Житомирський апеляційний суд
Справа №285/3476/20 Головуючий у 1-й інст. Заполовська Т. Г.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Білоус Т.А., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

постановив :

Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 29.08.2020 року о 17 год. 20 хв. на а/д Київ-Чоп, 223 км, керував транспортним засобом RENAULT, р.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

На постанову суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт оспорює фактичні обставини справи та зазначає, що він не керував автомобілем, в стані алкогольного сп`яніння не перебував, а лише знаходився в автомобілі, який не рухався, а просто стояв на узбіччі дороги.

Крім того, зазначає, що не погодився проходити медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння, оскільки вважав, що для цього немає підстав.

Зазначає, що прибути в судове засідання 25.11.2020 року (дату винесення постанови) та прийняти участь у розгляді справи він не зміг через хворобу. При цьому, про відсутність змоги явки у судове засідання на зазначену дату він письмовою заявою завчасно повідомив суд та з цих же причин просив розгляд справи відкласти на іншу дату.

Всупереч вимог закону, суд розглянув справу у його відсутність, позбавивши його можливості дати особисті пояснення по справі, заявити клопотання тощо.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_1 , в підтримання доводів апеляційної скарги з наведених в ній мотивів, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків або у закладах охорони здоров`я.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Зі змісту п. 2.5 ПДР слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №529503 від 29.08.2020 року (а.с.5); відеозаписом з нагрудної камери інспектора, на якому зафіксовано, як ОСОБА_1 один знаходиться в салоні автомобіля RENAULT, відмовляється пройти огляд на визначення ступеня алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу. Був доставлений до медичної установи, де також зафіксовано відмову на проходження медичного огляду (а.с.11); письмовими поясненнями від 29.08.2020 року свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які пояснили, що водій RENAULT відмовився пройти огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку (а.с.6,8); поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно до яких водій RENAULT ОСОБА_1 засинав за кермом, вів себе неадекватно, тому вони були змушені заблокувати його автомобіль до приїзду працівників поліції (а.с. 7,9).

З відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 по приїзду працівників поліції перебував за кермом транспортного засобу, який стояв, в забороненому місці, зайнявши полосу руху для транспортних засобів автодороги міжнародного значення Київ-Чоп.

На пропозицію працівників поліції надати документи на транспортний засіб та на право керування повідомив, що транспортний засіб йому не належить, документів він немає. При цьому, переконливо пояснити, як він опинився у місці зупинки автомобіля за кермом транспортного засобу та чому перешкоджає руху інших транспортних засобів він не зміг, висував різні версії, які в подальшому в суді апеляційної інстанції підтвердити доказами не зміг.

В послідуючому ОСОБА_1 надав працівникам поліції документи, відповідно до яких він є власником транспортного засобу RENAULT, р.н.з. НОМЕР_1 , але проходити огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер» на місці відмовився. Виявив бажання пройти огляд в медичному закладі, куди був доставлений працівниками поліції, однак перебуваючи у медичному закладі, знову ухилився від проходження медичного огляду.

З пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слідує, що водій ОСОБА_1 засинав за кермом, вів себе неадекватно, тому вони були змушені заблокувати його автомобіль до приїзду працівників поліції.

З відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_1 має певні ознаки алкогольного сп`яніння (тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці), що свідчить про те, що працівники поліції мали всі підстави для проведення огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Ці докази в своїй сукупності спростовують доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він по причині своєї хвороби не зміг з`явитись до суду, про що повідомляв суд та заявляв клопотання про відкладення розгляду справи, однак суд порушив його право на захист розглянув справу у його відсутність, то на вважаю, що суд в даному випадку не допустив порушень, які є підставою для скасування судового рішення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції 5 (п`ять) разів на підставі клопотань ОСОБА_1 було відкладено розгляду справи.

Відповідно до ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Апеляційний суд вважає, що особа, яка притягується до відповідальності повинна сумлінно користуватися своїми правами, не зловживати ними з метою затягування розгляду справи для спливу строків визначених ст. 38 КУпАП, а поведінка ОСОБА_1 свідчить про ухилення його від явки до суду саме з цією метою.

Крім того, надані ОСОБА_1 медичні документи, не підтверджують того, що він у силу своєї хвороби не міг з`явитись до суду або скористатись правовою допомогою, а свідчать лише про те, що ОСОБА_1 має ряд хронічних захворювань (цукровий діабет, гіпертонічна хвороба та ін.) в зв`язку з якими тривалий час лікується. Відвідування лікаря у дні розгляду справи, не свідчать про неможливість його явки до суду.

Доказів, які б свідчили про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи апелянт не надав.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає правильними та такими, що обґрунтовані належними та допустимими доказами і будь-яких сумнівів щодо цих доказів не вбачає.

Стягнення ОСОБА_1 судом першої інстанції призначено у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав вважать його таким, що не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі правопорушника через його суворість апеляційний суд не знаходить.

За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 листопада 2020 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук