№755/4571/21
№3/755/3067/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2021 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В., розглянувши справу, що надійшла з Управління патрульної поліції в м. Києві про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 146048, ОСОБА_1 , 28 лютого 2021 року, о 23 годині 30 хвилин, у м. Києві, по пр-ту Броварському, 11, керував автомобілем «Land Rover Freelander», д/н НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота; нестійка хода; почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Сучков О.С. пояснив, що наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, не відповідають дійсності. Так, на відеозаписі з боді-камери поліцейських, що долучений до матеріалів справи, не зафіксовано всіх обставин, що мали місце 28.02.2021 року, відеозапис ведеться не безперервно та не з початку виконання поліцейськими обов`язків. На даному відеозаписі зафіксовані події, що мали місце 28.02.2021 року з 23 години 05 хвилин до 23 години 10 хвилин. Зокрема, не зафіксовано обставин керування ОСОБА_1 транспортним засобом о 23 годині 30 хвилин, як зазначено у протоколі. Натомість, сам ОСОБА_1 заперечує факт керування транспортним засобом о 23 годині 30 хвилин, а вищезазначений відеозапис з боді-камери поліцейського АА-00957 також виключає даний факт. Крім того, на відеозапису вбачається відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на приладі «Драгер», однак, не вбачається його відмова від проходження огляду в лікаря-нарколога у медичному закладі. Зокрема, до протоколу долучено пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які було надруковано заздалегідь і заповнено тільки в частині окремих реквізитів, а тому, вони не відображають суб`єктивно сприйнятих свідками обставин. У даних поясненнях не вказується, від огляду на стан якого саме сп`яніння, нібито, відмовився ОСОБА_1 - алкогольного, наркотичного або іншого. Крім того, у таких поясненнях зазначено, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд «за допомогою спеціального технічного засобу «ДРАГЕР» на місці зупинки або у лікаря-нарколога в закладі охорони здоров`я». Отже, використовується розділовий сполучник «або», який уживається на означення того, що з перелічених варіантів можливий тільки один і підкреслює їх взаємовиключення, а тому, незрозуміло, від чого конкретно нібито відмовився ОСОБА_1 - від проходження огляду за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» або від огляду у лікаря-нарколога в закладі охорони здоров`я. У свою чергу, відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , останній дійсно відмовився пройти огляд на приладі «Драгер» і був згоден пройти огляд у лікаря-нарколога у закладі охорони здоров`я і поліцейські в якийсь момент збиралися вже його везти до медичного закладу, однак, із невідомих причин передумали та склали протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП з його відмовою від проходження огляду. Такі пояснення ОСОБА_1 підтверджують те, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Зокрема, до протоколу не долучено доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом. У зв`язку із вищенаведеним, прохав закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Крім того, захисник Сучков О.С. надав письмові пояснення ОСОБА_1 , з яких вбачається, що 28.02.2021 року зламався автомобіль і він, разом із товаришем, намагалися його полагодити, а коли їм це зробити не вдалося, то він намагався викликати когось на допомогу. Далі, приблизно о 23 годині 00 хвилин, до автомобіля під`їхали працівники патрульної поліції, які йому сказали, що оскільки в його автомобілі не горить світло номерного знака, то вони за це виносять постанову. Потім, працівники поліції побачили його товариша, який знаходився у стані алкогольного сп`яніння, а тому, почали також і його звинувачувати у цьому, на що він заперечив. У подальшому, працівники поліції на деякий час кудись відлучилися, а вже потім, повернулися з невідомими особами та почали запитувати, чи буде він проходити огляд. Від погодився їхати саме до лікаря-нарколога, тому, віддав ключі товаришу і хотів відійти, щоб зателефонувати, але поліцейські почали кричати, хапати його за руки та знову запитувати щодо проходження огляду за допомогою приладу «Драгер», на що він зазначив, що він погоджується їхати до лікаря, однак, після цього, поліцейські попросили свідків підписати протокол і пояснення, хоча, він, у свою чергу, наполягав на тому, що згоден їхати на огляд до медичного закладу. Поліцейські довго не хотіли везти його до медичного закладу, однак, потім погодилися, але потім, через декілька хвилин сказали, що у них є інші виклики і в них немає можливості відвезти його лікаря, а тому, відносно нього буде протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП з відмовою від проходження огляду. Проте, він, у свою чергу, наполягав, щоб йому дали направлення на огляд і він пройде огляд самостійно, однак, останні відмовили йому у цьому та повідомили, що огляд проведений без поліцейських, не має ніякого значення. Вважає, що працівниками поліції протокол про адміністративне правопорушення відносно нього складено безпідставно.

Зокрема, у судовому засіданні, за участю захисника Сучкова О.С., було переглянуто відеозапис з нагрудної камери поліцейського, що був долучений до матеріалів справи та останній зазначив, що ОСОБА_1 ніхто на місці направлення для огляду лікарем не надавав, на відео цього не зафіксовано, а направлення, яке вже міститься в матеріалах справи, є оригіналом, що підтверджує те, що особі таке направлення не надавалося.

Заслухавши пояснення захисника Сучкова О.С., дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, зокрема, пояснення ОСОБА_1 , приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Однак, усупереч вимогам ст. 251 КУпАП, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що особа керувала автомобілем, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Крім того, приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), беручи до уваги передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення, виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Зокрема, згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Так, згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 року № 1026, включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Відповідно до ч. 1 розділу VII вищезазначеної інструкції, під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; 3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції.

Крім того, згідно з п. 3.5 Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НРУ від 03 лютого 2016 року №100, після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора), все спілкування повинне бути записано безперервно.

Однак, як вбачається з переглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського, що був долучений до матеріалів справи, відео не є безперервним.

Як вбачається протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , 28 лютого 2021 року, о 23 годині 30 хвилин, у м. Києві, по пр-ту Броварському, 11, керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, однак, цей факт спростовується вищезазначеним відеозаписом, оскільки на ньому відсутній момент керування транспортним засобом та момент його зупинки, а саме відео починається вже з моменту пропонування інспектором поліції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння.

Зокрема, у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем 28.02.2021 року о 23 годині 30 хвилин, однак, із вищевказаного відеозапису вбачаються події, що мали місце 28.02.2021 року у період часу з 23 години 05 хвилин до 23 години 10 хвилин, що суперечить протоколу.

Щодо письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що долучені до матеріалів справи, то з них вбачається, що вони складені у вигляді рукописної інформації про свідків та про особу щодо якої складався протокол про адміністративне правопорушення та місця проведення певних дій, а інші обставини завчасно були надруковані на відповідному бланку. Тобто, дані пояснення за своєю суттю є не коректними та містять інформацію, яка не відповідає матеріалам справи. З пояснень не можливо встановити у стані якого сп`яніння перебував ОСОБА_1 , від проходження огляду на який стан сп`яніння він відмовився та відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на який стан сп`яніння сприймали вищевказані свідки.

Відповідно до абзацу 7 ст. 266 КУпАП, у разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном можливість керування цим транспортним засобом, річковим або маломірним судном надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

У протоколі про адміністративне правопорушення, зазначено, що, начебто, ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом, однак, до матеріалів справи не долучено підтверджень того, кому надана можливість керувати автомобілем «Land Rover Freelander», д/н НОМЕР_1 (відсутня розписка уповноваженої особи), а в разі відсутності такої особи, не містяться відомості, куди було евакуйовано на зберігання даний автомобіль.

Зокрема, захисник у судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом і матеріали справи таких відомостей не містять.

З огляду на викладене вище, суд зазначає, що оскільки діючим Кодексом України про адміністративне правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з невстановленістю достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді, то в даному випадку, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення захисника Сучкова О.С., вивчивши наявні докази в їх сукупності, зокрема, письмові пояснення ОСОБА_1 , необхідно провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Так, п. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Крім того, відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Зокрема, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 130, 245, 247, 251-252, 256, 266, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: