Справа № 143/297/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

02.06.2021 року м. Погребище

Суддя Погребищенського районного суду Вінницької області Сич С. М., розглянувши матеріали, які надійшли від Сектору поліцейської діяльності № 2 відділу поліції № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

Встановив:

До Погребищенського районного суду Вінницької області надійши протоколи про адміністративні правопорушення серії ДПР 18 № 449867 від 09.03.2021 року, серії ДПР 18 № 449868 від 10.03.2021 року, серії ДПР 18 № 214842 від 10.03.2021 року та додані матеріали, в яких зазначено, що 09.03.2021 року о 23 год. 15 хв. в м. Погребище по вул. Б. Хмельницького водій ОСОБА_1 керував автомобілем Skoda Octavia, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме хитка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження освідування на стан сп`яніння водій відмовився на місці зупинки в присутності двох свідків у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

09.03.2021 року о 23 год. 15 хв. в м. Погребище по вул. Б. Хмельницького водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Skoda Octavia, державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку та допустив наїзд на транспортний засіб, що стоїть ЗАЗ 110307, державний номерний знак НОМЕР_2 , належний ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги пунктів 2.3, 12.1 Правил дорожнього руху.

Крім того, 09.03.2021 року о 23 год. 15 хв. в м. Погребище по вул. Б. Хмельницького водій ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний. В подальшому виявлений працівниками поліції по вул. Молодіжна в ході пошукових заходів.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані особою, яка склала протоколи про адміністративні правопорушення, заст. ст.122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 свою вину у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень визнав частково, категорично заперечив факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та пояснив, що 09.03.2021 року о 23 год. 15 хв. в м. Погребище по вул. Б. Хмельницького, керуючи власним автомобілем Skoda Octavia, державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку та допустив наїзд на транспортний засіб, що стояв на узбіччі ЗАЗ 110307, державний номерний знак НОМЕР_2 , належний ОСОБА_2 . Після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Після вчинення дорожньо-транспортної пригоди він поїхав додому.Згодом до нього додому приїхали працівники поліції і власник транспортного засобу. Його автомобіль стояв, а не рухався. Він не був у стані алкогольного сп`яніння, однак відмовився від проходження огляду, оскільки по приїзді працівників поліції він не здійснював керування транспортним засобом і останні його не зупиняли. В нього є посвідчення водія, воно не вилучалось. При спілкуванні з працівниками поліції був присутній лише ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не було. Він відшкодував потерпілому шкоду, що підтверджується відповідною розпискою ОСОБА_2 .

Крім визнання вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП, його винуватість також підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 449868 від 10.03.2021 року (а.с. 3), протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 214842 від 10.03.2021 року (а.с. 4), рапортом старшого інспектора-чергового ЧЧ СМ ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області С. Турбовець про виявлення дорожньо-транспортної пригоди від 09.03.2021 року (а.с. 7), схемами місця ДТП від 10.03.2021 року (а.с. 12-13).

В той же час, надаючи оцінку достатності доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя виходить із наступного.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, суд не може самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином суд перебере на себе функцію обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

З огляду на наведене суддя звертає увагу на гарантії статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка за своєю структурою встановлює загальні принципи та постулати щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення.

Вирішуючи питання про розповсюдження гарантій статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на розгляд даної справи, суд виходить з прецедентної практики ЄСПЛ, яка зводиться до того, що хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, однак по суті їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Зокрема, в даному випадку суддя враховує, що адміністративне стягнення у виді штрафу, разом з позбавленням права керування транспортним засобом, мають каральний і стримуючий характер.

Наведені обставини свідчать, що адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП, має бути віднесено до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду та застосуванням в рамках такого провадження основоположних засад (принципів) кримінального судочинства.

Однією із базисних засад кримінального судочинства є забезпечення доведеності вини особи поза розумним сумнівом на підставі встановлених відповідним державним органом фактичних обставин та наданих ним доказів на їх підтвердження.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинене і особа є винною у вчиненні цього правопорушення. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим звинуваченням.

Відтак, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є, зокрема відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Зі змісту даної норми закону вбачається, що обов`язковими елементами об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є керування особою транспортним засобом та відмова такої особи від проходження огляду на стан сп`яніння, порядок якого встановлений чинним законодавством.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння визначений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України України від 09.11.2015 року №1452/735 (надалі - Інструкція).

Відповідно до п. 3 Розділу І цієї Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно із п. 6 Розділу І цієї Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених для застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

В п. 7 Розділу І Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

Наведені положення Інструкції дають підстави для висновку, що вимогу працівника поліції про проходження огляду на стан сп`яніння можна вважати законною за сукупності таких умов: здійснення особою керування транспортним засобом, тобто забезпечення шляхом впливу на органи і системи управління транспортним засобом його руху; зупинки транспортного засобу з підстав та в порядку встановлених ст.35 Закону України «Про Національну поліцію»; наявність у водія ознак сп`яніння, визначених пунктами 3, 4 Розділу І Інструкції.

Відтак, підстави зупинки транспортного засобу, як законні передумови для проходження водієм огляду на стан сп`яніння, мають бути належним чином задокументовані особою, яка складає протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно із матеріалами справи акт огляду на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складено працівником поліції о 23 год. 50 хв. 09.03.2021 року; пояснення у свідків було відібрано також о 23 год. 50 хв. 09.03.2021 року; протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП було складено працівником поліції о 23 год. 55 хв. 09.03.2021 року по вул. Молодіжна в м. Погребище.

Водночас, із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 799586 від 09.03.2021 року, винесеної поліцейським з РПП СПД № 2 ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Шуваріним Р.О., вбачається, що 09.03.2021 року о 23 год. 15 хв. в м. Погребище, Вінницького району, Вінницької області по вул. Б. Хмельницького, водій ОСОБА_1 здійснив дорожньо-транспортну пригоду з припаркованим транспортним засобом.Під час перевірки реєстраційних документів водій не пред`явив посвідчення водія категорії «В». Внаслідок чого ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі425 грн. 00 коп. (а.с. 5).

Отже, працівником поліції було запропоновано ОСОБА_1 , який знаходився по вул. Молодіжна в м. Погребище, пройти огляд на стан сп`яніння через 35-40 хв. після дорожнього-транспортної пригоди, що сталася по вул. Б. Хмельницького в м. Погребище, за участю автомобіля під його керуванням.

Проте, в матеріалах справи відсутні будь які докази, які б свідчили про те, що о 23 год. 50 хв. 09.03.2021 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом по вул. Молодіжна в м. Погребище, та був зупинений працівником поліції за наявності достатніх правових підстав, передбачених ст.35 Закону України «Про Національну поліцію».

Разом із цим, відповідно до п.6 Розділу ІІ Інструкції огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Із протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що ОСОБА_1 від проходження освідування на стан сп`яніння відмовився, у встановленому законом порядку у присутності двох свідків на місці зупинки.

Як видно із матеріалів справи письмові пояснення свідків виготовлені на заздалегідь підготовлених бланках працівниками поліції, а тому вони не можуть беззаперечно підтверджувати факт такої відмови.

Крім того, із пояснень свідків не зрозуміло від огляду на стан якого сп`яніння (алкогольного, наркотичного тощо) відмовився ОСОБА_1 .

Більше того, в якості свідка працівником поліції було запрошено ОСОБА_2 , який являється потерпілим в розумінні приписів КУпАП, оскільки внаслідок згаданої вище дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено його автомобіль, що вочевидь не виключає сумнівів у його неупередженості.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у присутності двох незаінтересованих свідків.

Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом»; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно пункту 7 зазначеної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

За правилами частин 1 і 2 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного сп`яніння; огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Частиною 3 зазначеної статті передбачено, що у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно пункту 9 розділу ІІ Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Системно - структурний аналіз наведених норм Інструкції у поєднанні із положеннями ст.266 КУпАП дозволяє стверджувати, що працівник поліції зобов`язаний був доставити водія ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров`я для огляду на стан сп`яніння лікарем такого закладу.

Як свідчать матеріали справи поліцейський не виконав таких вимог закону і не забезпечив доставку водія ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров`я.

Означені порушення вимог Інструкції суддя вважає істотними та такими, що по суті унеможливлюють встановлення дійсних обставин відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З огляду на викладене особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б у сукупності та взаємозв`язку поза розумним сумнівом доводили факт зупинки транспортного засобу під час керування водієм ОСОБА_1 та його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку.

Зважаючи на викладене, суддя не вбачає підстав для визнання винуватості ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що в судовому засіданні не доведена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно останнього в цій частині підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Поряд із цим, в ч. 1 ст. 33 КУпАП визначено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно із ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь його вини, обставину, що пом`якшує відповідальність, а саме добровільне відшкодування збитків, суддя, ураховуючи приписи ст.8 КУпАП, вважає, що на ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення в межах санкції встановленої за більш серйозне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП (в редакції, діючій станом на час вчинення адміністративних правопорушень), у вигляді штрафу.

Керуючись ст. ст. 8, 27, 36, 40-1,122-4, 124, 247, 268, 280, 283, 284 КУпАП, -

Постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП, і накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255(двісті п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп.

В частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , на користь держави «Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/ м. Київ/ 22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача UA0026001; Код класифікації доходів бюджету 22030106» 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. судового збору.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Погребищенський районний суд Вінницької області.

Суддя