1Справа № 335/4554/21 3/335/1112/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2021 року суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Соболєва І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції Головного управління поліції в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який протягом року не притягався до адміністративної відповідальності, працюючого керуючим магазину «Хозяюшка», за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 031814 від 14.04.2021, ОСОБА_1 , 14.04.2021 о 11 год. 30 хв. знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, вул. Нижньодніпровська, 4, магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », здійснював реалізацію товарів побуту, які не відносяться до категорії побутової хімії та засобів гігієни, чим своїми діями порушив п.п. 4 п. 3-5 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просив закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, так як він жодного правопорушення не вчиняв, оскільки він є найманим працівником і не наділений повноваженнями приймати рішення про роботу магазину. Дані рішення приймаються виключно директором магазину.

Вислухавши ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, прихожу до таких висновків.

Суддею встановлено, що згідно протоколу ОСОБА_1 , 14.04.2021 о 11 год. 30 хв. знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, вул. Нижньодніпровська, 4, магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », здійснював реалізацію товарів побуту, що відносяться до категорії побутової хімії та засобів, чим своїми діями порушив п.п. 4 п. 3 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Так, ч. 1 ст. 44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» , іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ст. 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб , карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, які і є відповідними правилами, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 44-3КУпАП .

Відповідно до п.п. 4 п. 3-5 Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 в редакції на час складання протоколу, забороняється приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері торговельного і побутового обслуговування населення, крім: приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які торгують товарами на торговельних площах, не менше 60 відсотків яких призначено для торгівлі продуктами харчування, пальним, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами гігієни та побутовою хімією, засобами зв`язку, друкованими засобами масової інформації, ветеринарними препаратами, кормами, насінням і садивним матеріалом, засобами захисту рослин, без обмеження доступу відвідувачів до інших товарів, представлених в асортименті зазначених суб`єктів господарювання.

Отже, заборона здійснення діяльності стосується саме суб`єкта господарювання і тому в даному випадку суб`єкт адміністративного правопорушення є спеціальний.

Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 ГК України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Відповідно до ст. 42 ГК України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 55 ГК України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно до ст. 65 ГК України, управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді. Керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи.

Таким чином, відповідальність за порушення заборони здійснення торгівельної діяльності в період карантину може нести лише власник підприємства або уповноважена ним посадова особа.

Так, у даному випадку судом встановлено матеріалами справи факт перебування ОСОБА_1 в магазині 14.04.2021 та факт здійснення реалізації товарів побуту, які не відносяться до категорії побутової хімії та засобів гігієни у цей час.

Разом з цим в матеріалах справи відсутні докази про наявність в ОСОБА_1 статусу суб`єкта господарювання, а також доказів стосовно перебування ОСОБА_2 на посаді керуючою магазину і про його посадові обов`язки на підтвердження наявності повноважень зупинення торгівлі, що має істотне значення для притягнення особи до адміністративної відповідальності .

Крім того, судом встановлено, що згідно довідки Запорізької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області, саме ОСОБА_3 перебуває на обліку в Запорізькій ОДПІ з 16.10.2018. Здійснює діяльність на загальній системі оподаткування.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_3 являється фізичною особою-підприємцем. Вид економічної діяльності роздрібна торгівля уживаними товарами в магазинах.

Відповідно до ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

У відповідності до п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №2 3-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення .

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»,- визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, при відсутності достатніх і переконливих доказів скоєння адміністративного правопорушення та наявності вини ОСОБА_1 , справу про адміністративне правопорушення у відношенні нього слід провадженням закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 245, 247 п. 1, 280 КУпАП України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня ухвалення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який ухвалив постанову.

Суддя І.П. Соболєва