Справа № 404/208/21
Номер провадження 3/404/101/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Поступайло Володимир Васильович, за участю захисника Любович О.Ю., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого священиком, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 05.01.2021 року о 09 год. 40 хв. ОСОБА_1 по вул.Ельворті, 7 у м.Кропивницькому керував транспортним засобом «Ssang Yong Kyron», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» та мав ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервонінні очей, тремтіння рук). У встановленому порядку законом відмовився за допомогою приладу «Драгер» та у лікаря-нарколога у медичному закладі у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що за часу та обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення він дійсно припаркував свій транспортний засіб у неналежному місці по вул.Ельворті, 7 у м.Кропивницькому, що відразу визнав, коли до нього підійшли працівники поліції та запитали хто власник вказаного автомобіля. У подальшому працівники поліції повідомили, що виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» у присутності двох свідків, на що він відмовився та повідомив, що на даний момент він не є водієм, працівники поліції його транспортний засіб не зупиняли та підійшли до нього через деякий час після того як він керував транспортним засобом. Крім того, працівниками поліції не було запропоновано йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я у присутності двох свідків. Оскільки він запізнювався на похоронну церемонію, де мав виконати свої обов`язки священика, то вже після вказаного дійства він з власної ініціативи здав у закладі охорони здоров`я зразки своєї крові для проведення судово-медичного дослідження на стан сп`яніння, результат якого виявився негативним. Просить закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Захисник у судовому засіданні заявила клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та долучила до матеріалів справи відповідь головного лікаря КНП «Кропивницька центральна районна лікарня» Кропивницької районної ради про проходження 05.01.2021 року ОСОБА_1 обстеження на стан сп`яніння шляхом здачі крові, копію виписки з акту №86 від 14.01.2021 року про відсутність у крові ОСОБА_1 спиртів та довідку від 02.02.2021 року ФОП ОСОБА_2 про співпрацю його бюро з надання ритуальних послуг «Поховальний будинок Спокій» із ОСОБА_1 в якості священнослужителя та необхідність його участі у церемонії поховання 05.01.2021 року о 10 год. (а.с.21-23), які було досліджено в судовому засіданні.

На обґрунтування вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, працівниками поліції направлено такі докази, які досліджені під час розгляду справи:

- протокол про адміністративне правопорушення від 05.01.2021 року, який містить виклад раніше вказаних обставин (а.с.1);

- письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про те, що на пропозицію інспектора поліції пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився (а.с.3, 4);

- відеозапис події (а.с.7).

Дослідивши протокол у справі про адміністративне правопорушення та надані докази, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведена належними та достатніми доказами, зважаючи на таке.

Виходячи з обставин справи, ОСОБА_1 згідно з ч.1 ст.130 КУпАП ставиться у провину те, що він порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та як особа, яка керувала транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху:

- водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії;

- учасник дорожнього руху - особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному.

Згідно з п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 4 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні правопорушення на транспорті» під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Відповідно до частин 1-3 ст.266 КУпАП визначено, що оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції підлягають особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Положеннями Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція) визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з відповідними ознаками. Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я). У разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Натомість у матеріалах справи про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні об`єктивні дані, підтверджені достатніми, безспірними та безсумнівними доказами, які б вказували на факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, наведених в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить у даному випадку обов`язкову ознаку складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З матеріалів справи, в тому числі відеозаписів, вбачається, що на той момент, коли працівники поліції під`їхали до транспортного засобу «Ssang Yong Kyron», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 стояв біля вказаного транспортного засобу з протилежної сторони від водійських дверцят та курив сигарети. При цьому жодним чином відеозаписами, фотозйомкою чи шляхом безпосереднього спостереження поліцейськими не зафіксовано рух транспортного засобу «Ssang Yong Kyron», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , його зупинку та особу, яка ним керувала. Працівники поліції безпосередньо транспортний засіб не зупиняли та на місце події приїхали, коли вказаний транспортний засіб стояв припаркований. Тобто, матеріали справи не містять жодного достатнього, переконливого та безсумнівного доказу, який би із достовірністю підтверджував, що ОСОБА_1 за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, керував вказаним автомобілем. При цьому поліцейськими не було з`ясовано, де та протягом якого часу перебував ОСОБА_1 після того, як безпосередньо керував автомобілем.

Таким чином, зважаючи на долучені та поставлені під сумнів докази, поліцейські звернулися до особи, яка певний час перебувала на вулиці, не керувала автомобілем, не була учасником дорожньо-транспортної пригоди та не несла обов`язків, передбачених п.п.2.10(є) Правил дорожнього руху, у зв`язку з чим поліцейські не могли надати ОСОБА_1 статус водія вказаного транспортного засобу.

Як зазначено у п.19 постанови Верховного Суду від 26.04.2018 року у справі №338/1/17 візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку відповідними доказами, визначеними ст.251 КУпАП, для підтвердження чого поліцейський мав надати суду, зокрема, відеозапис події, фотокартки тощо.

На переконання суду саме описання правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом його вчинення, без наявності будь-яких доказів його вчинення.

Враховуючи встановлені обставини, пропозиція поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння суперечила положенням раніше наведеного законодавства, оскільки ОСОБА_1 на момент приїзду працівників поліції знаходився поруч зі своїм автомобілем та не міг вважатися водієм вказаного транспортного засобу, тобто суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яке ставиться йому в провину, що виключає в його діях склад вказаного правопорушення. На таку особу не можуть поширюватися вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та ставитись в провину їх порушення.

Достатні підстави не брати до уваги пояснення ОСОБА_1 , які узгоджуються із долученими відеозаписами, відсутні. Об`єктивні докази (відеозаписи тощо), які б спростовували вказані обставини, не долучені.

Таким чином із врахуванням того, що перед судом не доведено достатніми і безсумнівними доказами те, що на момент надходженням пропозиції від працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 перебував у статусі водія, суд, витлумачивши усі сумніви на користь особи, яка притягається до відповідальності, вважає не доведеними відповідні твердження у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Таким чином із врахуванням того, що перед судом не доведено достатніми і безсумнівними доказами те, що за обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 перебував у статусі водія, суд, витлумачивши усі сумніви на користь особи, яка притягається до відповідальності, вважає не доведеним твердження у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, що є підставою до закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 «у встановленому законом порядку відмовився за допомогою приладу «Драгер» та у лікаря-нарколога у медичному закладі у присутності двох свідків». При цьому не вказано від чого саме він відмовився.

Суд зобов`язаний розглядати справу в межах тверджень про вчинення адміністративного правопорушення, вказаних стосовно особи у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Також відповідно до відеозапису події, у порушення положень ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП поліцейські на місці події у присутності двох свідків не пропонували ОСОБА_1 у разі незгоди останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер», пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я. При цьому у письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 взагалі не вказано яким способом працівники поліції пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , від якого останній відмовився.

Відповідно до ст.19 Конституції України посадова особа органу державної влади зобов`язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи те, що суть та обов`язкові ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, належно не викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, поліцейські належно не виконали вимоги ст.266 КУпАП та законодавства, вказаного у тому числі раніше, щодо зазначеного порядку проведення та направлення для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , а також зважаючи на надані докази, суд вважає не доведеним те, що останній відмовився в присутності двох свідків пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння саме у закладі охорони здоров`я та із застосуванням спеціального засобу «Drager», що також виключає в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення. Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Раніше вказані досліджені безпосередньо у суді докази ставлять під обґрунтований та розумний сумнів наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За викладених обставин суд вважає вину ОСОБА_1 не доведеною достатніми та беззаперечними доказами, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ч.1 ст.130, ст.ст.247 п.1, 283-285, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського районного суду

м. Кіровограда В.В. Поступайло