Справа № 206/79/21
Провадження № 3/206/123/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року суддя Самарського районного суду міста Дніпропетровська Маштак К.С. в залі суду в м. Дніпро, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який тимчасово не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 3 ст. 126, ч. 4 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До суду на розгляд одночасно надійшли три протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 3 ст. 126, ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Так, 25.12.2020 о 20 год. 00 хв. в м. Дніпро на перехресті вул. М. Малиновського та Самарського узвізу водій ОСОБА_1 керував автомобілем IVECO 4912 д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Самарський узвіз виконував поворот праворуч на вул. М. Малиновського при виїзді з перехрещення проїзних частин, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем Renault д.н.з. НОМЕР_2 з причепом д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрямку, після чого продовжив рух та здійснив зіткнення з автомобілем MERSEDES-BENZ E240 д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_3 , котрий рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.5 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність ст. 124 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , 25.12.2020 о 20 год. 00 хв. після того як потрапив у ДТП за його участі вжив алкогольний напій до проведення уповноваженою особою медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.10є ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

До того ж, ОСОБА_1 , 25.12.2020 о 20 год. 00 хв. керував транспортним засобом IVECO 4912 д.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи обмеженим Самарським відділом Державної виконавчої служби м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області у праві користування транспортними засобами постановою від 13.05.2019, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 126 КУпАП.

26.01.2021 від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про перенесення розгляду справи на іншу дату за сімейними обставинами, однак на підтвердження даних обставин жодного доказу до заяви не долучено, що не може бути поважною причиною для відкладення розгляду справи, та така заява на переконання суду подана лише для затягування розгляду справи з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП та уникнення відповідальності за скоєне, отже суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та задоволення відповідно заяви ОСОБА_1 .

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, зловживаючи своїм правом на участь у розгляді справи, оскільки достовірно знав, що відносно нього складено протоколи, які направлено до суду. Жодних доказів своєї невинуватості, заяв чи клопотань про витребування доказів або призначення відповідних експертиз суду не надав. Тому, на підставі ст. 268 КУпАП, суддя вирішив розглядати справу без участі ОСОБА_1 , оскільки він належно повідомлений про час та місце розгляду справи судом.

Крім того, оголошення про розгляд справ містяться на офіційному веб-сайті судової влади, що дає особі можливість дізнатися про стан судового провадження.

Згідно ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколів про адміністративні правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу, тому суддя вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Тим більше, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративні правопорушення за ст. 124, ч. 3 ст. 126, ч. 4 ст. 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п. 2.10 є ПДР, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Відповідно до п. 10.5 ПДР поворот необхідно виконувати так, щоб під час виїзду з перехрещення проїзних частин транспортний засіб не опинився на смузі зустрічного руху, а у разі повороту праворуч слід рухатися ближче до правого краю проїзної частини. Виїзд з перехрестя, де організовано круговий рух, може здійснюватися з будь-якої смуги, якщо напрямок руху не визначено дорожніми знаками чи розміткою і це не створить перешкод транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку праворуч. Ці вимоги ПДР ОСОБА_1 не виконав та порушив.

Диспозицією ст. 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Диспозицією ч. 3 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Диспозицією ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду. Дії ОСОБА_1 кваліфікуються вірно за ст. 124, ч. 3 ст. 126, ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення ДПР18 № 100644 від 25.12.2020, схемою місця ДТП від 25.12.2020, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП підтверджується письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення ДПР18 № 100649 від 25.12.2020, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , постановою Самарського відділу Державної виконавчої служби м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області від 13.05.2019 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП підтверджується письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення ДПР18 № 010629 від 25.12.2020, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розпискою ОСОБА_6 , відеозаписом з нагрудної камери поліцейського та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, зокрема, винуватість водія ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 3 ст. 126, ч. 4 ст. 130 КУпАП поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколах про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП від 25.12.2020, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , постановою Самарського відділу Державної виконавчої служби м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області від 13.05.2019 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , розпискою ОСОБА_6 , відеозаписом та іншими матеріалами справи в їх сукупності. Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Обставин, які б спростовували дані, що містяться в матеріалах адміністративної справи, з урахуванням наявних у справі доказів, судом не встановлено.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей вважаю вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 3 ст. 126, ч. 4 ст. 130 КУпАП, доведеною повністю.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За загальними правилами накладення стягнення за адміністративне правопорушення, встановленими ст. 33 КУпАП стягнення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України (ч. 1 ст. 33 КУпАП). При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

За вчинення правопорушення за ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачене адміністративне стягнення у виді штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Враховуючи обставини справи, особу правопорушника, з урахуванням відсутності обставин, що обтяжують та обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, ступінь небезпеки для суспільства даних видів правопорушень, приймаючи до уваги ступінь його вини, враховуючи те, що водій одночасно притягується до відповідальності за ст. 124, ч. 3 ст. 126, ч. 4 ст. 130 КУпАП, суд вважає необхідним притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124, ч. 3 ст. 126, ч. 4 ст. 130 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню за більш серйозне правопорушення в межах санкції ч. 4 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Крім того, згідно ст. 40-1 КпАП України, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку його накладено у розмірі визначеному ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року (зі змінами і доповненнями).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 33-35, 124, 126, 130, 221, 245, 276-280, 283-287 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 124, ч. 3 ст. 126, ч. 4 ст. 130 КУпАП та накласти на нього, на підставі ст. 36 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу у дохід держави у розмірі 1200 (однієї тисячі двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Суддя К.С. Маштак