушкоджень середньої тяжкості 17.11.2020 близько 18:00 год.

Згідно зафіксованих в ньому пояснень, ОСОБА_2 мешкає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 разом з колишньою дружиною та сином. Повернувшись додому з роботи того дня, розпочав робити поточний ремонт в залі. Невдовзі додому прийшла його колишня дружина, яка почала кричати, заперечуючи проти ремонту. Вона все ніяк не могла заспокоїтися, хапала його за горловину футболки, трясла в різні боки, навмисно наступила йому каблуком на ліву ногу, спричинивши тілесні ушкодження, лаялась в його бік нецензурною лайкою, виганяла з дому.

Адвокат Калінін С.К. звернув увагу суду на те, що його підзахисний ОСОБА_2 заперечує свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення, належні та допустимі докази на підтвердження його вини відсутні. ОСОБА_2 заперечує, що висловлювався в бік своєї дружини нецензурною лайкою, заперечує свою неадекватну поведінку та заподіяння фізичного болю ОСОБА_1 . Квартира на праві власності належить його довірителю, в цій квартирі мешкають його колишня дружина та син, за домовленістю між ними, однією кімнатою користується ОСОБА_2 , іншою його дружина та син. Кімната, в якій мешкає ОСОБА_2 , дійсно потребує ремонту. Він розпочав ремонт та виніс речі ОСОБА_1 до її кімнати зі своєї кімнати. Вона була проти цього, була обурена, вживала нецензурну лайку в його бік. Сама кинулась на нього, почала витягувати з кімнати, розірвала футболку, не змогла витягнути, і каблуком взуття наступила на ногу і зламала йому палець. Наголошує, що дитина з батьком на контакт не йде, бо син постійно проживає з матір`ю, а тому допитувати сина не можна, як і брати до уваги його пояснення, бо хлопчик упереджений через те, що більше любить матір і більше з нею спілкується.

Посилання адвоката Калініна С.К. на відсутність доказів причетності ОСОБА_2 до інкримінованого правопорушення, не знайшли свого підтвердження та суд розцінює такі доводи як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Всі перераховані вище докази у своїй сукупності повністю підтверджують винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому правопорушення за обставин, викладених у протоколі, так як є послідовними, узгоджуються один з одним, відповідають фактичним обставинам справи, будь-які протиріччя в них відсутні, що свідчить про їх об`єктивність та правдивість.

Внесення відомостей до ЄРДР за фактом спричинення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень ОСОБА_2 та проведення досудового розслідування за цим фактом, на переконання суду, не виключає вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства стосовно ОСОБА_1 , та не може бути розцінене, як доказ того, що ОСОБА_2 таких дій не вчиняв.

Також наявність позитивних характеристик ОСОБА_2 за місцем роботи та проживання жодним чином не виключає можливість втрати рівноваги останнім під час сварки з колишньою дружиною, зважаючи на тривалі конфліктні відносини між ними.

Згідно п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Таким чином, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважає доведеною вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки він вчинив домашнє насильство стосовно колишньої дружини, а саме: ображав, принижував, завдав фізичного болю, чим спричинив психічний тиск, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю ОСОБА_1 .

Правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, становить особливу суспільну небезпечність, і у випадку не вжиття заходів належного реагування може призвести до негативних трагічних наслідків, сприяти вчиненню кримінально-караних правопорушень.

Окремо слід відзначити, що заподіяння насильства мало місце у присутності дитини. Для суспільства це небезпечно тим, що діти, які були жертвами або свідками домашнього насильства, переносять цей негативний досвід у власне життя. У суспільстві зростає потенційний агресор - людина, яка вважає за норму, що інших можна принижувати, а «за необхідності» й бити або жертва - людина, яка вважатиме подібну насильницьку модель поведінки по відношенню до себе прийнятною.

Вирішуючи питання про застосування до правопорушника виду адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд враховує, що відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень, як самим порушником, так і іншими особами.

При призначенні стягнення, суд відповідно до ст.33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність: ОСОБА_2 є особою молодого віку, працевлаштований, не є особою з інвалідністю, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності.

Обставин, що згідно зі ст. 34 КУпАП, пом`якшують відповідальність правопорушника, суд не вбачає.

Обставин, що згідно зі ст. 35 КУпАП, обтяжують відповідальність правопорушника, суд не вбачає.

На підставі вищевказаного, з урахуванням особи та майнового стану ОСОБА_2 , ступеню його вини, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність, а також з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення та думки потерпілої щодо необхідної міри адміністративного стягення, суд вважає, що ОСОБА_2 необхідно призначити стягнення у виді штрафу, в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.173-2 КУпАП, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.

Керуючись ст.ст.33, 40-1, 173-2, 251, 283, 284, 285 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 454 гривень судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т.В. Шияновська