Провадження № 33/4808/216/21
Категорія ст.124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Зеленко О. В.
Суддя-доповідач Шкрібляк
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Шкрібляк Ю.Д., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Халуса М.М., потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою (далі АС) Ковальчука А.М., на постанову судді Івано-Франківського міського суду від 04 березня 2021 року, -

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України,?

визнаний винуватим за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього стягнення у виді 340 (триста сорок) гривень штрафу.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

У постанові судді зазначено, що 04.12.2020 о 17 год. 20 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Надрічна водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Kia Sportage», н.з. НОМЕР_1 , при виїзді на нерегульоване перехрестя на вул. Галицька, не надав переваги в русі транспортному засобу марки «Volkswagen Lt35», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, і своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.3.б, 16.11 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

У своїй АС ОСОБА_1 покликається на те, що постанова судді щодо нього є незаконною, необґрунтованою, і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, а висновки зроблені суддею, не відповідають фактичним обставинам справи. Суддя належним чином не дослідив усіх обставин справи та безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності. Окрім цього, зазначає, що суддя розглянув справу без його участі чим грубо порушив його право на захист.

Просить постанову судді Івано-Франківського міського суду від 04.03.2021 року щодо нього скасувати та закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Також просить звільнити його від сплати судового збору.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП.

В суді апеляційної інстанції потерплому ОСОБА_2 було роз`яснено його права, передбачені ст. 269 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 повністю підтримав доводи, поданої АС, свою вину у вчиненні інкримінованого йому адмінправопорушення заперечив та пояснив, що у вказаному в протоколі даті та час дійсно керував транспортним засобом марки «Kia Sportage», н.з. НОМЕР_1 та рухався з кільця по вул. Надрічній в сторону моста, що знаходиться на вул. Галицька. В той час в місті були сильні затори. Під`їжджаючи до вказаного моста, включивши правий покажчик повороту, зупинився, щоб пропустити транспортні засоби, які рухались по вул. Галицькій. В той час по вказаній вулиці рухався автомобіль, водій якого побачив його та зупинився, щоб пропустити, подавши світловий сигнал. Далі переконавшись у безпеці руху він почав виконувати маневр виїзду на праву крайню смугу руху по вул. Галицькій. Однак, в той час з лівої крайньої смуги руху різко повернув на його смугу на великій швидкості транспортний засіб марки «Volkswagen Lt35», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , в результаті чого відбулось зіткнення, а транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, просить провадження в справі закрити. Винуватим у вказаній ДТП вважає водія автомобіля марки «Volkswagen Lt35», н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 . Окрім цього, зазначив, що суддя першої інстанції розглянув справу без його участі, не повідомивши про дату та час судового засідання, чим грубо порушив його право на захист. Крім цього, вказує, що 04.03.2021 року він разом із своїм захисником адвокатом Халусом М.М. дійсно прибули в Івано-Франківський міський суд, однак працівники суду їх повідомили, що вказана справа буде відкладена на іншу дату.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 повністю заперечив доводи, поданої АС та пояснив, що дійсно у вказаному в протоколі даті та час він рухався своїм автомобілем марки «Volkswagen Lt35», н.з. НОМЕР_2 по вул. Галицька в сторону мікрорайону «Пасічна» по крайній правій смузі. В той час миттєво із другорядної дороги на головну дорогу виїхав автомобіль марки «Kia Sportage» під керуванням водія ОСОБА_1 та здійснив зіткнення із його правою задньою частиною автомобіля, чим спричинив його транспортному засобу механічні пошкодження. Після цього він викликав працівників поліції, які швидко прибули та в подальшому складали адмінматеріали а водія ОСОБА_1 . Винуватим у вказаному ДТП вважає виключно водія автомобіля марки «Kia Sportage» ОСОБА_1 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що дійсно у вказаний час вона разом із своїм чоловіком ОСОБА_1 повертаючись із роботи, рухались автомобілем марки «Kia Sportage» зі сторони вул. Надрічної в сторону вул. Галицької до моста, оскільки проживають на вул. Целевича в мікрорайоні «Пасічна». В той час були сильні затори. Вони зупинились перед мостом та попустивши всі транспортні засоби, які рухались по головні дорозі, розпочали маневр виїзду на вул. Галицьку. В той час автомобіль марки «Volkswagen Lt35» на великій швидкості вдарив їх транспортний засіб в передню частину автомобіля своїм заднім правим колесом, чим спричинив механічні ушкодження. Працівники поліції прибули на місце приблизно за 50 хв. Винуватим у вказаній ДТП вважає водія ОСОБА_2 .

В судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_4 пояснила, що дійсно 04 грудня 2020 року приблизно о 17 год. 20 хв. вона знаходилась в автомобілі, як пасажир, яким керував ОСОБА_2 . Рухаючись по вул. Галицька у правій крайній смузі та наближаючись до моста, вона побачила, що з правої сторони із другорядної дороги на великій швидкості в їх автомобіль у праву частину в`їхав транспортний засіб марки «Kia Sportage» під керуванням водія ОСОБА_1 . Після чого вказані автомобілі зупинилися. Далі, водій ОСОБА_1 на місці пригоди почав нецензурно висловлюватись. Поліцію викликав ОСОБА_2 .

В судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_5 пояснив, що дійсно 04.12.2020 року приблизно о 17 год. 20 хв. він знаходився як пасажир в автомобілі марки «Volkswagen Lt35», яким керував ОСОБА_2 . Рухаючись по вул. Галицька у правій крайній смузі та наближаючись до моста, відчув сильний удар із правої сторони. Після цього побачив, що у їх автомобіль вправу частину в`їхав транспортний засіб марки «Kia Sportage» під керуванням водія ОСОБА_1 , який виїжджав із другорядної дороги на головну. Також вказав, що на автомобілі марки «Volkswagen Lt35» було пошкоджено заднє праве колесо, а в автомобілі марки «Kia Sportage» передній бампер та фара. На його думку у вказаній ДТП винуватий саме водій ОСОБА_1 , позаяк проявив неуважність та не стежив за дорожньою обстановкою.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Халуса М.М., які підтримали доводи АС, просять постанову скасувати, а провадження у справі закрити; пояснення потерпілого ОСОБА_2 який заперечив доводи АС, просить постанову судді першої інстанції залишити без зміни; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані документи, приходжу до висновку, що АС, слід задовольнити частково, виходячи із наступного.

Згідно із ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Строк на апеляційне оскарження даної постанови слід поновити, оскільки він пропущений з поважних причин, так як ОСОБА_1 не був присутній при розгляді справи в суді і прийнятті рішення, оскаржувану постанову вчасно не отримав, що позбавило її можливості оскаржити у строк, передбачений ст. 289 КУпАП.

У своїй АС ОСОБА_1 покликається на те, що суддя першої інстанції розглянув справу без його участі, чим грубо порушив його право на захист.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , позаяк останній в належний спосіб неодноразово повідомлявся судом про час та місце розгляду справи і не з`явився до суду.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції приймав заходи щодо забезпечення участі ОСОБА_1 в судовому засіданні шляхом направлення судових повісток (а.с.8-11).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, необхідно розуміти таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

Із матеріалів справи вбачається, що суддею першої інстанції вживалися всі можливі заходи для виклику ОСОБА_1 в судові засідання, в тому числі і на останнє, яке було призначено на 04 березня 2021 року, про що судом також направлялась судова повістка про виклик його до суду.

Щодо твердження ОСОБА_1 та його захисника про те, що 04.03.2021 року вони прибули в приміщення Івано-Франківського міського суду для участі в судовому засіданні, однак працівники їх повідомили, що вказана справа буде відкладена на іншу дату, не може заслуговувати на увагу, оскільки будь-яких доказів з приводу цього факту, як до АС так і під час апеляційного розгляду справи апелянтом та його захисником не було подано.

Європейський Суд з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 року наголосив, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження". Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення. Тим більше, ст. 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ст. 124 цього Кодексу без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

При вирішенні вищевказаного питання, апеляційний суд приймає до уваги, що в своєму рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав на те, що заявник (заінтересована особа) зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що його безпосередньо стосуються, утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

За таких обставин, на думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, керуючись ст. 268 КУпАП, приписами ст. 38 названого Кодексу, прийшов до обґрунтованого переконання про розгляд вказаної справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки в судове засідання ОСОБА_1 вкотре не з`являвся, хоча належним чином неодноразово повідомлявся про час та місце розгляду справи за відомою суду адресою у спосіб визначений законом. Імперативної норми про обов`язкову участь правопорушника під час розгляду справи даної категорії чинний Кодекс не містить.

Стосовно інших апеляційних вимог ОСОБА_1 , слід зазначити наступне.

Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису тощо.

Згідно приписів ст.ст. 280 та 283 КУпАП, при розгляді справи про адмінправопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адмінвідповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Вказаних вимог закону суддя першої інстанції в повній мірі дотримався.

Покликання ОСОБА_1 в АС про невинуватість у вчиненні ним зазначеного адміністративного правопорушення, є необґрунтованим, зважаючи на наступне.

Не зважаючи на заперечення в АС ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, винуватість останнього доводиться наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 04.12.2020 року серії ДПР18 №101698, з якого вбачається, що він, керуючи транспортним засобом марки «Kia Sportage», н.з. НОМЕР_1 , при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Галицька, не надав переваги в русі транспортному засобу марки «Volkswagen Lt35», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення, при ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.2.3.б, 16.11 ПДР (а.с.1); схемою місця ДТП (а.с.2); письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 (а.с.4); переглянутими в судовому засіданні фотосвітлинами із місця ДТП, які надані учасниками судового розгляду, де зображено місцерозташування транспортних засобів після зіткнення.

Сумнівів у зацікавленості чи упередженості потерпілого ОСОБА_2 немає, пояснення отримані у встановленому законом порядку, передбаченими способами, засвідчені його власноручним підписом. При цьому відсутні відомості про те, що з певних причин він надавав працівнику поліції неправдиві пояснення, або що такі ними засвідчено під примусом.

Вищенаведені письмові пояснення, а також пояснення під час апеляційного розгляду потерпілого ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 апеляційний суд визнає достовірними доказами і такими, що повністю узгоджується із наявними в матеріалах справи іншими доказами.

Однак, показання свідка ОСОБА_3 під час апеляційного розгляду, апеляційний суд визнає недостовірним доказом, оскільки ці пояснення повністю спростовуються наведеними вище доказами, які були дослідженні, як в суді першої інстанції, так і в апеляційній інстанції, і спрямовані виключно на вигородження ОСОБА_1 за вчинене.

Разом з тим, у матеріалах справи наявна схема місця ДТП від 04.12.2020 року, складена за участі ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , згідно якої вбачається, що дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів марки «Kia Sportage», н.з. НОМЕР_1 та автомобіля марки «Volkswagen Lt35», н.з. НОМЕР_2 , сталася на правій крайній смузі руху автомобіля «Volkswagen Lt35», яким керував ОСОБА_2 в напрямку мікрорайону «Пасічна», про що свідчить, зазначені у схемі ДТП під № 3, найбільший осип скла та лакофарбового покриття, що свідчить про те, що саме ОСОБА_2 рухався правою крайньюю смугою руху. Також, у схемі зазначені характерні для даної ДТП пошкодження обох транспортних засобів. Вказані механічні пошкодження транспортних засобів дозволяють встановити їх розташування на момент зіткнення під час дорожньо-транспортної пригоди.

Вищевказані пошкодження транспортних засобів відображені на схемі наслідків ДТП, повністю відповідають фактичним обставинам справи, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення та узгоджуються із поясненнями у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_2 , які є послідовними та відповідають поясненням, які були надані останнім під час оформлення матеріалів у справі про адміністративне правопорушення на місці події, а тому спростовують доводи апелянта про невідповідність пояснення водія ОСОБА_2 обставинам ДТП.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до переконання, про те, що, дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої транспортні засоби марки «Kia Sportage», н.з. НОМЕР_1 та марки «Volkswagen Lt35», н.з. НОМЕР_2 , отримали механічні пошкодження внаслідок зіткнення, має прямий причинно-наслідковий зв`язок з тим, що саме водій транспортного засобу марки «Kia Sportage» своїми діями при виїзді на нерегульоване перехрестя на вулицю Галицька не надав перевагу в русі водію ТЗ «Volkswagen Lt35», який рухався по головній дорозі, на що вказує, зокрема, схема місця ДТП та відображені на ній дорожня обстановка, місце зіткнення та розміщення транспортних засобів, локалізація їх механічних пошкоджень, а також переглянуті в судовому засіданні фотосвітлини, на яких також чітко зафіксовано місце зіткнення, розміщення транспортних засобів та їх пошкодження.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_1 зі схемою наслідків дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 04.12.2020 року та з протоколом про адмінправопорушення був ознайомлений, дані про пошкодження транспортних засобів підтвердив, претензій щодо складеної схеми ДТП не пред`явив, про що засвідчив своїм підписом.

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів.

Диспозиція норми ст.124 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.2.3.(б) Правил дорожнього руху України передбачено, що водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Також, відповідно до п.16.11 Правил дорожнього руху України, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Відповідно до норм чинного законодавства, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу.

Матеріали провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

Під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_1 та його захисник адвокат Халус М.М. не змогли навести обґрунтованих доводів про те, що працівниками поліції були порушені норми закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. В свою чергу, апеляційний суд вважає, що в цілому вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а тому визнає його допустимим та достовірним доказом.

Зібрані докази, як в суді першої інстанції, так і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, є достовірними, дають підстави вважати, що ОСОБА_1 дійсно, керуючи автомобілем, при цьому, порушив п.п 2.3Б, 16.11 ПДР, внаслідок чого трапилась дана ДТП.

Твердження ОСОБА_1 про його невинуватість в даній ДТП, суд визнає недостовірними, необ`єктивними, так як вони повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, та спрямовані на уникнення ним відповідальності за вчинене, а тому суддя суду першої інстанції прийшов до правильного висновку про його винуватість.

Покликання апелянта про те що на час постановлення суддею першої інстанції постанови пройшли процесуальні строки, оскільки на його думку вказаний протокол про адмінправопорушення був складений 04.12.2020 року, а постанова Івано-Франківського міського суду винесена 04.03.2021 року є безпідставним, так як не ґрунтується на вимогах Закону, виходячи із наступного.

Відповідно до положень ч.2 ст.38 КУпАП станом на час вчинення адмінправопорушення, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Так, з матеріалів справи вбачається, зокрема із протоколу, правопорушення ОСОБА_1 було вчинено 04 грудня 2020 року о 17 год. 20 хв, а постанова про притягнення його до адмінвідповідальності за ст.124 КУпАП винесена суддею 04 березня 2021 року до 11 год. 00 хв., таким чином строків передбачених ст.38 цього ж Кодексу, судом порушено не було.

Не заслуговують на увагу твердження апелянта про те, що інспектор поліції не роз`яснив йому прав та обов`язків, позаяк згідно вказаного протоколу вбачається, що громадянину ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП про що свідчить підпис останнього (а.с.1).

А щодо доводів ОСОБА_1 в АС, що перед місцем ДТП встановлена камера відеонагляду і на його думку суб`єкт оскарження мав надати суду відеозапис із неї, що ним не було зроблено, є також безпідставними та необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів для підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адмінправопорушення.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування постанови суду, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП повністю доведена поза всяким розумним сумнівом.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що, суд першої інстанції стягнув з нього судовий збір, який не підлягає стягненню, оскільки він є учасником бойових дій, заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Так, дійсно, положення п.13 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» передбачає, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи: учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Згідно фотокопії посвідчення серії НОМЕР_3 , який доданий до АС ОСОБА_1 є учасником бойових дій, термін дії якого є безтерміновий і яке дійсне на всій території України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про безпідставність стягнення з ОСОБА_1 судового збору є обґрунтованими, оскільки на момент ухвалення постанови судді ОСОБА_1 був особою, яка визнана учасником бойових дій.

За таких обставин ОСОБА_1 підлягає звільненню на підставі п.13 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору, а тому з цих підстав постанову судді слід змінити.

Згідно положень п.3 ч.8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду АС суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

За таких обставин, АС ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 283, 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 березня 2021 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Виключити з резолютивної частини вказаної постанови посилання на стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. 00 коп. судового збору.

В решті постанову судді Івано-Франківського міського суду від 04 березня 2021 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду Ю.Д. Шкрібляк