н/п 3/174/72/2021
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

28 травня 2021 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі : головуючого - судді Борцової А.А.,

за участю секретаря - Килинчук Л.Л.,

особи, яка притягається до адміністративної

відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, яка надійшла з відділення поліції №4 Кам`янського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився РФ, Республіка Комі, громадянина РФ, не працює, проживає по АДРЕСА_1 ,

якому згідно ст.268 КУпАП роз`яснені його права та обов`язки,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 020026 від 13 квітня 2021 р., водій ОСОБА_1 , 13.04.2021 року, о 15 годині 10 хвилин, в м.Вільногірську Дніпропетровської області по бульвару Миру, 1, керував мопедом HONDA DIO б/н, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (невиразна мова, запах спиртного з порожнини рота), від проходження огляду на стан сп`яніння з застосуванням алкотестеру «Драгер» та медичного огляду відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги 2.5 ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що 13.04.2021 р. знаходився в гаражі, ремонтував належний йому мопед разом із своїм знайомим ОСОБА_2 , під час ремонту разом випили бутилу вина. Після закінчення ремонту викотив мопед з гаражу на вулицю та завів, щоб перевірити роботу двигуна. Сидів на мопеді та завівши двигун за допомогою педалі газу, перевіряв його роботу. В цей час до нього під`їхали працівники поліції, один з них спитав, чому він без шолома, почув від нього запах спиртного та запропонував пройти огляд на стан сп`яніння. Відмовився, оскільки факт вживання спиртних напоїв не заперечував, але на мопеді будь-який рух він не здійснював, тільки завів двигун. Після цього його доставили до відділу поліції, де в присутності двох свідків склали протокол. Мопедом не керував.

Вислухавши ОСОБА_1 , свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриттю по наступним підставам.

Так, свідок ОСОБА_2 пояснив, що 13.04.2021 р. допомагав своєму знайомому ОСОБА_1 ремонтувати двигун належного останньому мопеда. Під час ремонту разом вжили пляшку вина. По закінченні роботи ОСОБА_1 викотив мопед на вулицю та завів його, щоб перевірити роботу двигуна, а він залишився в гаражі, щоб прибрати після ремонту. Вийшов з гаражу через 1-2 хвилини, було цікаво дізнатися про результати ремонту і побачив, що біля ОСОБА_1 стоять працівники поліції. Один з них почув від ОСОБА_1 запах спиртного, його посадили до службового автомобіля та повезли до відділу, мопед забрав один з працівників поліції. Стверджує, що ОСОБА_1 мопедом не керував, не їздив на ньому, тільки завів, щоб перевірити роботу двигуна.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння визначено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказами МОЗ, МВД 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкція) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 р. N 1103 (далі Порядок).

Згідно з п.п. 2, 3, 4, 6, 7 р.ІІ вищевказаного Порядку, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

При цьому, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейськими проводиться в присутності двох свідків, а у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, лікарем, який має право на його проведення.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Таким чином, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів та особи, які керують такими засобами, що узгоджується з диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, згідно з якою суб`єктами правопорушення, передбаченого даною нормою є особи, які безпосередньо керують відповідними транспортними засобами.

Разом з тим, достатніх та допустимих доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 належним йому мопедом матеріали справи не містять і під час судового розгляду справи суду не надані.

Так, у якості додатку до протоколу про адміністративне правопорушення зазначено відеозапис з нагрудної камери, однак у матеріалах справи цей запис відсутній, а згідно з листом т.в.о. начальника відділення № 4 ОСОБА_3 , надання даного запису суду неможливо в зв`язку з технічною несправністю відеокамери.

Будь-яких інших доказів на підтвердження вказаного факту матеріали справи не містять, ОСОБА_4 цей факт заперечує, свідок ОСОБА_2 також стверджує, що у день події правопорушення ОСОБА_4 рух на належному йому транспортному засобі не здійснював.

Крім того, в судове засідання викликалися для допиту у якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які були присутні при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, однак останні, будучи належним чином повідомленими про місце і час розгляду справи, до суду не прибули, про причини неявки не повідомили, привід свідків чинним КУпАП не передбачено, тому можливості допиту вказаних осіб та з`ясування обставин справи, зокрема щодо керування ОСОБА_1 належним йому мопедом, судом вичерпані.

При таких обставинах, суд дійшов висновку, що факт керування 13.04.2021 р. ОСОБА_4 належним йому мопедом свого підтвердження в судовому засіданні не знайшов, а факт вживання особою алкогольних напоїв, якщо вона не керувала при цьому транспортним засобом, не утворює складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, суд звертає увагу, що диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність водіїв та осіб, які керують транспортними засобами за відмову від проходження огляду відповідно до встановленого порядку, поняття «медичного огляду», як вказано у протоколі, дана норма не містить, тому об`єктивна сторона правопорушення, викладена посадовою особою у протоколі, не відповідає диспозиції зазначеної норми закону, хоча відповідно до ст.254 КУпАП, фіксація адміністративного правопорушення відбувається саме під час складення адміністративного протоколу, яким і визначаються межі судового розгляду по даній справі.

До того ж, як встановлено в судовому засіданні, на місці події правопорушення ОСОБА_1 не пропонувалося пройти огляд за допомогою спеціальних технічних засобів, свідки були відсутні, і лише у відділі поліції запропоновано пройти огляд у медичному закладі, що в цілому не відповідає вимогам вищевказаного Порядку.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як і в Конституції, так і в міжнародних актах (Загальна декларація прав людини, Конвенція про захист прав людини та основних свобод, Міжнародний пакт про громадянські і політичні права), йдеться про застосування принципу презумпції невинуватості у справах про притягнення до відповідальності за скоєння кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення мають аналогічний склад, а їх відмежування один від одного проводиться за ступенем суспільної небезпеки, тому з урахуванням принципу верховенства права, презумпція невинуватості діє у всіх випадках звинувачення людини (суб`єкта приватного права) державою, в тому числі, і в разі притягнення особи до відповідальності за адміністративні правопорушення.

Крім того, приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14.

Таким чином, враховуючи, що достатніх та допустимих доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками сп`яніння суду не надано, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, викладена у протоколі, не відповідає диспозиції вказаної норми, огляд на стан сп`яніння проведено з порушенням встановленого порядку, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому діяння в судовому засіданні поза розумним сумнівом не доведена, тому склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП в його діях відсутній, а відтак провадження по справі слід закрити.

Судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ст. ст.40-1, п.1 ст.247, ст.ст.130, 284 , 287, 289, 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке зберігається у відділення поліції №4 Кам`янського РУП ГУ НП в Дніпропетровській - повернути ОСОБА_1 .

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: підпис А.А.Борцова