490/8814/20 від11.01.2021
н/п 3/490/4395/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
________________________________________________________________________________
Справа № 490/8814/20
н/п 3/490/4395/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2021 року суддя Центрального районного суду м.Миколаєва Медюк С.О., при секретарі Гудковій Є.С., за участю ОСОБА_1 , розглянувши справу про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого в Управлінні освіти Миколаївської міської ради, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу від 23.09.2020 року №261 про адміністративне правопорушення, станом на 23.09.2020 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів складає 68708,00 грн., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців з дня пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.183-1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 обставини, вказані в протоколі, категорично заперечував та пояснив, що будь-яка заборгованість зі сплати аліментів відсутня так, як аліменти у нього відраховують із заробітної плати. На підтвердження вказаних обставин, надав звіти про здійснення відрахувань та виплат за період 2014-2020 років.

Дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Так, відповідно до вимог ст.245 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, а судове рішення згідно закону повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення з`ясовано, що державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м.Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 27.07.2017 року на підставі виконавчого листа, виданого Корабельним районним судом м.Миколаєва від 05.02.2014 року №488/7008/2013-ц, відкрито виконавче провадження №54391553 з примусового виконання вищевказаного виконавчого документа.

Протокол про адміністративне правопорушення №261 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.183-1 КУпАП за фактом несплати аліментів на утримання дитини складено 23.09.2020 року державним виконавцем Центрального відділу ДВС у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), який разом з матеріалами скерований для розгляду по суті до Центрального районного суду м.Миколаєва.

Відповідно до вищезазначеного протоколу, діяння, за яке притягується ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.183-1 КУпАП, мало місце в період з 2017 року по 2020 рік включно.

При складенні протоколу державним виконавцем не враховано, що відповідно до вимог ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом, як правопорушення.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (ст.7).

Заборона зворотної дії в часі, в інтерпретації ЄСПЛ, положень, що погіршують становище особи, яка підлягає (чи може підлягати) кримінальній відповідальності. Це стосується як визначення діянь, які є кримінально караними, так і покарання (рішення у справі М v. Germany від 17.12.2009 року).

Вимогами ч.ч.1, 2 ст.8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Згідно з диспозицією ст.183-1 КУпАП, склад адміністративного правопорушення «Несплата аліментів» має місце у випадку виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Разом з тим, адміністративна відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП, запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» шляхом доповнення статтею 183-1 глави 14 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Однак, оскільки стаття 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів, дана норма не має зворотної дії в часі. Тому, період часу несплати аліментів особою до вступу в дію ст.183-1 КУпАП (тобто до 06.02.2018 року) не може братися до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості, як умови притягнення до адміністративної відповідальності за вказаною нормою закону.

Враховуючи викладене, державний виконавець приймаючи рішення про складення протоколу про адміністративне правопорушення та обчислення заборгованості, не врахував вимоги ст.ст.8, 247 КУпАП.

Додатково слід зазначити, що суд не приймає до уваги наданий державним виконавцем розрахунок суми заборгованості, оскільки в ньому боржником вказано " ОСОБА_2 ", а стягувачем " ОСОБА_3 ", які не мають жодного відношення до справи, що розглядається.

Крім цього, як вбачається з матеріалів провадження, а саме: звітів про здійснення відрахувань та виплат з червня 2014 року по грудень 2014 року, із заробітної плати ОСОБА_1 централізованою бухгалтерією Управління освіти Миколаївської міської ради були здійснені утримання на сплату аліментів за постановою від 03.06.2014 року (ВП 43497739, виконавчий лист від 05.02.2014 року №488/7008/2013-ц).

З січня 2015 року по грудень 2015 року із заробітної плати ОСОБА_1 централізованою бухгалтерією Управління освіти Миколаївської міської ради були здійснені утримання на сплату аліментів за постановами від 03.06.2014 року (ВП 43497739, виконавчий лист від 05.02.2014 року №488/7008/2013-ц) та від 25.05.2015 року (ВП 47648579, виконавчий лист від 11.03.2015 року №488/5458/2014-ц).

З січня 2016 року по грудень 2016 року із заробітної плати ОСОБА_1 централізованою бухгалтерією Управління освіти Миколаївської міської ради були здійснені утримання на сплату аліментів за постановами від 03.06.2014 року (ВП 43497739, виконавчий лист від 05.02.2014 року №488/7008/2013-ц) та від 25.05.2015 року (ВП 47648579, виконавчий лист від 11.03.2015 року №488/5458/2014-ц).

З січня 2017 року по грудень 2020 року із заробітної плати ОСОБА_1 централізованою бухгалтерією Управління освіти Миколаївської міської ради були здійснені утримання на сплату аліментів за постановами від 03.06.2014 року (ВП 43497739, виконавчий лист від 05.02.2014 року №488/7008/2013-ц), від 25.05.2015 року (ВП 47648579, виконавчий лист від 11.03.2015 року №488/5458/2014-ц), а також за постановою від 18.10.2017 року (ВП54391553).

З огляду на досліджені матеріали, суд приходить до висновку, що докази, надані на підтвердження вини ОСОБА_1 , викликають розумні сумніви, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п.161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а також докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

У цій правовій позиції можна відокремити такі конструктивні ознаки: а) обов`язкова наявність сукупності ознак чи неспростовних презумпції; б) ознаки чи презумпції повинні бути достатньо вагомими; в) чіткими; г) взаємоузгодженими. Тому, за відсутності таких ознак не можна констатувати, що правопорушення доведено «поза розумним сумнівом».

Враховуючи вказані обставини, а також відсутність фактичних даних, які б вказували на наявність заборгованості та її розмір і підтверджували умисел вищевказаної особи, що призвів до виникнення заборгованості, суддя приходить до висновку щодо відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП.

За такого, згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.283-285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом 10 днів.

Суддя С.О. Медюк