ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/51/21 Справа № 199/6900/20 Суддя у 1-й інстанції - Дяченко І. В. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу адвоката Пришляк В.О. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2020 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Казахстана, громадянина України, працюючого неофіційно, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням керування транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст. 40-1 КУпАП стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що 28.09.2020 року о 21-20 годині в м.Дніпрі на вул. Ясельна 22 керував транспортним засобом «Мазда 323», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей які не реагують на світло, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою адвокат Пришляк В.О. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2020 року за відсутності складу і події правопорушення.

Стосовно пропущеного строку зазначає, що вона та ОСОБА_1 не були присутні у судовому засіданні, а були присутні в останній день судового засідання 04.11.2020 року разом із свідком з боку правопорушника та по відеоконференції з правопорушником разом із судом в Луганській області. Суддя зазначила що немає часу на виготовлення вступної та резолютивної частини рішення тому будемо повідомлені про рішення поштою, але станом на 19.11.2020 року ані правопорушник, ані адвокат на свою адресу листів з суду не отримували. 12.11.2020 року електронною поштою було направлено заяву про направлення постанови поштою по адміністративній справі №199/6900/20 правопорушник ОСОБА_1 (суддя Дяченко І.В.) на офіційну електрону адресу суду. 19.11.2020 року вона, як адвокат правопорушника отримала постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 10.11.2020 року про адміністративне правопорушення справа №199/6900/19 відносно ОСОБА_1 , шляхом подання заяви до суду 19.11.2020 року. В телефонному режимі суд зазначив що співробітники канцелярії знаходяться на лікарняному тому поштою не було направлено сторонам по справі.

З приводу апеляційних вимог зазначає, що з постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2019 року ОСОБА_1 категорично не згоден, вважає, що розглядаючи справу про адміністративне правопорушення та вирішуючи питання про притягнення його до адміністративної відповідальності поліцейський допустив грубе порушення вимог чинного законодавства, що порушують його конституційні права як громадянина, а отже прийняте по справі рішення є незаконним і необгрунтованим, в зв`язку з чим оскаржувана постанова має бути скасована як така, що винесена з грубими порушеннями норм процесуального права.

Вказує на те, що в графі щодо тимчасового вилучення документів зазначено нерозбірливо - "не вилучались" та в графі нижчою, щодо тимчасового дозволу на право керування автотранспортом міститься - "не видавався-відмовився"; в графі автотранспортного засобу в частині належність - не містяться відомості взагалі; як зазначено у протоколі ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки передбачені ст.. 63 Конституцією України та ст.. 268 КУпАП, хоча в графі щодо надання пояснень зазначено, що від нього не надходило; щодо ознайомлення правопорушником, з місцем та часом розгляду справи - міститься інформація "відмовився"; щодо дати в протоколі в графі підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено 28.09.2020 року "відмовився", хоча дата складання протоколу зазначено 29.09.2020 року (не рзбірливо) та дата скоєного правопорушення теж зазначено не розбірливо 29.09.2020 року; Дата судового засідання зазначена 28.10.2020 року о 10 годині 00 хвилин. Хоча фактична дата 22.10.2020 року о 8 годині 10 хвилин.

Звертає особливу увагу на те, що ОСОБА_1 взагалі не був повідомлений про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серії ДПР18 №105814 від 28.09.2020 року.

Акцентує увагу на тому, що в протоколі про адміністративні правопорушення та рапорті, не містяться конкретні відомості, з якого приводу було виявлено наркотичне сп`яніння.

Зазначає, що ОСОБА_1 неодноразово зупиняє поліцейська патрульна бригада без підстав зупинки, за листопад місяць відбулося вже тричі 13.11.2020, 19.11.2020 року та 21.11.2020 року - у всі ці дні ОСОБА_1 був направлений до закладу для експертизи. Час отримання відповідей складає 13 днів, тобто 26.11.2020 року, 02.12.2020 року та 04.12.2020 року. Поліцейським було зазначено що справа в Жовтневому суді була оскаржена та скасована - закрито за відсутністю в його діях складу правопорушення, але отримав відповідь поки не буде підтверджень про наступні медичні експертизи - не виявлено будуть і надалі зупиняти безпідставно. Отже надати один із відповідей медичного обстеження станом на дату відправлення поштою цієї апеляційної скарги не можливо.

Позиція учасників апеляційного перегляду.

В судовому засіданні адвокат Пришляк В.О. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи позицію апелянта, яка зводиться до того, що вона не була присутня у судовому засіданні, копію постанови суду першої інстанції не отримувала, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення та вважає за необхідне задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Відповідно до роз`яснень п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Стаття 9 КУпАП закріплює, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Місцевий суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 дотримався цих вимог закону в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю підтверджується встановленими в судовому засіданні фактичними обставинами вчинення адміністративного правопорушення та зібраними у відповідності з нормами КУпАП по справі доказами, доданими до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного правомочною посадовою особою у встановленому законом порядку, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №105814 від 28 вересня 2020 року; відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції з якого вбачається, що громадянин ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які пояснили, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я; рапортом працівника поліції.

Зазначені докази є чіткими, узгоджуються між собою та в адміністративних матеріалах відсутні докази, які б їх спростовували.

Так, у відповідності до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно п. 3, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, огляд проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров`я.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

За п. 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Відповідно до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», що затверджена наказом МВС №1452/735 від 09.11.2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я.

В пункті 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», що затверджений Постановою Кабінета Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року вказано, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Не можуть бути прийняті до уваги доводи апелянта щодо його невинуватості у вчиненому правопорушенні, оскільки винність ОСОБА_1 у скоєному правопорушенні повністю знайшла своє підтвердження зібраними доказами, що містяться в матеріалах справи в розумінні ст. ст. 251, 252 КУпАП.

Більш того, з відеозапису нагрудної камери працівника поліції вбачається, що працівник поліції неодноразово роз`яснював ОСОБА_1 про необхідність проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння саме у медичній установі та роз`яснював наслідки відмови від проходження такого огляду.

Хибними є доводи апелянта з приводу того, що ОСОБА_1 був відсутній при складанні адміністративного протоколу щодо нього, оскільки як вірно зазначив суд першої інстанції ОСОБА_1 був присутній під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, відмовився від підписів в протоколі та пояснень, тобто належним чином йому працівники поліції повідомили про притягнення до адміністративної відповідальності, що підтвердив останній в судовому засіданні та про що свідчить відеозапис з нагрудної камери поліцейського, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Що ж стосується посилання апелянта на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №105814 від 28 вересня 2020 року щодо розбіжностях в датах документів, то слід зазначити, що вказані доводи не є тією безумовною підставою для визнання дій ОСОБА_1 такими, що не містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який містить самостійні підстави для притягнення до адміністративної відповідальності.

Не може бути прийнята до уваги постанова Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 жовтня 2020 року в якості спростування вини ОСОБА_1 у скоєному правопорушенні, оскільки відповідно до вищевказаної постанови ОСОБА_1 визнано невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за інших обставин ніж ті, що є предметом апеляційного розгляду.

Виходячи зі змісту ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та один із засобів доказування у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Суду не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В матеріалах справи відсутні та апелянтом під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Перевірені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Не надано таких доказів і під час апеляційного розгляду справи.

Отже винність ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні поза всяким сумнівом знайшла своє підтвердження зібраними доказами, які містяться в матеріалах адміністративної справи, а відтак у відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, при цьому слід зазначити, що згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, зазначене свідчить про те, що суд повинен оцінити всі докази наявні в матеріалах провадження у своїй сукупності та прийти до висновку про винність я чи невинність особи в інкримінованому йому правопорушенні.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП яке підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами, які доповнюють один одного та були дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Місцевий суд наклав стягнення у межах санкції ст. 130 КУпАП та в трьох місячний строк з дня вчинення правопорушення, тому підстав для закриття провадження на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у апеляційного суду не має.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Пришляк В.О. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . строк на апеляційне оскарження постанови Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2020 року.

Апеляційну скаргу адвоката Пришляк В.О. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2020 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.П. Слоквенко