Справа №: 465/2616/21
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2021 рокум.Львів

Суддя Франківського районного суду м.Львова Гладишева Х.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , курсанта факультету бойового застосування військ Національної академії сухопутних військ ім.П.Сагайдачного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживає на АДРЕСА_2 , за ч.4 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №НАСВ-04 від 17.03.2021 року, 12.03.2021 року близько 15.20 год. під час шикування для проведення розводу на самостійну підготовку начальнику 13 навчального курсу факультету бойового застосування військ Національної академії сухопутних військ капітану ОСОБА_2 стало відомо про відсутність у строю старшого солдата ОСОБА_1 . Таким чином, старший солдат ОСОБА_1 в умовах особливого періоду був відсутній на військовій службі без поважних причин 4 доби, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.172-11 КУпАП.

У суд ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, враховуючи вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення, а також враховуючи закінчення строків притягнення особи до відповідальності, суд вважає, що справу слід розглядати за відсутності ОСОБА_1 .

Згідно вимог статті 26 Статуту внутрішньої служби ЗС України військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Частиною 4 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність військовослужбовців за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб в умовах особливого періоду.

Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п.3 ч.3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», тому в його діях наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП, що полягало залишенні розташування військової частини в умовах особливого періоду.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 підтверджується матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення №НАСК-04 від 17.03.2021 року, актом службового розслідування, наказом начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 12.03.2021 року №158-АД, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .
Як вбачається із письмових пояснень ОСОБА_1 , 12.03.2021 року близько 14.40 год. після проведення обіду він самовільно залишив територію академії, причиною стало його незадовільне ставлення до подальшого продовження навчання в даному навчальному закладі. Підтвердив, що вчинив дане правопорушення свідомо та розуміючи наслідки дій.
Враховуючи наведене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП.

З врахуванням даних про особу правопорушника у сукупності із обставинами справи та ступеня тяжкості вчиненого ним правопорушення, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст.23 КУпАП, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.

Разом із тим, відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає можливим звільнити правопорушника від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:
Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя Х.В.Гладишева