П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2021 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

29 листопада 2020 року близько 10 години 20 хвилин ОСОБА_1 за адресою: м. Львів, вул. Шпитальна, 1, з приміщення магазину «Рукавичка» здійснила дрібну крадіжку продуктів харчування, закупівельна вартість яких без ПДВ становить 109 грн. 75 коп.

Також, 29 листопада 2020 року близько 14 години 30 хвилин ОСОБА_1 за адресою: м. Львів, вул. Куліша, 9, з приміщення магазину «Близенько» викрала алкогольний напій - пиво.

ОСОБА_1 в судове засідання неодноразово не являлась, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, зокрема скеруванням судових викликів рекомендованою кореспонденцією та розміщенням оголошення на сайті суду інформаційного порталу «Судова влада України». Про причини неявки суд не повідомила. Постанова Галицького районного суду м. Львова від 13 січня 2021 року про застосування приводу ОСОБА_1 в судове засідання не виконана.

Суд зауважує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Зважаючи на обов`язок суду щодо розгляду справи в розумні строки, приходжу до переконання про можливість розгляду справи за відсутності особи щодо якої складено протокол. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку справи, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи Європейський суд з прав людини включає: складність справи, поведінку заявника, поведінку органів державної влади, важливість справи для заявника. В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За наведених обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що особа, яка притягається до відповідальності не з`явилася в судове засідання, повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, обізнана про наявність даного адміністративного провадження, що підтверджується її підписом у протоколах, тобто судом вжито вичерпних заходів щодо забезпечення участі особи, щодо якої складено протокол в судовому засіданні, визнано можливим розгляд справи у її відсутності.

Частиною 1 ст.51 КУпАП передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Статтею 245 цього ж Кодексу передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При оцінці доказів суд керується принципом «поза розумним сумнівом», а саме, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад вказаних вище адміністративних правопорушень, що підтверджується протоколами про адміністративні правопорушення серії ВАБ №354535 від 29.11.2020 року та ВАБ №354534 від 29.12.2020 року, відповідно до яких ОСОБА_1 з протоколами згідна, заявою заступника керуючого магазином «Рукавичка», заявою адміністратора магазину «Близенько» та довідками про вартість товарів.

Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.51 КУпАП доведена повністю.

Вина ОСОБА_1 доведена сукупністю належних і допустимих доказів і не спростована під час судового розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи особу ОСОБА_1 , характер вчиненого правопорушення, ступінь вини у скоєному, беручи до уваги те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу.

Крім того, ст.40-1КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Так, згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому з ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 454,00 гривень.

Керуючись ст. ст. 36, 51, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 15 (п`ятнадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок судового збору.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Стрельбицький В.В.