КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2021 року місто Київ

справа № 754/1322/21

апеляційне провадження № 33/824/1787/2021

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Головачова Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду міста Києва Шмигельського Д.І. від 5 березня 2021 року, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною 1 статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 5 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. судового збору.

Не погоджуючись з постановою судді районного суду Пухлій С.М. 12 березня 2021 року, у межах строку на апеляційне оскарження, звернувся з апеляційною скаргою, у якій просив постанову скасувати та прийняти нову, якою направити справу про адміністративне правопорушення на доопрацювання.

Скаржник зазначає, що матеріали про вчинення ним адміністративного правопорушення не містять належних доказів його вини, зокрема, на відеозаписі з нагрудної камери патрульного поліцейського не відображено, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом; письмове зобов`язання про відсторонення від керування транспортним засобом було написано не ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 ; поліцейські не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу; у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 , не зазначено повної адреси свідка ОСОБА_3 , який засвідчив відмову від проходження огляду на стан сп`яніння; копія протоколу, надана ОСОБА_1 , не відповідає оригіналу, оскільки у ній зазначено, що водієм вчинено адміністративне правопорушення передбачене частиною 2 статті 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

7 січня 2021 року об 11 год. 50 хв. поліцейським роти № 1 батальйону № 4 полку № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Служалим А.А. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 015622 за частиною 1 статті 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , зі змісту якого убачається, що 7 січня 2021 року об 11 год. 30 хв. в м. Києві по вул. Марини Цвєтаєвої, 4-Б водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки Mitsubishi Lanser, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість шкірного покриву обличчя; водій від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КупАП.

Апеляційний суд вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 245 КУпАП серед завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (стаття 251 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Орган (посадова особа), у відповідності з приписами статті 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 015622 від 7 січня 2021 року, водій ОСОБА_1 7 січня 2021 року об 11 год. 30 хв. в м. Києві по вул. Марини Цвєтаєвої, 4-Б керував автомобілем марки Mitsubishi Lanser, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість шкірного покриву обличчя; водій від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Згідно пояснень, наданих 7 січня 2021 року об 11 год. 45 хв. свідком ОСОБА_3 та свідком ОСОБА_4 , а також згідно відеозапису із нагрудної камери патрульного поліцейського, які містяться у матеріалах про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря-нарколога в закладі охорони здоров`я.

У відповідності до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до змісту частини 1 статті 130 КУпАП відповідальність за вказаною статтею також настає у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року (далі - Порядок),огляд проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку).

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки останній відмовився від проходження огляду на стан наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в присутності двох свідків.

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення встановлений статтею 256 КУпАП, згідно положень якої у протоколі, окрім іншого, відображаються пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_1 , користуючись своїм правом на надання пояснень, у протоколі зазначив, що з протоколом не згоден, згоден що був втомлений, оскільки всю ніч ремонтував авто, а також те, що на час складення протоколу поспішає на потяг.

Факт керування автомобілем марки Mitsubishi Lanser, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не заперечувався ані в протоколі, ані шляхом надання пояснень чи зауважень щодо змісту протоколу.

А тому, апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про відсутність належних доказів керування транспортним засобом саме особою, відносно якої складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 015622, оскільки факт керування транспортним засобом безпосередньо ОСОБА_1 у цьому протоколі не заперечувався. Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 не заперечується і у апеляційній скарзі.

Оскільки належним доказом вчинення даного правопорушення, виходячи з його природи, є протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначені ознаки сп`яніння і дії водія транспортного засобу щодо відмови від проведення огляду у закладі охорони здоров`я в присутності двох свідків, то відеозапис з нагрудної камери поліцейського має містити лише процесуальну послідовність фіксації відмови водія від проходження такого огляду в присутності двох свідків.

А тому, доводи скаржника щодо відсутності на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського саме процесу керування транспортним засобом ОСОБА_1 підлягають відхиленню.

Відповідно до пункту 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, (далі - Інструкція) у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

А тому, доводи скаржника про те, що поліцейські повинні були запропонувати йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, підлягають відхиленню, оскільки дії поліцейського по направленню водія з ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння (тобто у стані сп`яніння, що відмінний від алкогольного) до закладу охорони здоров`я узгоджуються з положеннями пункту 12 Розділу ІІ вказаної Інструкції.

Відповідно до вимог частин 1 і 7 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном можливість керування цим транспортним засобом, річковим або маломірним судном надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

А тому, доводи скаржника в частині недоведеності факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 з посиланням на те, що письмове зобов`язання про відсторонення від керування транспортним засобом було написано не ним, а ОСОБА_2 , підлягають відхиленню, оскільки таке зобов`язання ОСОБА_2 було написане як особою, яка допущена до керування транспортним засобом після відсторонення від керування ОСОБА_1 , що узгоджується із положеннями частини 7 статті 266 КУпАП.

Відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення повної адреси свідка ОСОБА_3 , який засвідчив відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що не відповідає вимогам частини 1 статті 256 КУпАП, не може тлумачитись на користь ОСОБА_1 , як сумнів щодо доведеності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема щодо невідповідності оригіналу протоколу його копії, наданої ОСОБА_1 , оцінюються апеляційним судом критично, та не можуть свідчити про порушення норм КУпАП при прийнятті постанови суддею Деснянського районного суду міста Києва.

З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, місцевим судом досліджені повно та об`єктивно, постанова судді місцевого суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування не встановлені.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Деснянського районного суду міста Києва Шмигельського Д.І. від 5 березня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Я.В. Головачов