Номер провадження: 33/813/135/21
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Громіка Р.Д.,,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2020 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 074448 від 29.06.2020 року, встановлено, що 29.06.2020 року о 15 год. 50 хв. в Одеській області, Роздільнянському районі, 430 км. автодороги М-05, ОСОБА_1 керуючи т/з ЗАЗ-110307 д/н НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не переконався в безпеці та здійснив зіткнення з т/з ЗАЗ Forza д/н НОМЕР_2 , котрий рухався в попутному напрямку.

При ДТП транспортні засоби отримали пошкодження. Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п. 10.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

До суду першої інстанції ОСОБА_1 з`явився, просив суд закрити у справі провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, клопотання про закриття провадження, з котрим він звернувся раніше до суду, підтримав. Пояснив, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 074448 від 29.06.2020 року відомості не відповідають дійсності. Також пояснив, що напрямку руху він не змінював та не перестроювався між смугами дорожнього руху, окрім того зазначив, що виконав усі вимоги правил дорожнього руху, тобто провини у вчиненні ним зазначеного адміністративного правопорушення немає.

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2020 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. в дохід держави; стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 гривень 40 коп.

Не погодившись із вищевказаною постановою суду, 20 жовтня 2020 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2020 року та закрити провадження по справі.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що:

1)він не змінював напрямку руху та не перестроювався;

2)працівниками поліції невірно вказано місце вчинення адміністративного правопорушення, оскільки відповідно до листа УКРАВТОДОРА від 17.08.2020р. №5009/7/7.2-9-262/15-20 зупинка «Єгорівка» знаходиться на км 435+320 (ліворуч);

3)з пояснень ОСОБА_2 вбачається, що він рухався по четвертій лівій полосі дороги, хоча на усіх фотографіях наявні лише три смуги руху в сторону м. Києва.

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Приморського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2020 року, мотивуючи тим, що копію оскаржуваної постанови суду апелянт отримав лише 15 жовтня 2020 року.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 дійсно отримав копію оскаржуваної постанови 15 жовтня 2020 року, апеляційний суд вважає за можливе визнати причини пропущеного строку поважними та поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Приморського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2020 року.

01 грудня 2020 року до Одеського апеляційного суду від ОСОБА_2 клопотання про приєднання до матеріалів справи диску з моментом ДТП.

30 грудня 2020 року ОСОБА_2 подав до суду клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення «Zoom», яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_2 проживає у м. Кременчук, а тому відсутня можливість з`явитись у судове засідання у м. Одеса.

Постановою Одеського апеляційного суду від 05 січня 2021 року відмовлено у задоволенні цього клопотання ОСОБА_2 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

05 січня 2021 року від ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення, в яких апелянт зазначає, що відеозапис, поданий потерпілою особою, не може вважатись належним доказом, оскільки протокол №074448 не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний запис. Крім того, ОСОБА_1 просить розглянути апеляційну скаргу без його участі.

06 січня 2021 року ОСОБА_2 подав до суду клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою відеозв`язку «EASYCON» з призначенням суду, який буде відповідальним за проведення відеоконференції, яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_2 проживає у м. Кременчук, а тому відсутня можливість з`явитись у судове засідання у м. Одеса.

Постановою Одеського апеляційного суду від 11 січня 2021 року також відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Будучи належним чином повідомленим про місце і час розгляду справи, сторони у справі не з`явились в судове засідання до суду апеляційної інстанції. При цьому, були проінформовані, що у разі неявки без поважних причин чи неповідомлення про причини неприбуття, справа може бути розглянута за відсутності учасників.

З метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності сторін у справі на підставі тих доводів, викладених в ній, а також доказів, які містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладаючи на нього відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції згідно із вимогами ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясував всі фактичні обставин, що мають істотне значення для її розгляду, ухваливши законне та обґрунтоване рішення.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п. 10.1, ПДР. Тому, розглядаючи дану категорію справ, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п. 10.1 ПДР України, який зазначений в протоколі працівником поліції.

Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху (п. 10.1 ПДР).

У разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортними засобами, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроюватися (п. 10.3 ПДР).

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Згідно із ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційним судом встановлено, що факт порушення ОСОБА_1 п. 10.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 124 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

1) протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №074448 від 29.06.2020р. (а.с. 2);

2) схемою дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 3);

3) письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , (а.с. 4-5).

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №074448 від 29.06.2020р., ОСОБА_1 29 червня 2020 року керуючи автомобілем ЗАЗ-110307 д/н НОМЕР_1 , рухаючись на 430 км. Автодороги М-05 у Роздільнянському районі Одеської області, не переконався в безпечності руху та вчинив зіткнення з ЗАЗ Forza д/н НОМЕР_2 , котрий рухався в попутному напрямку, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Такими діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 10.1 ПДР України.

Протокол про адміністративне правопорушення це документ, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі, однак може бути доказом у справі лише у разі відповідності вимогам ст. 256 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №074448 від 29.06.2020р.р., складений уповноваженою особою, а його зміст повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, при цьому протокол підписаний особою, яка його склала, та безпосередньо ОСОБА_1 .. Таким чином, апеляційний суд в силу вимог ст. ст. 251-252 КУпАП визнає його належним та допустимим доказом по справі.

Питання наявності у діях водія порушень ПДР та визнання особи винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення лежить у юридичній площині і відноситься виключно до компетенції суду.

Таким чином, оцінюючи вищезазначені докази окремо та в їх сукупності, ґрунтуючись на внутрішньому переконанні, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ЗАЗ-110307 д/н НОМЕР_1 , не переконався в безпечності руху та вчинив зіткнення з іншим ЗАЗ Forza д/н НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, порушивши при цьому вимоги п. 10.1 ПДР, оскільки такий висновок ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи.

Щодо доводів апеляційної скарги про неправильне визначення працівником патрульної поліції місце вчинення ДТП та неправильне зазначення потерпілою особою ОСОБА_2 полоси руху, то суд апеляційної інстанції вважає вказані обставини такими, що не носять суттєвий характер при дослідженні обставин ДТП, а також справи про адміністративне правопорушення в цілому.

Щодо обґрунтування апеляційної скарги в частині не зміни напрямку руху та не перестроювання, то суд апеляційної інстанції критично ставиться до вказаних доводів, оскільки з відеозапису, наданого ОСОБА_2 , чітко вбачається, що ОСОБА_1 , виїжджаючи з прилеглої дороги на головну, вирішив перетнути всі смуги траси для виконання маневру «розворот» в сторону м. Одеси.

З приводу належності такого доказу як відеозапису моменту ДТП, то суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступні обставини.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами ....., а також іншими документами.

Сторони у справі не заперечують події, які відбуваються на відеозаписі. Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що події, які зафіксовані у відеозаписі з відеореєстратора, повністю співпадають із фотографіями, які додані до апеляційної скарги.

Апеляційний суд звертає увагу, що кожен водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Крім того, в рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, не зважаючи на те, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнав, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за порушення ним вимог п. 10.1 ПДР України.

Зазначений висновок суду також відповідає завданням КУпАП, яким є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Своєчасний і правильний розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачених, в тому числі ст. 124 КУпАП, має важливе значення для забезпечення безпеки дорожнього руху й експлуатації транспорту, захисту життя та здоров`я людей, майнових прав фізичних і юридичних осіб (п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»).

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Приморського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік