ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/610/21 Номер провадження 33/814/331/21Головуючий у 1-й інстанції Чистик І. О. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Панченко О.О.,

з участю секретаря Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Ковжоги О.І на постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 29 березня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, згідно протоколу проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 13 березня 2021 року о 08:44 год. в м. Полтаві по просп. Вавілова, 13/43 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN SHARAN, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, про що свідчили стійкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірних покровів обличчя, нестійка хода та поведінка, яка не відповідала обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря в приміщенні КП «ПО Центр терапії залежності ПОР» ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - Правила дорожнього руху), та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 через захисника подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 29 березня 2021 року, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга обґрунтовується тим, що патрульними поліцейськими допущено порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також не надано належних та допустимих доказів на підтвердження його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У судові засідання, призначені на 29 квітня, 18 травня та 01 червня 2021 року, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Ковжога О.І. не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дати та час розгляду справи, що підтверджується відповідними відмітками, наявними в рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень. Також, останніми кожний раз направлялися клопотання про перенесення розгляду апеляційної скарги. У свою чергу, дату та час судового засідання, запланованого на 01 червня 2021 року, попередньо було узгоджено з адвокатом Ковжогою О.І., що підтверджується відповідною довідкою, яка міститься в матеріалах справи (а.с.46).

01 червня 2021 року, в день судового засідання, від адвоката Ковжоги О.І. надійшло чергове клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 за межами міста по сімейним обставинам. Однак, до вказаного клопотання не додано доказів, які б підтверджували зазначену причину пропуску засідання суду.

У свою чергу, апеляційний суд не може залишити поза увагою зазначені очевидно недобросовісні дії сторони захисту і особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та розцінює їх як зловживання своїми процесуальними правами.

Верховним Судом в п.34 постанови від 12 березня 2019 року по справі №910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В рішенні першої дисциплінарної палати Вищої Ради правосуддя від 25 січня 2019 року №194/1дп/15-19 зазначено, що з огляду на принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суди мають проводити розгляд справ за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Враховуючи, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, не віднесено до таких, які підлягають розгляду за обов`язкової присутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, з метою забезпечення своєчасного розгляду справи, суд визнає можливим відповідно до ст.268 КУпАП проведення судового розгляду у відсутність правопорушника та його захисника на підставі документів, наявних в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пленум Верховного Суду України в п.27 постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (зайого письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст.268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами ст.255 КУпАП, та відповідає вимогам ст.256 цього Кодексу.

Згідно з п.2 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №192417 від 13 березня 2021 року та переглянутого відеозапису вбачається, що після зупинки ОСОБА_1 через порушенням ним Правил дорожнього руху (не ввімкнення сигналу покажчика повороту перед перестроюванням зі смуги в смугу та здійснення забороненої стоянки ближче 5 метрів від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства) у працівників поліції виникли підозри щодо перебування водія ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд в медичному закладі.

Відповідно до п.6 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Слід звернути увагу, що вказана Інструкція не забороняє проведення огляду відразу в медичному закладі. Так, за згодою, ОСОБА_1 був доставлений в КП «ПО Центр терапії залежності ПОР» для проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак у ході спілкування з лікарем останній відмовився від проходження вказаного огляду, що зафіксовано в відповідному висновку (а.с.2) та на відеозаписі з нагрудних камер поліцейського.

У свою чергу, ОСОБА_1 увесь час вів себе з працівниками поліції та лікарем некоректно, грубіянив, висловлював на їх адресу нецензурні слова. Також ОСОБА_1 постійно затягував процес оформлення вчиненого правопорушення та проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння як поліцейськими після зупинки його транспортного засобу, так і в медичному закладі під час спілкування з лікарем, що могло прямо вплинути на показники результату зазначеного огляду.

Твердження апелянта про позбавлення його права на відібрання крові та сечі для дослідження біологічного середовища апеляційним судом відхиляється, оскільки згідно вимог п.7 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень із зазначеним біологічним середовищем є обов`язковим лише у випадках визначення стану сп`яніння, спричиненого наркотичними засобами або психотропними речовинами.

Стосовно посилань апелянта на те, що інкриміноване ОСОБА_1 діяння станом на момент його вчинення не охоплювалося складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, слід звернути увагу на наступне.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, відповідно до якого відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, було виключено з ч.1 ст.130 КУпАП та закріплено у ст.286-1 КК України, тобто відповідальність за вказане порушення посилена.

Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року №720-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав законної сили 03 липня 2020 року, внесені зміни до Закону №2617-VIII, та передбачено низку змін, якими, зокрема фактично виключено ст.286-1 КК України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та повернуто редакцію ст.130 КУпАП, яка діяла до 01 липня 2020 року, а кримінальна відповідальність за дане порушення не передбачена.

Таким чином, вбачається, що станом на момент вчинення адміністративного правопорушення 13 березня 2021 року, та винесення постанови районним судом - 29 березня 2021 року, ч.1 ст.130 КУпАП діяла в редакції, яка передбачала адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень п.7 ч.2 ст.129 Конституції України однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч.1 ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи. Виходячи з положень ст.268 КУпАП, під час розгляду даної категорії справ присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

У п.41 рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява №8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява №50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У зв`язку з цим, апеляційний суд зазначає, що доводи ОСОБА_1 про здійснення розгляду справи без його участі та позбавлення можливості заявити клопотання про допит свідків не є слушними, оскільки сам по собі факт розгляду справи без його участі не є правовою підставою для скасування судового рішення.

Отже, жодних об`єктивних даних, які б свідчили про не надання працівниками поліції належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та допущення ними порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння, матеріали справи не містять і в апеляційній скарзі не наведено.

Враховуючи викладене, з огляду на дотримання приписів закону працівниками патрульної поліції при складанні протоколу та суддею під час розгляду справи, вважаю обґрунтованим висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильною кваліфікацію його дій за ч.1ст.130 КУпАП.

Стягнення накладене у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчинених правопорушень, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.

Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогамст.283 КУпАП.

Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді не встановлено.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючисьст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 29 березня 2021 року щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.О. Панченко