КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №33/824/2570/2021 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 травня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Шаповалова Андрія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 05 лютого 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 п ритягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 та ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №004723 23.11.2020 року о 02 год. 00 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки "Hyundai", державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Києві по Кільцевій дорозі 82, був не уважним, не дотримався безпечної швидкості, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на відбійник, чим порушив п.п. 2.3.б та п. 12.1 Правил Дорожнього руху України. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №004701 23.11.2020 року о 02 год. 00 хв. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки "Hyundai", державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Києві по Кільцевій дорозі 82 з ознаками алкогольного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 05 лютого 2021 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення: за ст.124 КУпАП - у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн. 00 коп. в дохід держави; за ч.1 ст.130 КУпАП - у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. У відповідності до ст. 36 КУпАП накладено на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, остаточно визначивши адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 454 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, адвокат Шаповалов А.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 05 лютого 2021 року.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку зазначає, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не отримував ні наручно, ні поштовим відправленням. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь які документи, які підтверджують отримання ним чи на правлення судом повного тексту постанови. Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 був присутній лише при розгляді справи, а про час проголошення тексту постанови не був повідомлений та не був присутній. Вказує, що копію постанови отримав лише 21.04.2021 року, що підтверджується відміткою на заяві про видачу копії. Вважає, що судом першої інстанції не забезпечено належним чином повідомлення учасника справи про винесення постанови, шляхом направлення постанови поштою.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що ОСОБА_1 в судовому засіданні надав власні пояснення, а також в матеріалах справи знаходиться клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення від 03.02.2021 року, де зазначалося та пояснювалося останнім, що після того, коли трапилася дорожньо-транспортна пригода ОСОБА_1 зателефонував своєму товаришу, ОСОБА_2 , до якого прямував в ніч, 23.11.2020 року, та який потім прибув на місце ДТП. Отже, був свідком подій, а зокрема, всіх неправомірних дії поліцейських при оформленні протоколів від 23.11.2020 року відносно ОСОБА_1 , та був присутнім при всіх розмовах за участі ОСОБА_1 , поліцейких та свідків, оскільки весь час знаходився поруч. Однак, судом не викликано та допитаного жодного свідка подій, які мали місце 23.11.2020 року, які б могли надати суду правдиву та об`єктивну інформацію щодо обставин справи.

Вважає, що територіальна одиниця місця розгляду справи не збігається з місцем проживання, ОСОБА_1 , оскільки розгляд справи відбувається у Святошинському районі міста Києва, а місцем проживання ОСОБА_1 є: АДРЕСА_2 , що за підсудністю відноситься до Києво-Святошинського районного суду Київської області, а тому у суду були всі законні підстави направити справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст.124, 130 КУпАП, для розгляду за територіальною підсудністю за місцем реєстрації особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тобто до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Звертає увагу на те, що матеріали справи не містять документів, які свідчать про те, що у працівників патрульної поліції не був наявний спеціальний технічний засіб яким, за допомогою якого вони могли б провести огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, зокрема з пояснень ОСОБА_1 , які наявні в матеріалах справи, вбачається, що алкотестер у працівників поліції на момент, коли йому було запропоновано пройти відповідний огляд - був відсутній, але суд у своїй постанові цього не зазначив.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими доказами, не є беззаперечним доведенням вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Крім того, вказує, що ОСОБА_1 , забажав пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря-нарколога, однак поліцейськими, порушуючи законодавство, не запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд у лікаря-нарколога та не надано відповідного направлення на проходження такого огляду. А тому, вважає, що посадовою особою в протоколі не розкрито об`єктивну сторону правопорушення та не надано доказів відносно керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Зазначає, що такі пояснення свідків написані особисто працівником поліції, який відібрав такі пояснення, що унеможливлює вираження особистої думки відносно подій саме осіб, які є підписантами таких пояснень. Після того, як складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, інспектор самостійно заповнив інформацію про анкетні та контактні дані свідків, а також самостійно заповнив бланки пояснень. Свідки тільки підписали пояснення шляхом проставлення підпису, коли бланк був пустим, насправді інспектором поліції не було ознайомлено свідків із змістом цих пояснень. Той факт, що пояснення були написані не самими свідками підтверджується також тим, що вони є ідентичними між собою за змістом та почерком.

У зв`язку із викладеним просив, скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 05 лютого 2021 року та закрити провадження у справі на підставі ч.1 ст.247 КУпАП.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції адвокат Шаповалов А.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови та доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, разом з тим апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, доводи адвоката Шаповалова А.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 05 лютого 2021 року, на думку апеляційного суду, є обґрунтованими.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про направлення постанови Святошинського районного суду міста Києва від 05 лютого 2021 року на адресу ОСОБА_1 ..

Відтак, суд апеляційної інстанції приймає до уваги аргументи, які наведено у апеляційній скарзі.

Враховуючи зазначене, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 05 лютого 2021 року, як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова судді суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Статтею 124 КУпАП передбачається відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Частиною 1 статті 130 КУпАПвстановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.3б) Правил дорожнього рухуУкраїни для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього рухуУкраїни водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаних пунктів ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Винуватість ОСОБА_1 увчиненні вказаних правопорушень, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №004723 про те, що 23.11.2020 року о 02 год. 00 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки "Hyundai", державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Києві по Кільцевій дорозі 82, був не уважним, не дотримався безпечної швидкості, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на відбійник, чим порушив п.п. 2.3.б та п. 12.1 Правил Дорожнього руху України. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження;

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №004701 про те, що 23.11.2020 року о 02 год. 00 хв. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки "Hyundai", державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Києві по Кільцевій дорозі 82 з ознаками алкогольного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України;

- у схемі місця ДТП, яка сталась 23.11.2020 року о 02 год. 00 хв. по Кільцевій дорозі 82;

- на відеозапису із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та указує на факт порушення водієм указаних правил ПДР;

- у поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які засвідчили той факт, що водій ОСОБА_1 , у їх присутності, відмовився від проходження медичного огляду у встановленому Законом порядку для визначення стану сп`яніння, а також засвідчили своїм підписом у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до постанови КАС ВС у справі №678/991/17 від 15.11.18 року відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора, яким зафіксовано обставини зупинки автомобіля, є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Протоколи про адміністративне правопорушення та додані до них матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протоколи підписані особою, яка його склала, двома свідками та ОСОБА_1 , крім того, йомубуло роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Будь-яких зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 в протоколі також не вказав, у поясненнях зазначив, що заснув.

Виявлені працівниками поліції 23.11.2020 року у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння в розумінні п.п. 1,2,3 п. 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставини, зазначені в протоколах повністю узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом із нагрудних камер (відеореєстраторів) поліцейських, на яких достатньо повно відображені події, які відбувалися 23.11.2020 року за участю ОСОБА_1 ..

Так, з відеофайлу вбачається, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та його намагання написати в протоколі про адміністративне правопорушення пояснення, що він відмовляється від проходження огляду. Крім того, встановлено наявність наїзду водієм на відбійник.

Відеозаписи свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. А на відео зафіксовані подія правопорушення. Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 в судовому засіданні надав власні пояснення, а також в матеріалах справи знаходиться клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення від 03.02.2021 року, де зазначалося та пояснювалося останнім, що після того, коли трапилася дорожньо-транспортна пригода ОСОБА_1 зателефонував своєму товаришу, ОСОБА_2 , до якого прямував в ніч, 23.11.2020 року, та який потім прибув на місце ДТП. Отже, був свідком подій, а зокрема, всіх неправомірних дії поліцейських при оформленні протоколів від 23.11.2020 року відносно ОСОБА_1 , та був присутнім при всіх розмовах за участі ОСОБА_1 , поліцейських та свідків, оскільки весь час знаходився поруч. Однак, судом не викликано та допитаного жодного свідка подій, які мали місце 23.11.2020 року, які б могли надати суду правдиву та об`єктивну інформацію щодо обставин справи, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки виклик свідків чи працівників патрульної поліції не є єдиними або ж вирішальним доказом для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, зазначене не є більш значущим, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно доповнюють останні у їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги про те, щотериторіальна одиниця місця розгляду справи не збігається з місцем проживання, ОСОБА_1 , оскільки розгляд справи відбувається у Святошинському районі міста Києва, а місцем проживання ОСОБА_1 є: АДРЕСА_2 , що за підсудністю відноситься до Києво-Святошинського районного суду Київської області, а тому у суду були всі законні підстави направити справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст.124, 130 КУпАП, для розгляду за територіальною підсудністю за місцем реєстрації особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тобто до Києво-Святошинського районного суду Київської області, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки ст. 276 КУпАП передбачена альтернативна підсудність розгляду справи в тому числі і за місцем скоєння адміністративного проступку, у справі що розглядається визначена підсудність Святошинскому районному суду м.Китєва за місцем вчинення адміністративного проступку, що відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, щоматеріали справи не містять документів, які свідчать про те, що у працівників патрульної поліції не був наявний спеціальний технічний засіб яким, за допомогою якого вони могли б провести огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, зокрема з пояснень ОСОБА_1 , які наявні в матеріалах справи, вбачається, що алкотестер у працівників поліції на момент, коли йому було запропоновано пройти відповідний огляд - був відсутній, але суд у своїй постанові цього не зазначив, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки з відеозапису нагрудної камери працівника поліції встановлено, що ОСОБА_1 було запропоновано на місці пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 пояснив, що проходити «задувати» не буде, оскільки рівно стоїть на ногах.

Доводи апеляційної скарги про те, щоОСОБА_1 , забажав пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря-нарколога, однак поліцейськими, порушуючи законодавство, не запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд у лікаря-нарколога та не надано відповідного направлення на проходження такого огляду. А тому, вважає, що посадовою особою в протоколі не розкрито об`єктивну сторону правопорушення та не надано доказів відносно керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки ОСОБА_1 суду не надав доказів, щодо самостійного проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, які б містили висновки про відсутність у нього стану алкогольного сп`яніння. Крім того, з відеозаписів із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції вбачається відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, та в жодному з доказів наявних в матеріалах справи не зафіксована обставина, яка б свідчила про бажання ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, щопояснення свідків написані особисто працівником поліції, який відібрав такі пояснення, що унеможливлює вираження особистої думки відносно подій саме осіб, які є підписантами таких пояснень. Після того, як складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, інспектор самостійно заповнив інформацію про анкетні та контактні дані свідків, а також самостійно заповнив бланки пояснень. Свідками було підписано пояснення шляхом проставляння підпису, коли бланк був пустим, насправді інспектором поліції не було ознайомлено свідків із змістом цих пояснень. Той факт, що пояснення були написані не самими свідками підтверджується також тим, що вони є ідентичними між собою за змістом та почерком, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки пояснення свідків не є надрукованими, вони написані від руки на бланку, отже не можливо сказати, що вони заздалегідь підготовлені. Крім того, підписи свідків наявні в протоколі про адміністративне правопорушення, а їх написання працівником поліції від руки не заборонено законом.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді за ст.124 КУпАП -штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн. 00 коп. в дохід держави; за ч.1 ст.130 КУпАП -штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. У відповідності до ст. 36 КУпАП накладено на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, остаточно визначивши адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Святошинського районного суду міста Києва від 05 лютого 2021 року є законною та обґрунтованою, а тому, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання адвоката Шаповалова Андрія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 05 лютого 2021 року задовольнити.

Поновити адвоката Шаповалова Андрія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 05 лютого 2021 року.

Апеляційну скаргу адвоката Шаповалова Андрія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 05 лютого 2021 рокупро притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 130 та ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено «27» травня 2021 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко