Справа № 748/2531/20 Головуючий у 1 інстанції Майборода С. М.
Провадження № 33/4823/16/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2021 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі: судді апеляційного суду Акуленко С.О., за участю захисника-адвоката Кулініч К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника-адвоката Кулініч К.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 листопада 2020 року,

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з нього на користь держави 420,40 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 29 жовтня 2020 року о 17 год. 08 хв. ОСОБА_1 в с. Старий Білоус по вул. Київська Чернігівського району Чернігівської області, в порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, керував автомобілем марки Volkswagen Golf, д.н.з., НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, захисник-адвокат Кулініч К.В. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції із наявних доказів не надано оцінку щодо їх належності та допустимості, а також щодо доведеності вини ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції безпідставно розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , хоча до початку судового засідання було подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Звертає увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення жодним чином неописані ознаки алкогольного сп`яніння, а лише формальне посилання на стан сп`яніння.

Зазначає, що у наданих відеоматеріалах на адвокатський запит, не доведено факту знаходження ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Пройти тест на місці працівники поліції йому не пропонували.

Крім того не зрозуміло чиї показники алкотестеру були зняті на відео працівником поліції в медичному закладі, оскільки процесу як ОСОБА_1 проходить тест на стан сп`яніння на відео не відображено.

На порушення вимог ст. 260, 266 КУпАП, ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом.

Пояснення поліцейського, його рапорт не можна вважати належним та допустимим доказом, оскільки він є зацікавленою особою.

Протокол про адміністративне правопорушення також не може бути визнаний належним доказом, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів.

Звертає увагу, що відеозапис на підтвердження факту порушення ПДР є належним доказом лише у випадку, якщо в протоколі є посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

В протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості щодо того, що ОСОБА_1 пропонувалось на місці зупинки транспортного засобу провести огляд інспектором поліції із застосуванням технічних засобів, про що б він відмовився, внаслідок чого йому запропоновано пройти огляд в закладі охорони здоров`я.

З огляду на вищевикладене, вважає, що працівники поліції порушили процедуру огляду на стан сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Оскарживши постанову суду поза строком апеляційного оскарження, просив поновити пропущений процесуальний строк, визнавши причини пропуску поважними.

Заслухавши пояснення захисника, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Наведені апелянтом доводи щодо підстав для поновлення апеляційного строку є переконливими та з метою забезпечення апеляційного оскарження судового рішення, суд вважає за можливе задовольнити клопотання про поновлення апеляційного строку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно.

Ці обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції доказами, зокрема, змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 471169 від 29.10.2020 року (а.с.3); рапортом працівника поліції, зі змісту якого вбачається, що 29.10.2020 року надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що водій та пасажир транспортного засобу Volkswagen Golf, д.н.з., НОМЕР_1 знаходяться в стані алкогольного сп`яніння, що під час перевірки у водія ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, даного громадянина доставлено до ЧОНПЛ, де складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 9); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння, згідно якого, ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с.4).

Цим доказам суд дав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, тому доводи апеляційної скарги в цій частині безпідставні.

Твердження захисника про неналежно проведений медичний огляд на стан виявлення алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , а саме те, що на відео не зафіксовано чиї саме показники виявлено алкотестером «Драгер», є безпідставними, оскільки висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння містить всі необхідні реквізити, підпис лікаря, чіткий висновок щодо стану оглянутої особи, в тому числі підпис самого ОСОБА_1 , який зауважень до змісту висновку не мав, огляд відбувався із дотриманням усіх вимог чинного законодавства, тому висновок, складений за результатами такого огляду є допустимим доказом та не викликає у апеляційного суду жодного сумніву.

Доводи захисника про те, що працівниками поліції водію ОСОБА_1 не пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, що є порушенням процедури проходження такого огляду, є також необґрунтованими, оскільки не спростовують факту вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і зважаючи на обсяг та вагомість інших доказів по справі, є такими, що не впливають на законність та обґрунтованість ухваленого судового рішення.

Також на виконання вимог ст. 266 КУпАП, ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом, що підтверджується його особистою розпискою, зі змісту якої вбачається, що керування транспортним засобом, яким керував остатній, було передано ОСОБА_2 , що спростовує твердження захисника про протилежне (а.с.5).

Доводи захисника про те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , хоча до початку судового засідання було подано клопотання про відкладення розгляду справи, є необґрунтованими, оскільки як вбачається з матеріалів справи, захисник в своїй заяві не вказала поважних причин неявки до суду, не надала підтверджуючих документів щодо зайнятості в день та час проведення судового засідання в іншому судовому процесі.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, окрім іншого, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Інші доводи апелянта не спростовують вини ОСОБА_1 та не є підставами для скасування постанови суду.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчинених правопорушень, особи порушника, ступені його вини.

З огляду на наведене, підстави для скасування постанови місцевого суду та закриття справи, як про це йдеться в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити захиснику-адвокату Кулініч К.В. строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Кулініч К.В. - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 листопада 2020 року відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяС. О. Акуленко