ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/85/21 Справа № 208/7195/20 Суддя у 1-й інстанції - Ізотов В. М. Суддя у 2-й інстанції - Онушко Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Онушко Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 грудня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст. 124 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративні стягнення:

- за ст. 122-4 КУпАП у виді штрафу у розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 255 грн.;

- за ст. 124 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, накладено на ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір за епізод правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП на користь держави у розмірі 420,40 грн. та за епізод правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП на користь держави у розмірі 420,40 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду в частині накладення адміністративного стягнення змінити.

Замість позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

В своїй апеляційній скарзі зазначив, що автомобіль потерпілого отримав незначні механічні пошкодження бамперу і в момент можливого зіткнення, ані він, ані свідок, який знаходився у його автомобілі не почули будь-якого скреготу, у зв`язку з чим, він і залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

ОСОБА_1 вказує, що не оспорює факт вчинення дорожньо-транспортної пригоди, а лише вважає необґрунтованим застосування щодо нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік.

Зазначає, що правопорушення вчинив вперше, вину визнає, обставин, які б обтяжували його відповідальність, у справі не встановлено, автомобіль йому потрібен для роботи в таксі та позбавлення права керування транспортними засобами поставить його у скрутне матеріальне становище.

Суддя апеляційної інстанції, заслухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 жовтня 2020 року, о 17 годині 43 хвилини, ОСОБА_1 , по проспекту Т.Шевченка, 7 в м. Кам`янське, керуючи автомобілем Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль BMW, державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху. За даним фактом 18.10.2020 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №151912.

Крім того, 16.10.2020 року, о 17 годині 43 хвилини, ОСОБА_1 , по проспекту Т.Шевченка, 7 в м. Кам`янське, керуючи автомобілем Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 , скоїв наїзд на припаркований автомобіль BMW, державний номерний знак НОМЕР_2 , після чого залишив місце ДТП, чим порушив п.2.10.а Правил дорожнього руху. За даним фактом 18.10.2020 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №151913.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно із ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до постанови суду першої інстанції, при накладенні стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік судом було враховано характер і обставини вчиненого правопорушення, особу винного, ступінь його вини та майновий стан.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає меті застосування стягнення, якою є виховання особи, яка вчинила правопорушення, та запобігання скоєння нею нових правопорушень, що враховує характер вчинених правопорушень, ступінь вини особи, оскільки накладення стягнення у виді штрафу не відповідатиме меті його застосування.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Вважаю, що наведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_1 про визнання ним вини, вчинення правопорушення вперше та відсутність обставин, що обтяжують його покарання, не є підставами для пом`якшення стягнення, оскільки, як свідчать матеріали провадження, такий вид стягнення як штраф не є ефективним та достатнім для запобігання вчиненню нових правопорушень водієм ОСОБА_1 .

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на те, що він працює в таксі і автомобіль йому потрібен для роботи, є безпідставними, оскільки в протоколах про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, зі слів самого ОСОБА_1 зазначено, що він не працює, а тому вважаю, що саме позбавлення права керування транспортними засобами буде необхідним для попередження вчинення ним нових правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а постанова Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08.12.2020 року повинна бути залишена без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 грудня 2020 року залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Н.М. Онушко