ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер судової справи: 654/3719/20
Провадження № 33/819/26/21 Суддя у 1-й інстанції - Сіянко В.М.
Категорія: ст. 183-1 ч .1 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Красновський І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2021 року м. Херсон

Суддя Херсонського апеляційного суду Красновський І.В., за участю захисника Бєрьозки Ю.В. та особ, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Херсонського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голопристанського районного суду Херсонської області від 18.11.2020 року, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, за ч.1 ст. 183-1 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді суспільно-корисливих робіт на строк 200 годин.

Вирішено питання про розподіл судового збору.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення на примусовому виконанні Голопристанського міськрайонного ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одесса) перебуває виконавчий лист, виданий Голопристанським районним судом Херсонської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліментів. Згідно з довідкою розрахунку розмір заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів за період з 08.2011 по 09.2020 року складає 99 647,67 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред"явлення виконавчого документа до примусового виконання за, що передбачена адміністративна відповідальність, за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою. Зокрема зазначає, що органом, уповноваженим на складання протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема державним виконавцем Голопристанського міськрайонного ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одесса) Фоменко О.І. грубо порушено порядок складання такого протоколу та направлення матеріалів до суду. Так, в порушення норм КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення відсутня відмітка про роз`яснення ОСОБА_1 його прав і обов`язків, а також відмітки про підписання ним протоколу та вручення його копії ОСОБА_1 або ж про відмову від підпису протоколу, і відсутні відомості про свідків чи понятих, які б могли посвідчити факт відмови від його підписання. При цьому в протоколі наявна відмітка про направлення його поштою, проте відсутні будь-які докази відправки. Як зазначає апелянт, вказані обставини прямо підтверджують той факт, що протокол про адміністративне правопорушення складався за відсутності ОСОБА_1 , без його повідомлення про таке складання та без вручення і без направлення йому копії такого протоколу, чим грубо порушено права гарантовані КУпАП. Вважає, що суд повно та всебічно не дослідив обставини справи, не надав належної оцінки доказам, наявних у матеріалах справи та прийшов до необґрунтованого висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 183-1 КУпАП. Так стверджує, що суд не звернув увагу на те, що у травні 2018 року виконавче провадження було закінчене у зв`язку із поверненням виконавчого документу стягувачу, а у листопаді 2019 року поновлено після скасування державним виконавцем власної постанови, про що він не знав. Лише 18.09.2020 року отримав постанову про відкриття виконавчого провадження. Таким чином, стверджує, що з травня 2018 року виконавче провадження вважалось закінченим та не здійснювалось.

Просить постанову суду скасувати, а справи закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника Бєрьозку Ю.В. та скаржника ОСОБА_1 , які підтримали апеляційні вимоги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП - апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 7 КУпАП - провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП - суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Суддею апеляційної інстанції встановлено, що відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 24 від 28.10.2020 року, згідно якого на виконання виконавчого документа № 2-123, виданого Голопристанським районним судом 16.02.2011 року, розмір заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів за період з 08.2011 по 09.2020 року складає 99 647,67 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Висновок суду першої інстанції ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який, на противагу твердженням апелянта, складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, підписано відповідною посадовою особою, та направлено ОСОБА_1 поштою, що в цілому не суперечить вимогам КУпАП, адже, якщо при складенні протоколу особа, яка притягується до відповідальності, не була присутня, то за відсутності законодавчо визначених механізмів, які б забезпечували можливість вручення примірнику протоколу такій особі в іншій спосіб, найбільш сприятливим, для забезпечення можливості ознайомлення особи з його змістом, є направлення його поштою, що в даному випадку і було здійснено державним виконавцем, а також копією виконавчого листа № 2-123/2011 від 16.02.2011 року, виданого Голопристанським районним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання: сина ОСОБА_3 1/4 частині з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.07.2010 року, копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 02.03.2011 року, розрахунком заборгованості по аліментам, яка станом на 01.09.2020 року становить 99 647,67 грн., ( а.с.5-11).

Що ж стосується посилання апелянта про те, що у травні 2018 року виконавче провадження було закінчене у зв`язку із поверненням виконавчого документу стягувачу, а у листопаді 2019 року поновлено і лише 18.09.2020 року отримав постанову про відкриття виконавчого провадження не є підставою для скасування судового рішення, оскільки ОСОБА_1 знав про своє зобов`язання сплачувати аліменти на належне матеріальне утримання свого сина ОСОБА_3 .

Інші доводи ОСОБА_1 були предметом розгляду в суді першої інстанції і суд правильно прийшов до висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1КУпАП, і ці висновки вони не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року "Романаускас проти Литви" судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим; У рішенні ЄСПЛ від 21.07. 2011 року по справі "Коробов проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції обґрунтовано оцінено встановлені фактичні обставини правопорушення, досліджено та перевірено докази, постанова суду відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Стягнення на ОСОБА_1 накладено відповідно до вимог ст. 33 КУпАП у межах, установлених ч.1 ст. 183-1 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, його майнового стану, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Таким чином, при винесенні оскаржуваної постанови суд правильно оцінив зібрані у справі докази та обґрунтовано дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 має місце склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду, а отже відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції, підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Голопристанського районного суду Херсонської області від 18.11.2020 року, щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського апеляційного суду І.В. Красновський