Справа № 740/1455/21
Провадження № 3/740/649/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 травня 2021 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді -Ковальової Т.Г.,

за участі секретаря судових засідань Дьоміної Н.А.,

особи, яка притягається до адмінвідповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Царенка .А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює начальником управління житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради Чернігівської області, проживає по АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно надісланого до суду протоколу про адміністративне правопорушення від 05.03.2021, складеного поліцейським Ніжинського РВП, 05 березня 2021 року о 18 год 30 хв в м.Ніжині по вул.Батюка водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «TOYOTA CAMRY», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується тестуванням на алкоголь, яке здійснене приладом «Драгер», тест № 1099 від 05.03.2021, з результатом 0, 75 проміле в присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, в якому зазначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказаний факт підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №383479 від 05 березня 2021 року, диском з відеозаписом, який міститься в матеріалах справи і переглянутий у судовому засіданні.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та зазначив, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком КНП «Ніжинської центральної міської лікарні ім.М.Галицького» куди він звернувся самостійно та пройшов медичний, за результатами якого ознак сп`яніння не виявлено.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Царенко А.А. в судовому засіданні просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення з посиланням на те, що у протоколі не зазначені ознаки сп`яніння, які мав ОСОБА_1 , та відсутній акт огляду, передбачений Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тому перевагу має висновок медичного огляду за наслідками самозвернення ОСОБА_1 про те, що ознак сп*яніння не виявлено, виходячи з принципу, що всі сумніви тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку передбачено адміністративну відповідальність

Згідно диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до п.п.«а» п.2.9. ПДР України водієві забороняється керувати транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

В силу положень ст.251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів.

Незважаючи на невизнання своєї вини, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №383479 від 05 березня 2021 року.

Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджуються результатом тестування на алкоголь, яке здійснене приладом «Драгер» АLCOTEST 6810, тест № 1099 від 05.03.2021, згідно якого ОСОБА_1 на момент огляду перебував у стані алкогольного сп`яніння з результатом 0, 75 проміле.

З відеозапису, що міститься у матеріалах справи, зафіксовано проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння шляхом продуву приладу «Драгер» в присутності двох свідків, при цьому від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі він відмовився в присутності свідків. Після чого ОСОБА_1 повідомлено щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУПАП та запропоновано надати пояснення, в яких він зазначив, що випив одну пляшку пива.

За фактичних обставин справи беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 , порушуючи вимоги ПДР України, скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи та були повно та всебічно досліджені під час судового засідання.

Посилання адвоката на відсутність акту та невказання у протоколі ознак сп*яніння не можуть повністю спростовувати фактів, які в них зафіксовано, що відповідає висновкам Верховного Суду ( №642/5974,13-к від 11.04.2019).

При цьому суд враховує, що ознаки сп*яніння зафіксованона диску з відеозаписом із зазначенням запаху алкоголю, а також факт вживання пляшки пива власноручно засвідчений ОСОБА_1 у протоколі про адмінправопорушення.

Висновок про результати медичного огляду від 05.03.2021 за наслідками само звернення ОСОБА_1 із записом про те, що у нього не виявлено ознак сп*яніння, суд не розцінює як належний і допустимий доказ з урахуванням того, що ОСОБА_1 під частестуванням на алкоголь приладом «Драгер», тест № 1099 від 05.03.2021, з результатом 0, 75 проміле погодився і сумнівів у їх достовірності не виказував та відмовився від пропозиції пройти медичний огляд у медичному закладі, що також зафіксовано на відеозапису.

Невизнання своєї вини суд розцінює, як спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності за вчинене адмінправопорушення, що, на думку суду, є невиправданим, оскільки вина правопорушника у скоєному адміністративному правопорушенні знайшла своє підтвердження дослідженими в суді доказами.

Оцінюючи досліджені та перевірені докази в їх сукупності, суд виходить з того, що відповідно п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 при оцінці доказів, як правило, суд застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає із справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушння, яке становить підвищену суспільну небезпеку в сфері безпеки дорожнього руху, особу правопорушника, який згідно протоколу вперше притягається до адміністративної відповідальності. При цьому суд розглядає справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення і згідно КУпАП не повноважний виходити за його межі.

За змістом ст.251, 254 КУпАП обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протокол про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є актом обвинувачення і повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП, при цьому суд не має права брати на себе функцію обвинувачення та у будь- який спосіб конкретизувати зміст обвинувачення, вказаного у протоколі, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, що слідує із загальних засад судочинства, закріплених у ст.129 Конституції України.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафуз позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки особі, що скоїла адміністративне правопорушення, необхідно призначити стягнення, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.

З ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Керуючись ст.33, 40-1, 221, 280, 283, 284 КУпАП, суд

постановив:

Притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень штрафу на користь державиз позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

У разі несплати штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення постанови про накладення штрафу у порядку примусового виконання постанови відділом державної виконавчої служби стягується подвійний розмір штрафу у сумі 20 400 грн

Стягнути з ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн судового збору на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Головуюча суддя Т.Ковальова