КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/550/2021 Суддя суду 1 інстанції - Українець В.В.
Категорія: ст. 473, ч. 1 ст. 483 МК України Суддя суду апел. Інст. - Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Андрєєва А.Г. на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 29 травня 2020 року, щодо -

ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), адреса: АДРЕСА_1 / АДРЕСА_1 ,

за ст. 473, ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 29 травня 2020 року, ОСОБА_1 визнано винним у порушенні митних правил, передбачених статтями 473, ч. 1 ст. 483 Митного Кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, що складає 160140 гривень 24 копійки з конфіскацією товарів, зазначених в описі предметів до протоколу про ПМП № 0851/10000/20 від 08 квітня 2020 року та в описі предметів до протоколу про ПМП № 0851/10000/20 від 08 квітня 2020 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 гривень 40 копійок.

Постановою судді встановлено, що 31 березня 2020 року до митного огляду було подано міжнародне поштове відправлення, яке переміщувалось з Німеччини до України, за міжнародною поштовою митною декларацією CN 23 № CY283595889DE.

Згідно даних зазначених в митній декларації CN 23 та на оболонці міжнародного поштового відправлення № CY283595889DE:

- відправником посилки є гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), адреса: АДРЕСА_2 / АДРЕСА_1 ;

- одержувачем посилки ОСОБА_4 / ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_5 / АДРЕСА_5 .

Відправник міжнародного поштового відправлення громадянин ОСОБА_1 особисто своїм підписом завірив інформацію, зазначену в супровідній адресі CP 71 № CY283595889DE.

В митній декларації CN 23 № CY283595889DE, яка є підставою для переміщення через митний кордон України, в графах «Детальний опис вкладення/ Вага/ Вартість», громадянином ОСОБА_1 зазначено «1 /1 kg/ 120.00 EUR», що в перекладі на українську мову означає «1 /1 кг/ 120.00 Євро».

Під час проведення детального огляду з розпакуванням міжнародного поштового відправлення № CY283595889DE було виявлено не задекларовані, з приховуванням від митного контролю з використанням способу (знаходились всередині рекламного каталогу), що утруднювало виявлення таких товарів грошові знаки: грошових одиниць іноземної держави - 5000 (п`ять тисяч) Євро у вигляді банкнот: 50 (п`ятдесят) банкнот номіналом по 100 (сто) Євро; та запчастини до зварювального апарату «Daihen», нові - 1 комплект, що переміщувались з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві дані.

Відправником міжнародного поштового відправлення № CY283595889DE - ОСОБА_1 при пересиланні даного відправлення з Німеччини до України вимоги акту Всесвітнього поштового союзу дотримані не були, посилка (з вмістом іноземної валюти) переміщувалась через митний кордон України без оголошення цінності.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 наявні ознаки порушення митних правил, передбачені ч. 1 статті 483 Митного кодексу України, а саме: переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві дані та з використанням способу, що утруднює виявлення таких товарів (грошові знаки знаходились всередині рекламного каталогу), а також ознак ст. 473 Митного кодексу України, пересилання через митний кордон України в міжнародних поштових відправленнях банкнот (у сумі 5000 (п`ять тисяч) Євро) без оголошення цінності, що заборонено до пересилання актами Всесвітнього поштового союзу.

Не погодившись з рішенням суду першої станції, захисник ОСОБА_1 - адвокат Андрєєв А.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 29.05.2020 про притягнення ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) до адміністративної відповідальності за ст. 473, ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України - скасути та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) щодо притягнення його до відповідальності за ст. 473, ч. 1 ст.483 МК України за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що в порушення ст. 277-2 КУпАП ОСОБА_1 взагалі не був повідомлений про дату, місце та час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, не був ознайомлений з жодним доказом по справі.

Також захисник зазначає, що фактичне місце проживання ОСОБА_1 за адресою D48691 Vreden, Ahomstrasse 19 підтверджується адресною довідкою, копію якої разом з перекладом додано до апеляційної скарги. Саме ця адреса була вказана і при відправленні ним посилки. Тобто, ця адреса є достовірною і була відома як представникам митниці, так і суду, і саме за цією адресою мали бути направлені всі виклики та повідомлення, а відтак, в силу вимог Митного кодексу протокол про порушення митних правил також мав бути направлений саме за вказаною адресою. Натомість, за твердженням ОСОБА_1 , жодної подібної кореспонденції йому не надходило. А враховуючи приписи чинного законодавства, саме на суд покладено обов`язок пересвідчитись у належному повідомленні особи про складання протоколу, а також про дату та час розгляду справи по суті судом, для чого необхідні наявні в матеріалах справи письмові докази вручення судового повідомлення, протоколу тощо

Апелянт вказує на те, що не будучи обізнаним про дату та час розгляду справи, ОСОБА_1 був позбавлений права представити суду докази, надати пояснення. При цьому, своєї вини у вчиненні правопорушення він не визнає і бажав заявити про це суду, скориставшись гарантованим правом. Через відсутність повідомлення про факт судового провадження особа, що притягається до адміністративної відповідальності, фактично була позбавлена права взяти участь у розгляді справи, запросити захисника, а отже серед іншого було порушено право особи на захист.

Посилаючись на практику ЄСПЛ захисник зазначає, що коли адміністративне провадження здійснюється відносно іноземного громадянина, який постійно проживає у Німеччині, суд мав не тільки завчасно повідомити його про дату та час розгляду справи, чого зроблено не було, але й врахувати його проживання за кордоном, а також складності та заборони, викликані карантинними обмеженнями, і надати додатковий час для підготовки з урахуванням таких складностей.

Апелянт зазначає, що з відомостей, що містяться на офіційному сайті судової влади, вбачається, що автоматичний розподіл справи №760/11276/20 проведено 20.05.2020 року і вже 29.05.2020 суд ухвалив постанову по справі

На думку захисника, очевидним є те, що за 9 календарних днів, особливо в умовах суворих карантинних обмежень, що діяли в той період (а особливо при припиненому авіаційному сполученні), жодна кореспонденція чи виклик не могли встигнути дійти до ОСОБА_1 , навіть якщо вони були б відправлені. Не кажучи вже про час, необхідний йому для підготовки до участі в розгляді справи (звернення за правничою допомогою, збирання доказів, ознайомлення з матеріалами справи, формування правової позиції тощо), а відтак, за доводами апелянта, практика ЕСПЛ безумовно вказує на те, що розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є прямим порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права на справедливий судовий розгляд. Конституційне право на участь у судовому розгляді, бути належним чином повідомленим про дату судового розгляду не може бути формальним, це є порушенням вимог законодавства та підставою для безумовного скасування судового рішення. Аналогічні правові висновки, окрім рішень ЄСПЛ, неодноразово викладались у постановах Верховного Суду (справи №№704/435/19-ц, 635/3414/16-ц, 295/5011/15-ц тощо)

Окрім цього, захисник наголошує на тому, що судом першої інстанції порушено право на ознайомлення з матеріалами справи, внаслідок чого особа, що притягується до адміністративної відповідальності, як і захисник, позбавлені можливості повністю викласти свої доводи та міркування та сформувати структурну правову позицію по справі.

Розуміючи важливість та необхідність карантинних обмежень для збереження здоров`я працівників суду, апелянт вважає, що за таких обставин необхідно забезпечити альтернативний спосіб ознайомлення учасників з матеріалами справи (надсилання учаснику справи відсканованих копій матеріалів засобами електронної пошти, тощо), а відтак, на переконання захисника, фундаментальні права ОСОБА_1 системно порушуються як органами митниці, так і судом, починаючи з розгляду справи без його повідомлення та закінчуючи відмовою суду навіть в ознайомленні з матеріалами справи, що, на думку апелянта, є складовими порушення права на захист, принципу змагальності та рівності сторін процесу, а також створює враження наявності обвинувального нахилу в діях державних органів України відносно іноземного громадянина, а тому, в даному випадку, в жодному випадку не можна казати про повне і всебічне з`ясування судом всіх обставин справи, а розгляд справи без повідомлення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, є безумовною підставою для скасування постанови.

Окрім цього захисник вказує на те, що судом першої інстанції жодним чином не обґрунтовано, на якій підставі конфіскацію застосовано до інших предметів, що пересилались у вказаному поштовому відправленні.

Також апелянт вказує на те, що судом в постанові зазначено, що відправником в митній декларації СМ 23 № СY283595889ВЕ, яка є підставою для переміщення через митний кордон України, в графах «Детальний опис вкладення/ Вага/ Вартість», громадянином ОСОБА_1 зазначено «1/1 кg/ 120.00 ЕUR», що в перекладі на українську мову означає «1/1 кг/120.00 Євро», проте, на думку захисника, для притягнення особи до відповідальності за статтею 483 Митного кодексу України підлягає доведенню факт надання особою - суб`єктом відповідальності за порушення митних правил підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості в тому числі і щодо митної вартості товару і ці документи повинні бути підставою для переміщення товарів через митний кордон України, однак в оскаржуваній постанові відсутні відомості щодо визнання судом доведеними подібних фактів, не зазначено, які саме документи, на думку суду, стали підставою для переміщення товарів через митний кордон і при цьому містили неправдиві відомості, а також судом не наведено, які саме ознаки приховування відправником застосовано для вказаних запчастин, а невідображення цих відомостей в протоколі про порушення митних правил унеможливлює застосування санкції ст. 483 Митного кодексу до вказаних предметів.

Окрім цього, захисник вказує на те, що судом не наведено в постанові, на підставі якого нормативно-правового акту запчастини до зварювального апарату віднесено до товарів, ввезення яких заборонено або обмежено законодавством України, а відтак, застосування до правопорушників такої міри відповідальності за порушення вимог ст. 473 МК України як конфіскація товару є безпідставним.

Також апелянт вказує на те, що в постанові суду відсутні будь-які відомості про те, яким чином судом було здійснено визначення митної вартості вказаних товарів, що є відмінною від вартості, зазначеної відправником. А оскільки, санкція статті передбачає визначення розміру адміністративного стягнення виходячи саме з вартості товарів, то без визначення такої вартості коректне визначення розміру адміністративного стягнення неможливе, проте суд першої інстанції всупереч зазначеному визначив розмір адміністративного стягнення, не відобразивши при цьому в постанові розрахунок вартості товарів - предметів порушення митних правил. При цьому, жодних розрахунків судом не наведено, який курс валют використано при обрахунку - невідомо, чи визначено іншу оціночну вартість запчастин, на якій підставі - невідомо.

Крім цього захисник зазначає, що конфіскація іноземної валюти, як міра відповідальності за порушення митних правил є порушенням Протоколу № 1 Європейської конвенції, оскільки покладає на правопорушника, «індивідуальний надмірний тягар», що явно не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення.

Також апелянт, посилаючись на вимоги ст. 467 Митного Кодексу, вказує на те, що виходячи з оскаржуваної постанови суду, відправлення було передане до митного контролю 31.03.2020 року, а протокол про порушення митних правил складено 08.04.2020 року, відтак, на даний час строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил безумовно сплив, а тому, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за будь-яких обставин, в тому числі у разі встановлення вини особи у вчиненні правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Андрєєва А.Г., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку представника Київської митниці Держмитслужби - Панькіна Д.В., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що постанова місцевого суду є законною, обґрунтованою, підстави для її скасування - відсутні, а апеляційна скарга такою, що не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП одним з завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Як вбачається з ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, підлягає встановленню чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа в його вчиненні.

Наведених норм права суд при постановленні судового рішення дотримався.

Так, згідно зі ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або необережні) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність. Наявність об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкту та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення є обов`язковим для кваліфікації конкретного діяння, як адміністративного проступку. Якщо хоча б один вказаних елементів відсутній або не відповідає вимогам, що передбачені відповідною статтею глави 68 МК України, зазначене діяння не є порушенням митних правил.

Згідно ст. 9,10 КУпАП правопорушення визнається вчиненим: 1) умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків, 2) з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Зазначене підтверджується й дефініцією ст.9 КУпАП, згідно якої адміністративним порушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність.

Частиною 1 ст. 483 МК України передбачена відповідальність за переміщення або дії спрямовані на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів одержаних незаконним шляхом або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги або кількості, країни походження, відправника, вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару та його митної вартості.

Згідно пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» №8 від 03. 06. 2005, документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності

Судом першої інстанції встановлено, що 31 березня 2020 року до митного огляду було подано міжнародне поштове відправлення, яке переміщувалось з Німеччини до України, за міжнародною поштовою митною декларацією CN 23 №CY283595889DE. Згідно даних зазначених в митній декларації CN 23 та на оболонці міжнародного поштового відправлення №CY283595889DE: відправником посилки є гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), адреса: АДРЕСА_2 / АДРЕСА_1 ; одержувачем посилки ОСОБА_4 / ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_5 / АДРЕСА_5 .

Відправник міжнародного поштового відправлення громадянин ОСОБА_1 особисто своїм підписом завірив інформацію, зазначену в супровідній адресі CP 71 № CY283595889DE. В митній декларації CN 23 №CY283595889DE, яка є підставою для переміщення через митний кордон України, в графах «Детальний опис вкладення/ Вага/ Вартість», громадянином ОСОБА_1 зазначено «1 /1 kg/ 120.00 EUR», що в перекладі на українську мову означає «1 /1 кг/ 120.00 Євро», разом з тим, під час проведення детального огляду з розпакуванням міжнародного поштового відправлення №CY283595889DE було виявлено запчастини до зварювального апарату «Daihen», нові - 1 комплект, що переміщувались з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві дані.

Отже, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 в порушенні митних правил, в переміщенні товарів з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві дані, відповідають фактичним обставинам справи, зібраним та перевіреним доказам і поза розумним сумнівом доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що під час проведення детального огляду з розпакуванням міжнародного поштового відправлення № CY283595889DE було виявлено не задекларовані, з приховуванням від митного контролю з використанням способу (знаходились всередині рекламного каталогу), що утруднювало виявлення таких товарів грошові знаки: грошових одиниць іноземної держави - 5000 (п`ять тисяч) Євро у вигляді банкнот: 50 (п`ятдесят) банкнот номіналом по 100 (сто) Євро.

Частиною 7 ст. 233 Митного кодексу України визначено, що міжнародні поштові відправлення переміщуються через митний кордон України після здійснення митного контролю і митного оформлення товарів, що знаходяться в цих відправленнях.

Пунктом 31 частини 1 статті 4 МК України визначено, що міжнародні відправлення це упаковані та оформлені відповідно до вимог актів Всесвітнього поштового союзу та Правил надання послуг поштового зв`язку листи, поштові картки, бандеролі, спеціальні мішки з позначкою "М", дрібні пакети, відправлення з оголошеною цінністю, поштові посилки, згруповані поштові відправлення з позначкою "Консигнація", відправлення міжнародної прискореної пошти "ЕМS", які приймаються для пересилання за межі України, доставляються в Україну або переміщуються через територію України транзитом операторами поштового зв`язку.

Згідно з Указом Президента України від 10.10.2017 р. №316/2017 затверджені Всесвітня поштова конвенція, Загальний регламент Всесвітнього поштового союзу, Заключний протокол Всесвітньої поштової конвенції та Угода про поштові платіжні послуги, підписані від імені України 11 жовтня 2012 року в м. Доха.

Відповідно до ст. 18 Всесвітньої поштової конвенції забороняється вкладати монети, банківські білети, банкноти або будь - які цінні папери на пред`явника, дорожні чеки, платину, золото чи срібло у виробах чи у необробленому вигляді, дорогоцінні камені, ювелірні вироби та інші цінні предмети у посилках без оголошеної цінності.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України від 21 червня 2018 року № Про валюту і валютні операції" транскордонне переміщення валютних цінностей шляхом поштових відправлень здійснюється лише шляхом поштових відправлень з оголошеною вартістю".

Пунктом 14 положення про транскордонне переміщення валютних цінностей, яке затверджене постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 р. №3 "Про затвердження Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей", встановлено, що пересилання в України /з України готівкової валюти у міжнародних поштових відправленнях здійснюється виключно з оголошеною їх вартістю.

Частиною 2 ст. 235 МК України забороняється переміщення (пересилання) в міжнародних поштових відправленнях товарів, заборонених до пересилання відповідно до актів Всесвітнього поштового союзу, а також товарів, відправлених з порушенням вимог нормативно - правових актів з питань надання послуг поштового зв`язку.

Як вбачається з матеріалів справи, при митному огляді МЕВ, який проведено 10.04.2020 р. посадовою особою митного органу, було виявлено не задекларовані, з приховуванням від митного контролю з використанням способу (знаходились всередині рекламного каталогу), що утруднювало виявлення таких товарів грошові знаки: грошових одиниць іноземної держави - 5000 (п`ять тисяч) Євро у вигляді банкнот: 50 (п`ятдесят) банкнот номіналом по 100 (сто) Євро. Загальна вартість предметів правопорушення, згідно курсу НБУ становить 2823, 36 грн.

Отже, переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів документів, що містить неправдиві дані та з використанням способу, що утруднює виявлення таких товарів (грошові знаки знаходились всередині рекламного каталогу) вказують на наявність в діях ОСОБА_1 порушення ч. 1 ст. 483 МК України, а також ознак ст. 473 МК України, зокрема, пересилання через митний кордон України в міжнародних поштових відправленнях банкнот (у сумі 5000 (п`ять тисяч) Євро) без оголошення цінності, що заборонено до пересилання актами Всесвітнього поштового союзу.

Як вбачається з матеріалів справи, митницею надано достатніх доказів на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, висновки митного органу підтверджуються достовірними даними, тому суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 483 та ч. 1 ст. 473 МК України.

Що стосується клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Андрєєва А.Г. про закриття апеляційним судом провадження у справі про порушення митних правил в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, то воно є безпідставним, враховуючи таке.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 467 МК України, в редакції, яка діяла на момент складання протоколу, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а в разі розгляду судами (суддями) справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

З матеріалів справи вбачається, що днем виявлення правопорушення ОСОБА_1 є 31.03.2020 р., а саме, день коли на митному контролі було оглянуто міжнародне поштове відправлення, яке переміщувалось з Німеччини до України, за міжнародною поштовою митною декларацією CN 23 № CY283595889DE та було виявлено не задекларовані, з приховуванням від митного контролю з використанням способу (знаходились всередині рекламного каталогу), що утруднювало виявлення таких товарів грошові знаки: грошових одиниць іноземної держави - 5000 (п`ять тисяч) Євро у вигляді банкнот: 50 (п`ятдесят) банкнот номіналом по 100 (сто) Євро; та запчастини до зварювального апарату «Daihen», нові - 1 комплект, що переміщувались з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві дані.

Відтак, саме з 31.03.2020 р. необхідно обраховувати початок строку накладення адміністративного стягнення у даній справі, який станом на день розгляду справи судом першої інстанції (29 травня 2020 р) не закінчився, тому адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено в межах строку, встановленого ч. 2 ст. 467 МК України. В даному випадку такий строк не обраховується станом на день апеляційного розгляду, оскільки, адміністративне стягнення вже було накладено, а тому підстав для задоволення клопотання захисника та закриття провадження у справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, не вбачаю.

Порушення ж районним судом вимог щодо своєчасного повідомлення ОСОБА_1 про день та час розгляду справи стали підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, більш того, права ОСОБА_1 були поновлені під час апеляційного розгляду, під час якого приймав участь захисник Герхарда Северта, який надавав пояснення, заявляв клопотання та користувався іншими правами. У зв`язку з цим, вказані порушення судом 1 інстанції не є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Визначення митної вартості вказаних товарів здійснено рішенням спеціаліста Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 08.04.2020р. №UA100160/2020/002136/1, і оскільки безпосереднім предметом порушення митних правил є товар, тому суд вірно застосував до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією безпосереднього предмету порушення митних правил, та наклав таке стягнення відповідно до вимог ст. 36 КУпАп в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

При цьому, будь - яких доказів того факту, що накладене стягнення буде надмірним тягарем для ОСОБА_1 , на що вказував в апеляційній скарзі захисник, до справи не надано.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що постанова судді Солом`янського районного суду м. Києва від 29 травня 2020 року, щодо ОСОБА_9 за статтями 473, ч. 1 ст. 483 Митного Кодексу України є законною та обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника відсутні.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 29 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні митних правил, передбачених статтями 473, ч. 1 ст. 483 Митного Кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, що складає 160140 гривень 24 копійки з конфіскацією товарів, зазначених в описі предметів до протоколу про ПМП № 0851/10000/20 від 08 квітня 2020 року та в описі предметів до протоколу про ПМП № 0851/10000/20 від 08 квітня 2020 року - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Андрєєва А.Г. - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал