Єдиний унікальний номер № 225/2764/21
Провадження № 3/225/774/2021
Дзержинський міський суд Донецької області
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 травня 2021 року м. Торецьк

Суддя Дзержинського міського суду Донецької області Челюбєєв Є.В., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника відділення поліції № 1 Бахмутського районного відділу поліції ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , будучи особою, яка раніше двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, 03 травня 2021 року о 12 год. 30 хв. в м.Торецьку по вул.Центральна, біля ЖБ опори № 28 керував транспортним засобом, мопедом Альфа 110, без реєстраційного номеру, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 в судовому засіданні вину в інкримінованому правопорушенні визнав повністю.

Вислухавши ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до диспозиції ч. 3 ст. 130 КупАП, встановлена адміністративна відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 03.05.2021 серії ААБ № 094526, ОСОБА_2 03 травня 2021 року о 12 год. 30 хв. в м.Торецьку по вул.Центральна, біля ЖБ опори № 28 керував транспортним засобом, мопедом Альфа 110, без реєстраційного номеру, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до ЦМЛ м. Торецька, відповідно до яких від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку ОСОБА_2 відмовився.

Постановою Дзержинського міського суду Донецької області від 16.12.2020 року ОСОБА_2 був притягнений до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП та йому призначено покраання у виді штрафк у розмірі 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Крім цього постановою Дзержинського міського суду Донецької області від 30.04.2021 ОСОБА_2 був притягнений до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП та йому призначено покраання у виді адміністративного арешту строк на 15 діб.

Отже, ОСОБА_2 вже тричі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП.

Сам ОСОБА_2 в своїх поясненнях поліцейському не заперечує факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, пояснивши, що вживав спиртні напої.

Оскільки ОСОБА_2 , протягом року двічі і більше піддавався адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП і знову відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, приходжу до висновку, що він винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При визначенні виду та міри покарання, суддя враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь провини, дані про особу ОСОБА_2 , а саме ОСОБА_2 правопорушення вчинив умисно, дане правопорушення є найбільш тяжким адміністративним правопорушенням в сфері безпеки дорожнього руху, він ніде не працює, протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП, після призначення покарання у виді адміністративного арешту знову вчинив аналогічне правопорушення.

Вирішуючи відповідно до ст.34 КУпАП питання наявності обставин, що пом`якшують відповідальність, суд підкреслює, що щире каяття може мати місце, якщо воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, висловленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалася.

Однак, поведінка ОСОБА_2 , на думку суду, свідчить про недостатнє усвідомлення протиправного характеру поведінки, відсутність у особи належних висновків щодо необхідності виправлення, а відтак і про відсутність щирого каяття.

Зваживши в сукупності наведені обставини та враховуючи, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, суд дійшов висновку, що відносно ОСОБА_2 слід застосувати адміністративне стягнення найбільш суворого виду, а саме адміністративний арешт строком, передбаченим санкцією ч. 3 ст. 130 КУпАП.

При цьому зазначаю, що відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху та ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з п.28 постанови Пленуму Верховного Суду України 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КУпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Санкція ч.3 ст.130 КУпАП також передбачає стягнення для водіїв та інших осіб.

Згідно з довідками начальника СРПП ВП № 1 Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області за обліками Національної автоматизовано-інформаційних систем «ЦУНАМІ», ОСОБА_2 посвідчення водія не отримував.

Таким чином, ОСОБА_2 не є водієм в розумінні вказаного законодавчо визначеного терміну.

При цьому, суддя не застосовує адміністративне стягнення у вигляді конфіскації транспортного засобу, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості, що зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення транспортний засіб, а саме мопед Альфа 110 на праві приватної власності належить особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 .

При цьому зазначаю, що відповідно до статті 2 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року кожен, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, має право на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним або винесеного йому вироку.

У справі «Швидка проти України» у рішенні від 30 жовтня 2014 року Європейський суд констатував порушення ст. 2 Протоколу № 7 до Конвенції у зв`язку з тим, що суд розглянув апеляційну скаргу заявниці на постанову суду першої інстанції про визнання її винною у вчиненому адміністративному правопорушенні вже після того, як вона відбула призначене її покарання у повному обсязі, і цей перегляд таким чином не міг виправити недоліки суду першої інстанції.

Таким чином, з метою недопущення порушення прав і свобод особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та якій обрано захід стягнення у вигляді адміністративного арешту, з урахуванням практики ЕСПЛ, суд вважає, що не слід виконувати постанову про застосування адміністративного арешту негайно після її винесення.

Крім того, ст.40-1 КУпАП України передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з правопорушника на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454 грн.

Керуючись ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначити покарання у виді адміністративного арешту строком на 15 (п`ятнадцять) діб.

Строк арешту обчислювати з моменту затримання.

Постанова підлягає виконанню після вступу її в законну силу.

Виконання постанови покласти на відділення поліції № 1 Бахмутського районного відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Донецькій області.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга через Дзержинський міський суд Донецької області протягом 10 (десяти) днів з моменту винесення постанови.

Суддя Є.В. Челюбєєв