Провадження №3/522/1425/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Донцов Д.Ю., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Одеської області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду міста Одеси 23.12.2020 року надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 270701 від 09.12.2020 року, згідно якого зазначено, що о 09:15 год. в м. Одеса, вул. Олександрівський проспект, 1Б, ОСОБА_1 керував автобусом БогданА09201 д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив перевезення пасажирів за маршрутом №175 з перевищенням кількості пасажирів визначених абзацом 3 пункту 42 постанови КМУ від 11.03.2020 року, а саме на 11 осіб, відповідальність передбачена ст. 44-3 КУпАП.

В судове засідання 21.01.2021 року особа, що притягається до адміністративної відповідальності не з`явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 18.01.2021 року до суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_1 , відповідно яких просив закрити провадження по справі, в обґрунтування чого зазначив наступне.

ОСОБА_1 зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутня суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, редакція відповідної постанови, а міститься лише посилання на перевезення пасажирів з порушенням. З приводу суті адміністративного правопорушення, зазначив, що він працює водієм та приступив до роботи, керуючи автобусом перевозив пасажирів. На зупинці попереджав пасажирів про обмеження можливості перевезення відповідно до кількості сидячих місць. Коли пасажири зайшли у автобус, всі сіли та водій вирушив. Через деякий час на дорозі був зупинений поліцейськими та до салону керованого автобусу увійшла ще певна кількість громадян, завадити чому не мав можливості. Незважаючи на те, що водій не перевозив в салоні автобусу більше дозволеної кількості пасажирів відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення. Також з пояснень вбачається, що суб`єктом даного адміністративного правопорушення є саме перевізник, а не найманий працівник. Оскільки водії є найманими працівниками, та в матеріалах справи відсутні посадові обов`язки водія та підтверджуючі докази про те, що йому доводились до відома зміни правил перевезення пасажирів, він не перебував на посаді яка здійснює господарську або організаційну діяльність, тобто фактично не є суб`єктом інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Також враховуючи, що водій вжив всіх можливих заходів щоб необхідна кількість пасажирів вийшла транспортного засобу, що прямо вказує на відсутність умислу в діях водія, а отже суб`єктивної сторони інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, матеріали додані но нього, суд приходить до наступних висновків.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 245 КпАП України, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 44-3 КпАП України порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Норма ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, диспозиції бланкетних норм не встановлюють певних правил поведінки, а передбачають існування інших норм, розміщених в інших нормативно правових актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки, тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Відповідно складеного протоколу про адміністративне правопорушення, зазначено, що особа, що притягається до адміністративної відповідальності порушила постанову Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року, разом з тим відсутній номер постанови.

Якщо брати до увагу постанову КМУ № 211 від 11.03.2020 року, тоді як на час складання протоколу про адміністративне правопорушення, пункти зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення виключені.

Виконуючи вимоги ст. 280 КУпАП в частині з`ясування питання, щодо встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, оцінуючи надані докази, суд приходить до висновку, що належних та допустимих доказів щодо вчинення адміністративного правопорушення суду не надано.

Уповноважені особи на складання протоколу зобов`язані збирати докази, при виявленні адміністративного правопорушення за яке відповідає суб`єкт господарювання, поліцейські мають можливість здійснити фіксування правопорушення, збір доказів відповідно ст. 251 КУпАП та встановивши, яка саме особа здійснює господарську діяльність за допомогою Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та викликавши відповідальну особу для дачі пояснень, встановити наявність порушення. Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Отже, фактичне здійснення трудових обов`язків найманого працівника, враховуючи наведені норми, не є виявлення особи, яка вчинила правопорушення, а після виявлення відповідальної особи, поліцейські мають скласти протокол про адміністративне правопорушення не пізніше 24 годин.

Вирішуючи питання, чи може протокол про адміністративне правопорушення бути єдиним доказом вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по справі в розумінні статі 251 КУпАП, оскільки за своє правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевіренні за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Відповідно до ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини), тож, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З досліджених доказів, суд констатує, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 внесені виправлення (частина кваліфікації інкримінованого правопорушення), що є неприпустимим. В протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє посилання на нормативний правовий акт, з якого вбачається порушення норм. Також суду не надано доказів, щодо визначення ОСОБА_1 як суб`єкту інкримінованого правопорушення, а отже встановити чи є він відповідальною особою за порушення передбачене ст. 44-3 КУпАП неможливо, у зв`язку чим провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 44-3, 247, 280 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Д.Ю. Донцов