Номер провадження: 33/813/654/21
Номер справи місцевого суду: 947/8846/21
Головуючий у першій інстанції Чванкін С.А.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю:

секретаря Хухрова С.В.,

представника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Бойко А.В.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі його представника адвоката Бойко Анастасії Вадимівни, на постанову Київського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір в сумі 454 грн.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 15.03.2021 року о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем «Мазда», н/з НОМЕР_1 , по вул. Фонтанська дорога в м. Одеса, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі ПДР), за що передбачена відповідальність ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою, 22 квітня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.03.2021 року о 13.30 год. ОСОБА_1 керував автомобілем «Мазда», н/з НОМЕР_1 , по вул. Фонтанська дорога в м. Одеса, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

У зв`язку з цим, у відношенні ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції 15.03.2021 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 083505, згідно якого дії ОСОБА_1 кваліфіковано як порушення п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До суду першої інстанції з?явилась представник ОСОБА_1 адвокат Бойко А.В., яка була не згодна з обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення та пояснила суду, що 15.03.2021 року ОСОБА_1 разом зі своїми знайомими здійснював ремонт транспортного засобу «Мазда», н/з НОМЕР_1 , а саме: усували несправність вакуумного підсилювача гальм. В процесі здійснення ремонтних робіт, автомобіль почав рухатись через несправність гальмівної системи, що змусило ОСОБА_1 вчинити дії, направлені на екстренне гальмування із салону автомобіля. Після того, як вдалося здійснити екстрене гальмування, автомобіль було вручну відбуксовано з газону, після чого ОСОБА_1 дійсно вживав алкогольні напої.

Таким чином, адвокат Бойко А.В. вказала, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, як про це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Посилаючись на зазначені обставини, адвокат Бойко А.В. просила закрити провадження по справі у зв?язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Також адвокат Бойко А.В. просила суд викликати та допитати в якості свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в задоволенні якого судом першої інстанції було відмовлено.

В апеляційній скарзі її заявник ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Бойко А.В., ставить питання про скасування оскаржуваної постанови у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а також про допит в суді апеляційної інстанції в якості свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Проте, апеляційний суд як і суд першої інстанції не знайшов підстав для виклику вказаних осіб для допиту їх в якості свідків, оскільки вказані особи у протоколі про адміністративне правопорушення як свідки не зазначені, на місці пригоди у них не були відібрані пояснення, більш того, з відеозапису наявного в матеріалах справи вбачається, що ці особи є знайомими ОСОБА_1 , працювали разом з ним, більш того, їх показання не можуть спростувати факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп?яніння.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.03.2021 року працівниками патрульної поліції було складено адміністративний протокол у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Статтею 251 КпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 280 КпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції обгрунтовано взяті до уваги письмові пояснення командира відділення служби судової охорони Кривокоритової В.С., яка 15.03.2021 року несла службу в Одеському окружному адміністративному суді, та в яких вона зазначила, що близько 13.08 год. 15.03.2021 року, вона почула шум гальм автомобіля та вирішила перевірити обстановку. В цей час на території Одеського окружного адміністративного суду вона побачила автомобіль «Мазда», н/з НОМЕР_1 , після чого підійшла до водія та почула явний запах алкоголю і виявила у водія вищевказаного автомобіля явні ознаки алкогольного сп?яніння. Вона зробила йому зауваження та попросила або зупинитися та вийти з машини, або припаркувати її за межами території суду. Водій відігнав машину на територію військового ліцею. Після чого вона продовжила стояти біля дверей суду та побачила, що водій не вгамувався та знову почав рух, внаслідок чого в?їхав в огорожу, переїхавши бордюр, після чого вона викликала працівників поліції по тел.: «102».

Як вбачається з матеріалів справи, водієм вказаного автомобіля був саме ОСОБА_1 , який відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що військовослужбовці, які займалися будівництвом на території, де сталося правопорушення, особисто визнали, що їх підлеглий - ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Мазда», н/з НОМЕР_1 . Також на відеозаписі зафіксовано командира відділення служби судової охорони Кривокоритову В.С., яка підтверджує факт керування ОСОБА_1 зазначеним автомобілем та знаходження його з ознаками алкогольного сп?яніння.

Таким чином, суд прийняв до уваги пояснення командира відділення служби судової охорони Кривокоритової В.С., оскільки вони узгоджуються з фактичними обставинами справи.

Апеляційний суд повністю погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, так як він повністю знайшов своє підтвердження в матеріалах справи.

При цьому, апеляційний суд критично відноситься до пояснень заявника апеляційної скарги адвоката Бойко А.В. стосовно того, що ОСОБА_1 не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, а вживав алкоголь вже після відбуксування автомобіля, оскільки дані обставини спростовуються як вищевказаними поясненнями командира відділення служби судової охорони ОСОБА_5 , так і відеозаписом, який мається в матеріалах справи, а також письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження перевірки на стан алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, при накладенні стягнення суд врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

У зв`язку з цим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що з метою подальшого запобігання правопорушень та виховування особи в дусі дотримання ПДР, необхідним і достатнім стягненням для правопорушника ОСОБА_1 буде накладення на нього стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобам

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 268, 283, 287, 289, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі його представника адвоката Бойко А.В., залишити без задоволення.

ПостановуКиївського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда