Справа № 181/934/20
Провадження №3/181/1/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2021 року смт Межова

Суддя Межівського районного суду Дніпропетровської області Літвінова Л.Ф., за участю адвоката Рябенка В.В., розглянувши в смт Межова, Дніпропетровської області матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності, які надійшли із Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, який не працює, мешканця АДРЕСА_1 за правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №515830 від 12 жовтня 2020 року, складеному поліцейським СРПП №3 Синельниківського ВП ГУНП Дніпропетровської області сержантом поліції Міщенко С.В. про те, що 12 жовтня 2020 року о 16 годині 00 хвилин водій ОСОБА_1 по вул.Московська, смт.Межова керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21099» державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота), від проходження медичного закладу для визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що 12 жовтня 2020 року о 16 годині 00 хвилин вул.Московська, смт.Межова автомобілем керувала його дружина. Просив закрити провадження у справі.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат

Рябенко В.В. надав заперечення на протокол, де посилається на те, що під час зупинки працівниками поліції автомобіля, який належить ОСОБА_2 , за його кермом перебувала дружина ОСОБА_1 , втім після відчуття запаху спиртного посвідчення подія правоохоронці вимагали саме в останнього. Також було запропоновано пройти медичний огляд на місці, однак з огляду на те, що ОСОБА_1 не керував авто він відмовився пройти таку процедуру. Зауважується на відсутність фіксації правопорушення технічними засобами, пояснення свідків не можуть бути доказами по справі, оскільки вони мають суперечливі свідчення. У справі відсутні достатні належні докази, які б доводили винуватість ОСОБА_1 по ч.1 ст.130 КУпАП. Просить закрити провадження у справі.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що зі свідків ніхто не бачив хто саме 12 жовтня 2020 року о 16 годині 00 хвилин по вул.Московська, смт.Межова керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21099». На пропозицію працівників поліції пройти медичний огляд на стан сп`яніння на місці ОСОБА_1 відмовився, оскільки вказаним вище авто керувала вона.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 12 жовтня 2020 року о 16 годині 00 хвилин він бачив як працівники поліції зупинили авто під керуванням

ОСОБА_1 , оскільки зі слів правоохоронців останній перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні дав аналогічні покази свідку ОСОБА_4 за виключенням того, що він не пам`ятає пропозицію працівників поліції ОСОБА_1 пройти медичний огляд.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що ними було відреаговано на дзвінок про те, що 12 жовтня 2020 року приблизно о 16 годині 00 хвилин поблизу магазину «Лідер» водій автомобіля марки «ВАЗ 21099» ОСОБА_1 вживає пиво. Після виїзду бачили як автомобіль останнього їде їм назустріч, однак на звукові сигнали

ОСОБА_1 не відреагував, а коли догнали його автомобіль побачили, що на пасажирському сидінні перебував останній, а дружина з дитиною були на задньому сидінні. Переконаний, що ОСОБА_1 для уникнення відповідальності в останню мить пересів на місце пасажира. Одночасно зауважується, що дружина ОСОБА_1 сама вказала, що не вона, а її чоловік перебував за кермом, що зафіксовано технічним засобом.

Дослідивши матеріали справи оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280,256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР, передбачена ст.130 КУпАП. Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Крім того, слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Отже, при наявності у особи, яка керувала транспортним засобом ознак наркотичного/алкогольного сп`яніння, як і відмова такої особи від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, є підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, відмова особи, яка керує транспортним засобом та перебуває в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння від проходження відповідно до встановленого порядку огляду (в медичному закладі) на стан алкогольного сп`яніння, підтверджується наступними доказами, які відповідно до ст.251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №515830 від 12 жовтня 2020 року; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12 жовтня 2020 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , письмовою розпискою про передачу транспортного засобу до повного витрезвлення ОСОБА_1 ..

Крім цього Згідно з вимогами ст.ст.31, 40 Закону України «Про національну поліцію», наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року №100, яким затверджено Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ відеозаписів з них» та наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 24.11.2015 року №14/1 «Про порядок зберігання, використання відеозапису та відеореєстраторів патрульних» чітко регламентовано, що кожному патрульному поліцейському видається нагрудна відеокамера.

Відповідно до пунктів 5,6 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 №1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). Під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання.

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що запис з портативного відеореєстратора працівниками поліції під час виконання службових обов`язків є обов`язковим і є безпосереднім доказом наявності або відсутності ознак адміністративного правопорушення.

При розгляді даної справи встановлено, що серед матеріалів справи мається диск з відеофіксацією під час здійснення службових обов`язків співробітниками поліції. Після дослідження запису у судовому засіданні достовірно встановлено, що на питання поліцейського співмешканці ОСОБА_3 про допуск ОСОБА_1 до керування авто в стані алкогольного сп`яніння була надана відповідь, що «так получилось».

Заперечення ОСОБА_1 та його захисника про вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд розцінює як спосіб захисту, можливість уникнути відповідальності та можливого стягнення. Також суд вважає, що ОСОБА_1 ніхто не чинив перешкод протягом трьох годин після фіксації правопорушення самому пройти медичне обстеження на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі та надати його результати органам поліції або ж суду при розгляді справи. Однак ОСОБА_1 цього зроблено чомусь не було.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП). 27 листопада 2020 року адвокатом Рябенко В.В. суду надано заперечення на протокол, яке містить вимогу про закриття провадження у справі ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП. Суд вважає таке заперечення безпідставним у зв`язку з наведеним вище обґрунтуванням та підлягає відхиленню.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, про доведеність винуватості ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння).

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №515830 адміністративне правопорушення скоєне ОСОБА_1 12 жовтня 2020 року, зазначений вище протокол складено також 12 жовтня 2020 року. Однак на момент розгляду справи передбачений ч.2 ст.38 КУпАП строк притягнення до адміністративної відповідальності з дня вчинення правопорушення минув.

Згідно п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, провадження у справі про притягнення

ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП слід закрити.

Керуючись ст.38, ч.1 ст.130, п.7 ст.247 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Межівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Cуддя: Л. Ф. Літвінова