Справа № 359/9946/20
Провадження № 3/359/101/2021
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2021 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Вознюк С.М., розглянувши за участі особи, яка притягається до відповідальності, його представника адвоката Беженцева Ф.В., адміністративний матеріал, що надійшов від Батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

по відношенню до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_2 , -

в с т а н о в и в :

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 003695 від 09.12.2020 р., 9 грудня 2020 року о 16 год. 59 хв. в Бориспільського району Київської області по автодорозі "Київ-Харків", 29 км, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом, автомобілем марки "Subaru Forester", д.н.з. НОМЕР_3 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість шкіри обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Водій від проходження огляду у встановленому законом порядку, відмовився, в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні не визнав та пояснив, що дійсно в день події він керував автомобілем марки "Subaru Forester", д.н.з. НОМЕР_3 , по автодорозі "Київ-Харків", 29 км, в Бориспільського району Київської області, де його зупинили співробітники патрульної поліції, у зв`язку з порушенням ПДР України. За фактом пред`явлення на вимогу інспектора документів, останнім було повідомлено припущення про те, що він перебуває в стані наркотичного сп`яніння, однак поліцейський не роз`яснив, які саме ознаки він у нього виявив, зазначивши лише, що він може пройти огляд на стан сп`яніння, однак не пропонували його проходити. Він запитав у працівників поліції для чого це потрібно, оскільки будь-яких наркотичних речовин не вживав, на що поліцейські повідомили, що він може не проходити огляд, так як це його право. Після цього працівники поліції зупинили двох свідків і у їх присутності лише зазначили, що він має право пройти огляд на визначення стану сп`яніння або не проходити такий огляд. При цьому, поліцейські не пояснили йому ні процедуру проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, ні наслідки його проходження, ні наслідки відмови від проходження такого огляду. Він, не розуміючи, що відбувається, просто зазначив, що відмовляється. Зазначив, що поліцейські не роз`яснювали йому наслідків відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, через що він не міг усвідомлювати, що взагалі відбувається. У зв`язку з чим, просив суд закрити дану справу, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвокат Беженцев Ф.В. підтримав доводи ОСОБА_1 та просив закрити провадження по даній справі, у зв`язку з відсутністю доказів скоєння останнім правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки складений інспектором патрульної поліції з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, що беззаперечно підтверджується відомостями, які зафіксовані на відеозаписі, що долучений до матеріалів справи. Так, із вказаного відеозапису слідує, що працівник поліції не пропонує водію ОСОБА_1 провести огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів або у медичній установі, а лише зазначає, що він може пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Більш того, працівник поліції свідомо ввів в оману водія, повідомивши останньому при цьому, що він має право відмовитись від проходження медичного огляду, не роз`яснивши йому порядок проведення огляду на визначення стану сп`яніння та наслідки у разі відмови від проходження такого огляду. Також, в матеріали справи взагалі не містять відомостей з приводу того, які б вказували на доведеність виявлення у водія ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, які б надавали поліцейським підстави для висунення йому вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння. Це свідчить про те, що інспекторами патрульної поліції було порушено процедуру проведення огляду особи на визначення стану його сп`яніння, а тому протокол, за таких обставин, не є належним та недопустимим доказом, який би підтверджував факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, відносно водія ОСОБА_1 була порушена процедура складання протоколу, оскільки йому не були роз`яснені права, передбачені Конституцією України та ст.268 КУпАП. Враховуючи вищевикладене, представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - адвокат Беженцев Ф.В. просив суд дану справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддя, встановивши обставини передбачені ст. 280 КУпАП, заслухавши в судовому засіданні пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його представника, дослідивши матеріалами справи про адміністративне правопорушення, прийшов до наступного висновку.

Статтею 245 КУпАП передбачено, зокрема, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами - є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини що мають значення для вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

Так, структура кожного окремого складу адміністративного правопорушення містить: об`єкт правопорушення, об`єктивну сторону, суб`єкт правопорушення і суб`єктивну сторону складу правопорушення. Зазначені ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5. Правил дорожнього руху України, який ставиться в провину ОСОБА_1 , водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, об`єктивна сторона зазначеного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , полягає у відмові водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння, а суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП передбачає умисну форму вини.

Так, у п. 1 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року передбачено, що водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (частина перша статті 266 КУпАП).

Процедура та порядок огляду на стан сп`яніння регламентуються ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння; або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103.

Відповідно до протоколу серії ДПР18 № 003695 від 09.12.2020 року у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість шкіри обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, проте з відеозапису, наданого працівниками поліції з нагрудних камер від 09.12.2020 року, суду неможливо пересвідчитись, яким чином співробітник патрульної поліції встановив наявність вказаних ознак наркотичного сп`яніння у водія ОСОБА_1 .

Відповідно до п.п. 6, 7 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

Згідно розділу 2 п. 12 Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 4 розділу 1 Інструкції ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звуження чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Разом з тим, зазначені вимоги порядку проходження огляду на стан сп`яніння щодо ОСОБА_1 працівниками поліції були порушені, тобто порушено процедуру зазначених в законі дій працівниками поліції, що відповідно до усталеної практики ЄСПЛ є порушенням права на захист. Достатніх підстав вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння у поліцейських не було, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення та направленні на проходження медичного огляду вписані ознаки, які не підтверджуються жодними доказами.

З наданого відеозапису взагалі не можливо встановити, що поведінка особи не відповідає обстановці, оскільки на ньому не зафіксовано, що поведінка ОСОБА_1 була сумнівною, не адекватною для подій зафіксованих в протоколі. При цьому, на вказаному відеозаписі взагалі не зафіксована поведінка ОСОБА_1 , а лише видно як останній перебуває поряд із транспортним засобом на автодорозі. Це в свою чергу свідчить про те, що на відеозаписі не зафіксовано, які саме у ОСОБА_1 наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а також, які саме дії вчинював поліцейський, направлені на виявлення ознак сп`яніння, зазначених в протоколі.

Також, з дослідженого відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 не пропонується пройти огляд на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку: чи на місці зупинки, чи в найближчому закладі охорони здоров`я, а працівник поліції лише повідомляє про те, що в присутності свідків водієві запропонують пройти огляд у медичній установі, при цьому відразу зазначаючи, що останній має право відмовитись від проходження огляду. В той же час, після цього, інспектор поліції не пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на встановлення стану сп`яніння та не запитує чи буде останній проходити такий огляд. Тобто із даного відеозапису слідує, що працівником поліції ОСОБА_1 не пропонувалося пройти огляд у медичному закладі на визначення стану сп`яніння, а останній лише зазначив, в присутності свідків, про те, що ОСОБА_1 має право на проходження огляду на стан сп`яніння або на відмову від проходження такого огляду, не пропонуючи при цьому його пройти.

При цьому, із даного відеозапису не проглядається, що інспектор поліції роз`яснював водієві саме процедуру проведення огляду на місці та в лікарні, а також наслідки відмови від проходження огляду. Також, із відеозапису встановлено, що працівниками поліції не було роз`яснено водієві, що в разі його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, він порушить вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також, за змістом відеозапису події, долученого поліцейським до протоколу про адміністративне правопорушення, слідує, що цей відеозапис є коротким, не охоплюють всю процедуру від зупинки водія до моменту складання протоколу, не відображає всієї процедури огляду поліцейськими водія ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, фіксує лише пояснення працівника поліції з приводу того, що водій має право пройти огляд на стан сп`яніння у медичній установі або відмовитись від проходження такого огляду, однак після цього не пропонує водію ОСОБА_1 пройти огляд на встановлення стану сп`яніння. Також після цього не зафіксовано будь-яких подальших подій та моменту підписання свідками та ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, даний відеозапис не містить будь-яких даних про роз`яснення поліцейськими ОСОБА_1 його прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

За таких обставин, суд визнає недостовірними письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 09.12.2020 року, які містяться в матеріалах справи, про те, що в їхній присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, які власноручно заповнені поліцейським, оскільки вони повністю спростовуються відомостями, що зафіксовані на відеозаписі. Крім того, вказані пояснення свідків, обидва повторюють повністю один одного, тобто є абсолютно ідентичними, і виконані шляхом друку щодо суті виявленого правопорушення, із заповненням лише заздалегідь заготовлених полів для анкетних даних та підписів свідків та особи, що його відібрала. Тому вказані письмові показання свідків, жодним чином не підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки як встановлено в ході судового розгляду працівники поліції не висувалася вимога ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі.

Таким чином, з досліджених, в ході судового розгляду, доказів випливає, що поліцейським після повідомлення, в присутності свідків, ОСОБА_1 про те, що він має право пройти огляд на визначення стану сп`яніння в медичному закладі або відмовитись від такого огляду, не висувалася вимога про проходження такого огляду в закладах охорони здоров`я.

При цьому, як видно із протоколу, в ньому також не зазначено про відмову ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, що лише додатково підтверджує його показання в тій частині, що пройти такий огляд працівники поліції йому не пропонували і в зв`язку з цим такий протокол однозначно судом не може бути прийнятий як доказ вини правопорушника.

Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакцій проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Пояснення, надані ОСОБА_1 щодо того, що поліцейські не вчиняли жодних дій, щодо виявлення у нього можливих ознак наркотичного сп`яніння, повністю узгоджуються з відеозаписом, наданим співробітниками патрульної поліції. При цьому будь-яких доказів, які би спростували твердження ОСОБА_1 до суду надано не було.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, встановлено, що працівниками поліції, в даному випадку, при вчиненні дій, пов`язаних з направленням ОСОБА_1 на огляд на стан наркотичного сп`яніння, були недотримані вимоги вищевказаної Інструкції, оскільки останньому працівниками поліції не було висунуто вимогу щодо проходження огляду на визначення стану сп`яніння на місці події та у медичному закладі, а лише зазначено, що він має право на проходження такого огляду або на відмові від його проходження, при цьому не роз`яснено водієві наслідки відмови від проходження огляду.

З огляду на вищевикладене, в ході судового розгляду не встановлено факту пред`явлення вимоги водієві ОСОБА_1 поліцейським щодо проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, у зв`язку з чим у нього не виникло обов`язку, закріпленого у п. 2.5 ПДР України.

Зважаючи на викладене, протокол про адміністративне правопорушення не може слугувати беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, зважаючи, що працівниками поліції не дотримано вимог вищевказаних нормативних актів щодо направлення особи на огляд на стан наркотичного сп`яніння, а сама по собі відмова особи без пред`явлення останньому вимоги пройти огляд на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку, виключає настання відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також працівника поліції було складено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Формальне складення працівником поліції направлення на огляд не є достатньою підставою забезпечення можливості проведення такого огляду, що свідчить про передчасність складення протоколу про адміністративне правопорушення. Тому суд відкидає посилання на направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння від 09.12.2020 р., оскільки ним не підтверджується вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке настає згідно ст. 130 КУпАП.

Також, в матеріалах справи наявний рапорт працівника поліції, однак на думку суду даний доказ є неналежним доказом, оскільки належить до внутрішніх документів Батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області.

Будь-які інші докази, передбачені ст. 251 КУпАП, які б підтверджували обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, а також факт виявлення у ОСОБА_1 будь-яких ознак наркотичного сп`яніння, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, приєднані до протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції докази, не містять відомостей щодо суті вчиненого водієм правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема відносно того, з якими саме ознаками сп`яніння перебувала особа, яка притягається до адміністративної відповідальності. З доказів, що наявні в матеріалах справи неможливо встановити чи були підстави вважати, що водій перебував в стані наркотичного сп`яніння, при цьому через відсутність даних відомостей, їх також неможливо зіставити з тими ознаками сп`яніння, що зазначені в змісті протоколу про адміністративне правопорушення, та таким чином перевірити обґрунтованість вимог співробітників поліції для проходження водієм відповідного огляду на стан сп`яніння.

Враховуючи наведені обставини, вважаю, що працівниками поліції був порушений порядок огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння визначений статтею 266 КУпАП та підзаконними нормативними актами.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на сукупність вищевказаних доказів, винність ОСОБА_1 у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку не доведена поза розумним сумнівом.

Враховуючи все вищевикладене, суддя приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 003695 від 09.12.2020 р., складений щодо ОСОБА_1 не можливо визнавати такими процесуальними документами, які засвідчують факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Це в свою чергу свідчить про те, що матеріали даної справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 130 КУпАП під час розгляду адміністративних матеріалів в суді, - не здобуто, а ті що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, - суддя оцінює критично з наведених вище обставин.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми Закону, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суддя приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею.

На підставі наведеного, керуючись ст. 9, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 245, 251, 254, 256, 268, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 280, 283-285 КУпАП України, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________.

Суддя С.М. Вознюк