Провадження № 33/4808/378/21
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Деркач Н. І.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

розглянувши матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 січня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір 454 грн. 00 коп.,

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 20 листопада 2020 року о 12.20 годині в м. Івано-Франківську, по вул. Польова, 6, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «TOYOTA RAV4» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився в присутності двох свідків, у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

На вказану постанову суду ОСОБА_1 20.05.2020 року за межами строку, передбаченого законом на оскарження постанови суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження за відсутністю події і складу правопорушення.

Зазначає, що постанова суду винесена без врахування всіх фактичних обставин справи, та за його відсутності, а тому постанова суду підлягає скасуванню.

Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.

В обґрунтування доводів щодо поважності причин, з яких було пропущено строк на апеляційне оскарження постанови суду, посилається на те, що суд розглянув справу за його відсутності, що є порушенням його прав.

Апелянт вказує на те, що в день ухвалення постанови суду 12.01.2021 року не був присутнім в судовому засіданні, так як перебував на лікарняному із поганим самопочуттям, а тому йому не було відомо про прийняте судом рішення. Зазначає, що ним було укладено угоду із захисником ОСОБА_2 , який його не повідомив про прийняту постанову суду. Вказує на те, адвокат Жирун Р.М. 24.02.2021 року без його відома, але від його імені підготовив, підписав та подав апеляційну скаргу від 12.01.2021 року, при цьому не вказав в апеляційній скарзі його поштову адресу, яка була апеляційним судом повернута.

Апелянт зазначив, що 24.03.2021 року адвокат повторно без його відома, але від його імені, подав апеляційну скаргу, яку підписав за нього та від його імені, та повторно вказавши свою поштову адресу, а не його. Суд апеляційної інстанції повторно повернув апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 звернув увагу на те, що 19.05.2021 року в апеляційному суді йому особисто була повернута апеляційна скарга від 24.03.2021 року разом із постановою суду апеляційної інстанції.

Таким чином, апелянт вказав на те, що адвокат Жирун Р.М. двічі подав апеляційну скаргу на постанову суду, про що йому нічого не було відомо, оскільки останній не вказував його поштову адресу при поданні апеляційних скарг.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки вважає, що він не міг знати про ухвалення судом рішення по справі і оскаржити його у встановлений законом строк.

Перевіривши апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на її оскарження, вважаю, що в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду слід відмовити та апеляційну скаргу повернути ОСОБА_1 з наступних підстав.

Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

При вирішенні питання про поновлення строків на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції враховує, що питання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення вже вирішувалось судом апеляційної інстанції, враховує процесуальну поведінку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи та після ухвалення судового рішення, обізнаність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про розгляд справи у суді, поважність причин, якими обґрунтовується пропущення встановленого законом строку на апеляційне оскарження та їх доведеність, тривалість строку, який пройшов з часу ухвалення судового рішення, яке оскаржується апелянтом, сутність доводів апеляційної скарги та інші обставини, які мають істотне значення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 12.01.2021 року Івано-Франківським міським судом була винесена постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається з мотивувальної частини постанови судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.01.2021 року, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , оскільки останній не з`явився в судове засідання, хоча був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи щодо нього. При цьому суд звернув увагу на те, що ОСОБА_1 було відомо про те, що на розгляді в Івано-Франківському міському суді Івано-Франківської області перебуває справа про притягнення його до відповідальності за правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП, про що свідчив його особистий підпис у відповідному повідомленні про розгляд справи 12.01.2021 року. Станом на час розгляду справи жодних заяв та клопотань про відкладення не надходило. За таких обставин, керуючись ст.268 КУпАП, суд вважав, що справу можна розглянути за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Так, в матеріалах справи знаходиться повідомлення про призначення справи до розгляду в суді першої інстанції на 09 год. 12.01.2021 року, про що свідчить його власноручний підпис (а.с.11).

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП надійшли до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області 30.11.2020 року, розгляд якої було призначено на 16.12.20210 року та повідомлено останнього належним чином про день та час.

28.12.2021 року ОСОБА_3 власноручно подав до суду заяву про перенесення розгляду справи у зв`язку із наданням можливості укласти договір з адвокатом щодо захисту його прав (а.с.10). Розгляд справи було перенесено на 12.01.2021 року, про що останній належним чином був повідомлений в суді першої інстанції під його власноручний підпис (а.с.11).

11.01.2021 року ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції клопотання про об`єднання в єдине провадження для спільного розгляду двох справ, які перебувають на розгляду в суді щодо нього.

12.01.2021 року було ухвалено постанову суду про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладення на нього стягнення.

Таким чином, ОСОБА_1 достеменно знав про знаходження матеріалів справи про притягнення його до адміністративної відповідальності та звернувся за захистом свої інтересів і надання правової допомоги до адвоката.

Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 знав про те, що відносно нього 20.11.2020 року складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та про те, що в провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області знаходиться відповідна справа про притягнення його до адміністративної відповідальності, про що свідчать власноручний підпис ОСОБА_1 на повідомленні про розгляд справи у суді (а.с.11) та його заяви подані ним до суду власноручно (а.с.10, 12).

Приймаючи до уваги вказані обставини, слід прийти до висновку, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним про призначення справи щодо нього 12.01.2021 року в Івано-Франківському міському суді, не подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини своєї неявки в судове засідання 12.01.2021 року.

В матеріалах справи наявне клопотання ОСОБА_1 про надання йому можливості із ознайомленням з матеріалами справи та долучено ксерокопію листка непрацездатності, яке зареєстроване судом 13.01.2021 року (а.с.20)

16.02.2021 року захисник адвокат Жирун Р.М., який діяв в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про надання йому можливості ознайомитись із матеріалами справи, з якими він 19.02.2021 ознайомився, про що свідчить його власноручний підпис на заяві (а.с.23) та долучено угоду про надання правничої допомоги від 16.02.2021 року укладеної між ОСОБА_1 та адвокатом Жирун Р.М.

24.02.2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.01.2021 року з відповідним клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження суду (а.с.27-35).

У вказаному клопотанні про поновлення строку ОСОБА_1 зазначив, що він 12.01.2021 року перебував на амбулаторному лікуванні, що підтверджувалось довідкою медичної установи, а тому він не міг з`явитись 12.01.2021 року в судове засідання. Оскаржувана постанова суду йому не направлялась судом для відома на фактичну адресу його проживання, а про наявність оскаржуваної постанови суду йому стало відомо тільки 19.02.2021 року після ознайомлення з матеріалами справи його представником ОСОБА_2 , з яким він уклав угоду про надання правової допомоги.

Постановою судді Івано-Франківського апеляційного суду від 19.03.2021 року ОСОБА_1 було відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду, а апеляційна скарга повернута апелянту.

Зі змісту мотивувальної частини рішення апеляційного суду вбачається, що суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 був обізнаний про знаходження справи на розгляді в Івано-Франківському міському суді Івано-Франківської області, оскільки останнім подавалась заява про перенесення судового засідання, призначеного на 28.12.2020 року з метою надання часу на укладення угоди із захисником. Крім того, судом зазначено, що про подальший час перенесення судового засідання, ОСОБА_1 також було відомо, що вбачалося із його клопотання про об`єднання справ, датоване ним 06.01.2020 року (а.с. 12).

Належне сповіщення ОСОБА_1 про час судового засідання та відсутність станом на час розгляду справи жодних заяв та клопотань про відкладення розгляду, надало суду право проводити судовий розгляд у відсутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності, з прийняттям 12.01.2021 року рішення по суті (а.п. 14).

В поновленні строку на апеляційне оскарження було відмовлено у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 посилався на несвоєчасне отримання копії постанови судді як на підставу для поновлення стоку на апеляційне оскарження, однак, враховуючи, що йому було відомо про перебування справи на розгляді в суді, такі доводи апеляційний суд визнав необґрунтованими, оскільки строк на оскарження постанови судді обчислюється з дня винесення постанови, будь-якої прив`язки до дня отримання копії постанови ч. 2 ст. 294 КУпАП не містить. Також ОСОБА_1 не наведено будь-яких відомостей про причини, які б унеможливлювали оскаржити ним судове рішення протягом передбаченого законом строку саме з дня винесення судового рішення.

22.03.2021 року ОСОБА_1 повторно звернувся до апеляційного суду із апеляційною скаргою на постанову Івано-Франківського міського суду від 12.01.2021 року, яка зареєстрована судом 24.03.2021 року.

Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 зареєстрованої 24.03.2021 року вбачається, що необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження він обґрунтовує причинами, які вже наводив раніше в своєму клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та яке було розглянуто судом.

Зокрема, ОСОБА_1 повторно посилався на те, що пропустив строк на апеляційне оскарження судового рішення у зв`язку з тим, що тим, що суд першої інстанції розглянув справу без його участі, про наявність судового рішення він дізнався тільки 19.02.2021 року при ознайомленні його захисником ОСОБА_2 з матеріалами справи.

При цьому, ОСОБА_1 посилається на те, що в судове засідання суду першої інстанції він не з`явився, оскільки у вказаний день та час перебував на лікуванні, що підтверджується довідкою з медичного закладу (а.с.44-54).

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 17.05.2021 року ОСОБА_1 повторно було відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Івано-Франківського міського суду від 12.01.2021 року.

Апеляційний суд вважає безпідставними посилання ОСОБА_1 на те, що адвокат Жирун Р.М. 24.02.2021 року без його відома звертався із відповідними апеляційними скаргами від його імені, оскільки такі доводи носять суперечливий непослідовний характер та спростовуються даними, які містяться в матеріалах справи.

Так, зі змісту матеріалів апеляційних скарг вбачається, що вищевказані апеляційні скарги підписані саме ОСОБА_1 , що безпосередньо вказує на нього, як на особу, яка зверталася з відповідними апеляційними скаргами до суду з клопотаннями про поновлення строку на оскарження судових рішень.

У вищевказаних клопотаннях ОСОБА_1 були зазначені аналогічні доводи щодо поважності причин пропущення ним строку на апеляційне оскарження та стверджувалось, що він не мав можливості своєчасно оскаржити судове рішення у зв`язку з тим, що справу було розглянуто за його відсутності та дізнався про наявність судового рішення, яким його притягнуто до адміністративної відповідальності тільки 19.02.2021 року.

Разом з тим, на теперішній час у своєму клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення ОСОБА_1 взагалі не вказує коли дізнався про судове рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності та які саме обставини завадили йому своєчасно оскаржити судове рішення у встановлений законом строк.

Таким чином, зі змісту матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 раніше вже двічі з аналогічних підстав звертався до суду із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення і йому було відмовлено у задоволенні вказаних клопотань у зв`язку із відсутністю поважних причин щодо пропущення ним строку апеляційного оскарження.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Право на апеляційний розгляд беззаперечно є важливим елементом визначеного у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до суду.

Право особи на апеляційний розгляд справи відповідним чином унормовано у національному процесуальному законодавстві, у тому числі стосовно строків та кола осіб, які мають право подати апеляційну скаргу і вказані питання нерозривно пов`язані з правом на отримання вмотивованого рішення суду першої інстанції та із позитивним обов`язком суду надати можливість брати участь у судових засіданнях.

Рішеннями Європейського суду визначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України», справа «Трух проти України» ).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (справа «Пономарьов проти України»).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту постанови суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_1 був повідомлений про день та час розгляду справи призначеної на 12.01.2021 року.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи наявне повідомлення про ознайомлення ОСОБА_1 про день та час розгляду справи на 12.01.2021 року, про що він власноручно розписався в повідомленні суду про призначення справи до розгляду в Івано-Франківському міському суді на 12.01.2021 року, про що свідчить його власноручний підпис (а.с.11).

Вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 знав про те, що в провадженні суду першої інстанції знаходиться на розгляді справа про притягнення його до адміністративної відповідальності, знав про те, що розгляд вказаної справи було призначено на 12.01.2021 року, мав процесуальну можливість у встановлений законом строк оскаржити постанову суду, однак пропустив його без поважних причин.

Зокрема, до апеляційної скарги ОСОБА_1 долучено неналежним чином завірену ксерокопію довідки від 11.02.2021р., відповідно до якої останній з вказаної дати повинен був перебувати на стаціонарному лікуванні в КНП ЦПМКДД СП МП№4 . Однак, вказана довідка не дає можливості встановити, що ОСОБА_1 за станом свого здоров`я не мав можливості своєчасно у встановлений законом строк оскаржити судове рішення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні дані, які свідчать про те, що ОСОБА_1 протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження постанови суду, приймав заходи щодо намагання оскаржити постанову суду першої інстанції та не зміг оскаржити судове рішення з поважних причин.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ч.2 ст. 294 КУпАП десятиденний строк на оскарження постанови суду першої інстанції необхідно рахувати з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови суду.

Вищевказана норма ч.2 ст.294 КУпАП забезпечує за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права.

Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).

Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

В своєму клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 не вказує які саме причини завадили йому своєчасно у встановлені законом строки оскаржити постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.01.2021 року.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту апеляційної скарги вбачається, що він обґрунтовує незаконність постанови суду першої інстанції тим, що не був повідомлений належним чином про розгляд справи.

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості осуджуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до усталеної практики ЄСПЛ правова певність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип наполягає на тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи. Повноваження судів вищої ланки переглядати рішення повинні використовуватися для виправлення судових помилок, помилок у здійсненні правосуддя, а не заміни рішень. ( «Науменко проти України» )

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що питання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення раніше вже двічі вирішувалось судом апеляційної інстанції і в поновленні строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 було відмовлено, враховуючи, що з моменту ухвалення судового рішення пройшов доволі тривалий строк і на даний час рішення суду у встановленому законом порядку набуло законної сили, враховуючи характер процесуальної поведінки апелянта протягом розгляду справи у суді першої інстанції та після постановлення судом остаточного рішення, приймаючи до уваги причини, якими обґрунтовуються поважність пропущення строку на апеляційне оскарження постанови суду, вважаю, що відсутні правові підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду і апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.

Повернення апеляційної скарги, не позбавляє апелянта права повторно звернутися з апеляційною скаргою на постанову суду з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження, в якому конкретизувати причини, які не дозволили своєчасно оскаржити постанову суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 січня 2021 року.

Повернути апеляційну скаргу з додатками апелянту.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв