КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2021 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

захисника Кубрака О.О.

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності , ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку з Корецьким районним судом Рівненської області апеляційну скаргу адвоката Кубрака Олега Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 2 грудня 2020 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 4 листопада 2020 року о 03.46 год. на автодорозі М-06 Київ-Чоп 298 км в порушення п. 2.5 ПДР України керував автомобілем «БМВ» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, вражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Не погоджуючись з постановою суду, адвоката Кубрак О.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, постанову - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду зазначає про те, що ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про дату розгляду справи. Жодних повідомлень йому не надходило. Копію оскаржуваної постанови ним отримано було лише 8 грудня 2020 року. Оскільки постанова винесена 3 грудня 2020 року, останнім днем її оскарження є 13 грудня 2020 року, що припадає на вихідний день, а тому, враховуючи вказані обставини, вважає, що наявні поважні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Що стосується доводів апеляційної скарги, то апелянтом акцентується увага на тому, що з оскаржуваною постановою неможливо погодитись, оскільки судом першої інстанції не було дотримано норми процесуального та матеріального права, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, ц зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях апелянта складу адміністративного правопорушення.

Так, апелянт вказує на те, що суд не звернув увагу на те, що співробітниками поліції було грубо порушені вимоги Закону України «Про Національну поліцію» та Кримінального процесуального кодексу України, адже працівники поліції після проведеного обшуку автомобіля не звернулися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді, чим грубо порушили закон та здійснили таким чином психологічний тиск на ОСОБА_1 . Окрім того, апелянт наголошує, що відеозаписом підтверджується, що обидва співробітники поліції обшукували автомобіль, відкривали бардачок, підлокітники, діставали та чіпали речі ОСОБА_1 . Також співробітники поліції відкривали та чіпали сумочку апелянта. Поліцейські під погрозою забрати водія до відділу поліції, нібито, за зберігання наркотичних речовин, змусили останнього погодитися на складання протоколу за ст. 130 КУпАП.

Окрім того, на переконання апелянта, надане поліцейськими відео є неповним, а також не відображає повністю всі дійсні обставини.

На думку сторони захисту, протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним та допустимим доказом по даній справі, оскільки складений під тиском правоохоронних органів, введенням ОСОБА_1 в оману щодо реальної міри відповідальності, без можливості скористатися правом на правову допомогу. Проте, судом вказані обставини враховані не були. Також відзначається, що ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, що підтверджується одним із долучених відеозаписів з нагрудної камери співробітника поліції. Так, водій не відмовлявся пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, зокрема зазначив, що, якщо потрібно пройти огляд, то він пройде.

Проте, враховуючи те, що ОСОБА_1 не є юридично освіченою особою, беручи до уваги тиск співробітників поліції, а також час, коли ОСОБА_1 було зупинено, й не зазначення, куди саме слід їхати для проходження огляду, огляд так і не було проведено.

Натомість, як вказується в апеляційній скарзі, в той же день, о 09:32 год. (час, з якого фактично починає роботу установи охорони здоров`я), водієм було особисто пройдено огляд на стан наркотичного сп`яніння та отримано результат, що він у стані наркотичного сп`яніння не перебуває, і, на думку апелянта, долучені до даної апеляційної скарги Результати досліджень від 4 листопада 2020 року слід належним доказом в підтвердження не перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння на час керування транспортним засобом. Також апелянт вказує на те, що порядок не містить обмежень, протягом кількох годин особа має пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. Такі обмеження містяться саме щодо огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, захисник вважає, що невідсторонення водія керування транспортним засобом також свідчить про хибність висновків працівників поліції про наявність у водія ознак наркотичного сп`яніння. Відео з нагрудної камери поліцейського не дає також достатніх підстав вважати, що апелянт дійсно перебував у стані наркотичного сп`яніння. Неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук та поведінка, яка б не відповідала обстановці взагалі відсутня зі сторони апелянта. На відеозапису чітко видно, що водій веде себе адекватно, без якихось зайвих рухів чи нерозбірливої розмови. Докази тремтіння рук також відсутнє на відео, а тому, як зазначає захисник, не зрозуміло, у чому полягає не відповідність поведінки водія обстановці, адже, як видно на відео, ОСОБА_1 вів себе ввічливо, спокійно, без будь-яких ознак сп`яніння.

Окремо захисник звертає увагу на те, що поліцейськими не виписувалося направлення на проходження огляду на стан сп`яніння, проходження огляду в найближчому закладі здоров`я не пропонувалося. Так, поліцейські фактично пропонували залишити автомобіль посеред траси М-06 Київ-Чоп 298 км та їхати, не зрозуміло куди. Поліцейські не вказали ані назви закладу охорони здоров`я, ані його місцезнаходження, що свідчить про порушення п. 12 розділу 2 Інструкції від 9 листопада 2015 року. Як вказує захисник в апеляційній скарзі, поза записом боді-камери, поліцейські повідомили, що це може зайняти більше 4 годин, так як потрібно далеко їхати.

Захисник акцентує увагу, що водій спочатку не відмовлявся від проходження огляду настан наркотичного сп`яніння на одному з відео.Більшість часу спілкування водія та співробітників поліції, з незрозумілих причин, відсутні на відео, що дає підстави стверджувати про наявність сумнівів щодо відмови водія в проходженні огляду, а також дає підстави вважати, що даний доказ є неналежним.

Окремо вказується в апеляційній скарзі, що однією з підстав (в сукупності) для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності може бути «не повідомлення про проведення зйомки на боді-камеру, що підтверджується позицією Верховного Суду, яка не взята до уваги судом першої інстанції. Оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що водія попереджено про проведення відеозапису на боді-камеру, відеозаписи не можуть бути належними та допустимими доказами у справі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного розгляду, опитавши свідка, дослідивши матеріали справи, перевіривши як доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, так і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить такого висновку.

Згідно з положеннями ст. 268 КУпАП, під час відсутності особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце й час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Вказаної вимоги закону місцевий суд не дотримався, оскільки в матеріалах справи наявна повістка про виклик ОСОБА_1 до суду на 3 грудня 2020 року на 11 год. 10 хв. (ас. 10), але матеріали справи не містять даних про те, що особа, якій адресувалась повістка про виклик до суду, її отримала.

Також у матеріалах справи наявна копія супровідного листа від 7 грудня 2020 року про направлення ОСОБА_1 копії постанови суду від 7 грудня 2020 року, але у матеріалах справи відсутні будь-які відомості, які б свідчили про вручення відповідно до положень ст. 285 КУпАП копії постанови суду ОСОБА_1 .

При цьому, з вищевказаного супровідного листа вбачається відмітка, що ОСОБА_1 копію постанови суду від 3 грудня 2020 року отримав 8 грудня 2021 року (ас. 14).

Під час розгляду клопотання про поновлення процесуального строку захисник Кубрак О.О. підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та пояснив, що ОСОБА_1 нічого по справі не отримував, про наявність оскаржуваної постанови дізнались з ЄДРСР. Також захисник Кубрак О.О. вказав на те, що ОСОБА_1 звернувся до адвокатського об`єднання 7 грудня 2020 року, а 8 грудня 2020 року за порадою захисника звернувся з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи.

Копією ордеру серії КС № 744013, виданого на підставі договору про надання правової допомоги від 7 грудня 2020 року (ас. 20), наявного у матеріалах справи, підтверджуються доводи захисника Кубрака О.О. про те, що ОСОБА_1 звернувся за правовою допомогою саме 7 грудня 2020 року.

Апеляційна скарга разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду подані поштовим відправленням, відповідно до поштового штемпелю - 14 грудня 2020 року (ас. 21-30).

З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови судді районного суду пропущено з поважних причин, а тому такий строк підлягає поновленню.

Що стосується доводів апеляційної скарги, то суд апеляційної інстанції вважає їх необґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії БД №196740, направлення на огляд водія транспортного засобу, письмові пояснення свідків, зобов`язання про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та відеозаписом, оцінив всі обставини справи в їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, оскільки останній, керуючи автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння, відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку у лікаря нарколога (ас. 11-13)

З таким висновком суду першої інстанції погоджується й суд апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Згідно з п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, проходження в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділами П та Ш Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735.

Згідно з п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу захисника, по фактичних обставинах справи суду апеляційної інстанції пояснив, що 4 листопада 2020 року їхав по роботі, перевозив документи. Автомобіль під його ( ОСОБА_1 ) керуванням був зупинений працівниками патрульної поліції під м. Рівне +- 20-30 км до міста близько 4 години ранку. Підставою для зупинки транспортного засобу у працівників поліції слугувала те, що не горіла одна лампочка підсвітки номерного знаку. Перед виїздом в дорогу все працювало, на місці події вдарив трішки по ній, і також все запрацювало. Працівники поліції здійснювали на нього тиск, почали здійснювати його обшук та обшук його автомобілю. В сумочці працівники поліції знайшли пакетик табака (махорка ) для самокруток, якими пригостив товариш, з тих мотивів може він ( ОСОБА_1 ) кине палити, а він про той пакетик забув. Працівники поліції дістали цей табак і думали, що це наркотичний засіб. Далі працівники поліції запропонували кудись проїхати провіритись, але при цьому не повідомили, скільки це займе часу. Так як це було далеко від м. Рівне, він повідомив працівникам поліції, що він відмовляється, відмовився також з тих мотивів, що не зрозуміло, куди потрібно було їхати: чи до м. Рівного чи до м. Житомир. Він був абсолютно адекватний, але о 5 годині ранку йому потрібно було передати документи тому, що людина очікувала поїзд, і він розумів, якщо він затримається, то не встигне передати документи. Він попереджав працівників поліції про ситуацію з документами, але цей факт був вирізаний з контексту. Працівники поліції не забрали б автомобіль, адже вони не є лікарями і не можуть встановити стан сп`яніння. Після того, як він відмовився від проходження огляду, він повіз документи, повернувся до м. Києва, де пройшов огляд на стан сп`яніння. Він керував транспортним засобом, так як працівники поліції надали йому тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом. У 2020 році у нього була ст. 130 КУпАП, але він був визнаний невинуватим. Дії працівників поліції не оскаржував.

В суді апеляційної інстанції захисник Кубрак О.О. підтримав доводи, які викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити, апеляційному суду пояснив, що суд не звернув у вагу на ряд порушень, які допустили працівники поліції, а саме, те, що транспортний засіб було зупинено працівниками поліції близько 03:46, його незаконно затримано більше як на одну годину. Також було проведено обшук водія та транспортного засобу. На ОСОБА_1 працівниками поліції було здійснено психологічний тиск. Вважає, що допущено порушення положень ст. 62 Конституції України.

Допитаний в режимі відеоконференцзв`язку з Корецьким районним судом Рівненської області за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_3 суду апеляційної інстанції пояснив, що в листопада 2020 року працівники поліції зупинили транспортний засіб під його керуванням (не за порушення ПДР України), а у зв`язку з тими обставинами, що потрібно засвідчити, що водій відмовляється від експертизи. В той час він ( ОСОБА_3 ) їхав з дружиною на базар. В його присутності не було такого моменту, щоб працівник поліції пропонував водію проїхати кудись. Він підписав документи, але сам не був впевнений, що водій погодився, так як водій мовчки стояв. Ознак сп`яніння у водія він не помітив, водій нормально себе поводив. Біля працівників поліції він (свідок) перебував близько 5 хвилин. Що стосується письмових пояснень, то він тільки розписався у них. Йому працівники поліції повідомили, що водій підозрюється в сп`янінні, якому саме він ( ОСОБА_3 ) не пам`ятає, і відмовляється їхати до медичного закладу, але водій поводив себе нормально. В його ( ОСОБА_3 ) присутності будь-які маніпуляції з водієм не проводились. В його присутності водій жодних документів не підписував, автомобіль працівниками патрульної поліції не оглядався. Чи проводилась відеозйомка, йому невідомо.

Після перегляду відеозапису подій за участю свідка, на відео впізнав себе та повідомив суду, що обставини відбувались так, як на відеозаписі.

З переглянутого відеозапису вбачається те, що працівники поліції на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» зупинили транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 за порушення ПДР України. ОСОБА_1 разом з працівниками поліції знаходиться біля авто. Працівник поліції, перевіривши відомості, запитав у ОСОБА_1 , чи перевозить що останній, на що ОСОБА_1 відповів, що ні. Далі інспектор патрульної поліції на підставі ст. 34 закону України «Про Національну поліції» просить відкрити багажник автомобіля. В багажнику лежать провода. Працівник поліції з`ясовує у ОСОБА_1 , чи не має заборонених речей. ОСОБА_1 відповідає негативно. Працівниками поліції оглядається автомобіль, з`ясовується, кому він належить. Також інспектор патрульної поліції запитав у водія, чи останній щось вживав, на що ОСОБА_1 відповідає, що не вживав. Інспектор поліції попросив у ОСОБА_1 викласти на капот вміст сумочки, що й зробив ОСОБА_1 . Після цього інспектор полії за допомогою ліхтаря оглянув сумочку, яка знаходилась у ОСОБА_1 Далі інспектор патрульної поліції звернув увагу на якийсь згорток у гаманці ОСОБА_1 , і запитав у останнього, що це таке, на що ОСОБА_1 відповів, що це «самокрутка». Інспектор запитує у ОСОБА_1 , чому останній обманює працівників поліції, якщо лежить у гаманці згорток речовини, значить він ( ОСОБА_1 ) вживає. Далі у присутності двох свідків та водія інспектор патрульної поліції зазначає про те, що водія було зупинено за порушення ПДР України, в ході спілкування з водієм у останнього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Інспектор патрульної поліції запитує у водія, чи погоджується останній проїхати до медичного закладу для здачі біологічно рідини, а саме сечі, для визначення стану наркотичного сп`яніння. Водій ОСОБА_1 відповів, що на даний момент не може. Інспектор патрульної поліції повідомляє, що водій відмовився проїхати до медичного закладу, на водія буде складено протокол на ч. 1 ст. 130 КУпАП, який направлятиметься до суду. Свідки підтверджують, що вони почули вказані обставини і переконались. У подальшому інспектор патрульної поліції повідомляє, що буде складатись адміністративний матеріал. З відеозапису вбачається, що інспектор патрульної поліції складає адміністративний матеріал, відбирає пояснення у свідків, зачитує водію протокол, роз`яснює водію положення ст. 63 Конституції України, видає тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом (ас. 7).

Таким чином, з огляду на те, що працівниками поліції під час спілкування з водієм ОСОБА_1 у останнього виявили ознаки, які можуть свідчити про його перебування у стані наркотичного сп`яніння, та ОСОБА_1 працівником поліції була висунута вимога пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, на що останній відмовився у присутності двох свідків, обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та встановлені під час розгляду справи в суді першої інстанції, знайшли своє об`єктивне підтвердження та свідчать про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що суд не звернув увагу на те, що співробітниками поліції було грубо порушені вимоги ЗУ «Про Національну поліцію» та Кримінального процесуального кодексу України, спростовуються відеозаписом подій, а, окрім того, згідно з відеозаписом ОСОБА_1 надав згоду на проведення огляду транспортного засобу.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, є необґрунтованими, оскільки спростовуються як відеозаписом події, так і поясненнями опитаного під час апеляційного розгляду свідка .

Твердження апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не знав, куди потрібної їхати для проходження медичного огляду, не спростовують доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП за обставин, встановлених судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 самостійно пройшов огляд на стан сп`яніння, та про те, що законом не встановлені часовий проміжок, протягом якого особа повинна пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки вказані питання врегульовані положеннями ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735.

Що стосується доводів сторони захисту про те, що водія ОСОБА_1 не було відсторонено від подальшого керування ним транспортного засобу, спростовуються матеріалами адміністративного правопорушення, оскільки на ас. 5 наявне зобов`язання ОСОБА_1 , відповідно до якого останній відсторонений від керування транспортним засобом «БМВ» державний номерний знак НОМЕР_1 та зобов`язується ним не керувати протягом 24 годин. Не дотримання вказаного зобов`язання ОСОБА_1 та подальше керування транспортним засобом свідчить про чергове порушення водієм, у якого працівниками поліції виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, вимог закону.

Щодо посилання захисника на те, що відео з нагрудної камери поліцейського не дає достатніх підстав вважати, що ОСОБА_1 дійсно перебував у стані наркотичного сп`яніння, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки при безпосередньому спілкуванні працівниками поліції встановлені у ОСОБА_1 ознаки, притаманні наркотичному сп`янінню, у зв`язку з чим і пропонувалось водієві пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, від чого ОСОБА_1 відмовився, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи, на які захисник послався в апеляційній скарзі, апеляційний суд не може розцінювати як спростування порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладене під час апеляційного розгляду справи не встановлена невідповідність постанови місцевого суду вимогам закону, матеріалам чи обставинам справи, а всі обставини вчинення адміністративного правопорушення місцевим судом досліджені повно та об`єктивно, у зв`язку з чим апеляційний суд доходить висновку, що постанова судді місцевого суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою та підстави для її скасування відсутні, а, відтак, апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Поновити захиснику Кубраку Олегу Олександровичу строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 3 грудня 2020 року.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 2 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката Кубрака Олега Олександровича в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва