Справа № 565/481/21
Провадження № 3/565/493/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2021 року м.Вараш

Суддя Кузнецовського міського суду Рівненської області Горегляд О.І.,

з участю:

- секретаря судового засідання - Алексейчик А.О.,

- особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, які надійшли від Вараського районного відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Володимирець Володимирецького району Рівненської області, громадянина України, із професійно-технічною освітою, одруженого, місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

- за ст.185 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №096119, складеному поліцейським СРПП Вараського районного відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області сержантом поліції Василюком В.М. 02 березня 2021 року, зазначено, що 02 березня 2021 року о 17 годині 25 хвилини в м.Вараш по вулиці Кібенка, 1 на сходинковій клітці 5-го поверху 2-го під`їзду ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського СРПП Вараського РВП ГУНП в Рівненській області капрала поліції Савоніка О.О., яка полягала у припиненні вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.173 КУпАП, шарпав поліцейського під час виконання ним службових обов`язків за форменний одяг, намагався пошкодити нагрудну камеру, чинив фізичний опір.

Вказані дії ОСОБА_1 поліцейським кваліфіковано за ст.185 КУпАП.

Під час судового розгляду справи ОСОБА_1 визнав себе винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Суд дослідив і надав правову оцінку поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також доказам, наявним у матеріалах справи, та прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, а його пояснення є самообмовою.

Зокрема, із відеозапису досліджуваної події, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення, встановлено, що у даному випадку 02 березня 2021 року о 17 годині 19 хвилин за місцем проживання ОСОБА_1 прийшли поліцейські, які викликали останнього із квартири АДРЕСА_3 на сходинкову клітку без повідомлення ОСОБА_1 про причини вчинення цих дій та без доведення до його відома нормативно-правових актів, на підставі яких вчиняються такі дії та з якою метою, після чого стосовно ОСОБА_1 були застосовані заходи примусу: фізичний вплив (сила) та спеціальні засоби (засоби обмеження рухомості) кайданки. До застосування поліцейськими цих заходів примусу, як свідчить зазначений відеозапис, ОСОБА_1 протиправних дій не вчиняв, нецензурною лайкою не висловлювався, громадський порядок і спокій громадян не порушував.

Даних, які б вказували на те, що ОСОБА_1 шарпав поліцейського під час виконання ним службових обов`язків за форменний одяг чи чинив фізичний опір, матеріали справи не містять.

Доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 злісної непокори законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків 02 березня 2021 року о 17 годині 25 хвилин в АДРЕСА_4 на сходинковій клітці 5-го поверху 2-го під`їзду, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано.

Відеозапис, доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, свідчить, що 02 березня 2021 року о 17 годині 25 хвилин ОСОБА_1 перебував у кайданках у приміщенні Вараського районного відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області.

Отже, ОСОБА_1 не мав умислу, спрямованого на вчинення злісної непокори законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Сукупність цих обставин вказує на відсутність як об`єктивної, так і суб`єктивної сторони, що виключає наявність складу вказаного адміністративного правопорушення.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, складений поліцейським, без надання належних і допустимих доказів у підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення, в даному випадку з врахуванням конкретних обставин, які передували його оформленню, не є достатнім доказом вини ОСОБА_1 .

Самообмова ОСОБА_1 у вчиненні ним злісної непокори законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, яка не ґрунтується на фактичних обставинах досліджуваної події, не є допустимим доказом вини ОСОБА_1 у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення та підставою для його адміністративної відповідальності.

У п.5 рішення №10-рп/2011 від 11 жовтня 2011 року у справі №1-28/2011 Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до п.22 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями. Кодекс передбачає відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі працівника міліції, члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, військовослужбовця (стаття 185). Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (абзац другий п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 року №8 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів»). Слово «непокора» означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги. Аналізуючи законодавство України щодо підстав юридичної відповідальності за певні діяння, Конституційний Суд України дійшов висновку, що законодавець не ототожнив діяння, які проявляються у формі непокори та злісної непокори. Системний аналіз норм Кодексу дає підстави для висновку, що в ньому встановлена відповідальність лише за злісну непокору законній вимозі працівника міліції. Надання міліції права затримувати особу за непокору законній вимозі працівника міліції, тобто за діяння, яке не є адміністративним проступком, порушує принцип верховенства права та його складову правову визначеність.

Рішення суду в справі про адміністративне правопорушення не може грунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частиною 1 ст.9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини у п.65 рішення у справі «Коробов проти України» (заява №39598/03 від 21 липня 2011 року, остаточне від 21 жовтня 2011 року) указав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the United Kingdom), n.161, Series А заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the United Kingdom), п.161, Series A заява №25).

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Критерій доведення «поза розумним сумнівом», сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (заява №16437/04 з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v.Turkey), п.282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Таким чином, за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом. Виходячи з рішень Європейського суду з прав людини, розумним є сумнів, який грунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

У той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06 грудня 1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

З наведених підстав, провадження в даній справі, розпочате відносно ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ч.3 ст.62 Конституції України, ч.ч.1, 2 ст.7, ч.1 ст.9, ст.ст.10, 185, 221, п.1 ст.247, ст.ст.280, 283, п.3 ч.1 і ч.2 ст.284, ст.ст.287, 289, 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, розпочате відносно ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП, закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова судді може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, протягом десяти днів з дня її винесення до Рівненського апеляційного суду через Кузнецовський міський суд Рівненської області.

Суддя: О.І.Горегляд