П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.01.2021 Справа №607/19616/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Гуменний П.П. розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського відділення поліції ТВП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 09 листопада 2020 року серії ДПР18 №466922, 09 листопада 2020 року о 18 год. 06 хв. в с. Смиківці по вул. Центральній, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ЗАЗ 110308» державний номерний знак « НОМЕР_1 », з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Верес М.Я. в судовому засіданні щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 заперечив, свої заперечення обґрунтовував наступним.

В матеріалах справи наявні письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 09 листопада 2020 року згідно яких 09 листопада 2020 року в 18 год. 15 хв., в їхній присутності поліцейський запропонував водієві ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки ЗАЗ 110308, н.з. НОМЕР_1 , в якого були присутні ознаки алкогольного сп`яніння, пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager Alkotest 6820, чи в медичному закладі, в чому він категорично відмовився в їх присутності.

Разом з тим, ОСОБА_1 , в судовому засіданні заперечив факт того, що він відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, під час зупинки працівниками поліції, а також той факт, що на місці його зупинки окрім нього та працівників поліції ще хтось був.

На виконання клопотання захисника адвоката Верес М.Я. судом вживалися заходи для забезпечення явки свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судові засідання, однак останні в судові засідання не з`являлися.

Згідно п.d ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має окрім іншого такі права: допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.

Всупереч вказаному, у зв`язку з неявкою в судові засідання свідків, незабезпечення їх явки в судові засідання працівниками поліції, суд позбавлений можливості реалізації права ОСОБА_1 , передбаченого п.d ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На виконання клопотання захисника адвоката Верес М.Я. судом вживалися заходи для забезпечення явки свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судові засідання 23 грудня 2020 року та 20 січня 2021 року, однак останні на перелічені дати в судові засідання не з`являлися.

Судом надіслано листи до Тернопільського РВП ГУНП в Тернопільській області про необхідність забезпечення явки в судові засідання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відомості про яких зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення. Однак, явка свідків в судові засідання забезпечена не була. Жодної інформації з приводу виконання вищевказаних листів від Тернопільського РВП ГУНП в Тернопільській області не надійшло.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності на підставі даних матеріалів справи та провадження в справі підлягає закриттю у зв`язку недоведеністю наявності складу в його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з наступних підстав.

Згідно ст. 129 Конституції України, суди здійснюють правосуддя на основі Конституції, законів України та на засадах верховенства права. Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Згідно частинам 1, 3 ст. 7 вказаного Закону, кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом; доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

За змістом ст.ст.1,17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини надає «автономне» значення концепції «кримінальне обвинувачення», незалежне від категорій, що використовуються в національних правових системах держав - учасниць Конвенції (Адольф проти Австрії (Adolf v. Austria), пункт 30).

Першочергова оцінка Європейським судом з прав людини застосовності кримінального аспекту ст. 6 Конвенції ґрунтується на критеріях, викладених у рішенні у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (Engel and Others v. the Netherlands) (пункти 82 - 83): 1) класифікація в національному законодавстві; 2) характер правопорушення та 3) суворість покарання, ризику якого піддається відповідна особа.

При цьому, в практиці Європейського суду з прав людини перший критерій має відносну значимість та слугує тільки як відправна точка. Якщо внутрішнє державне законодавство класифікує певне правопорушення як кримінальне, цей критерій буде мати вирішальне значення. В іншому випадку Європейський суд з прав людини не приймає до уваги національну класифікацію та вивчає фактичний зміст розглядуваної процедури.

Другий та третій критерії, викладені в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Енгель на інші проти Нідерландів» (Engel and Others v. the Netherlands), являються альтернативними та необов`язково застосовуються одночасно; для вирішення про застосовність ст. 6 Конвенції достатньо, щоб розглядуване правопорушення за своїм характером вважалось «кримінальним» з точки зору Конвенції або щоб за вчинене правопорушення на особу покладалось покарання, яке за своїм характером та ступеню серйозності належить в цілому до «кримінальної» сфери (Озтюрк проти Німеччини (Ozturk v. Germany), пункт 54; Лутц проти Німеччини (Lutz v. Germany), пункт 55).

Аналізуючи вказані вище джерела права, враховуючи види та розмір санкції, яка визначена національним законом за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, порівнюючи її з санкцією кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, вважаю, що адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП з точки зору Конвенції можна вважати «кримінальним» в розумінні ЄСПЛ.

Згідно п.d ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має окрім іншого такі права: допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.

Всупереч вказаному у зв`язку з неявкою в судові засідання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , незабезпечення їх явки в судові засідання працівниками поліції, суд позбавлений можливості реалізації права ОСОБА_1 , передбаченого п.d ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відеопис події, що мала місце 9 листопада 2020 року за участю ОСОБА_1 відсутній.

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Аналогічна норма міститься і в ст.62 Конституції України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 не доведений склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі у відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 130, 245, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня отримання такої постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Суддя П.П. Гуменний