СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 362/2049/21
пр. № 3/759/4042/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Бабич Н.Д., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, що надійшли з Фастівського районного управління поліції Національної поліції України Головного Управління в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , - за ч. 2 ст. 123 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

12.05.2021 року до Святошинського районного суду м. Києва на підставі Постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.04.2021 року надійшла справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 123 КУпАП.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , 20.03.2021 року приблизно о 16:00 год., керуючи транспортним засобом - автомобілем марки "Сузукі", державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись в смт Калинівка по вул. Залізнична, 104, здійснив виїзд транспортного засобу на залізничний переїзд при ввімкненому забороненому (червоному) сигналі світлофора, чим порушив п.20.5 в ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , свою вину не визнав, просив справу відносно нього закрити за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення, надав до суду письмові пояснення.

Суд, розглянувши справу, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оцінивши досліджені в судовому засідання докази з точку зору їх належності та допустимості, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши всі обставини справи у їх сукупності, суд приходить наступників висновків.

Диспозиція ч.2 ст.123 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за в`їзд на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений.

Виходячи із змісту п.20.5 «в» Правил дорожнього руху України,затверджених Постановою Кабінету МіністрівУкраїни №1306від 10.10.2001, рух через переїзд забороняється, якщо увімкнено заборонний сигнал світлофора чи звуковий сигнал незалежно від наявності та положення шлагбаума.

Згідно із складеним щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №083095, водій здійснив виїзд на залізничний переїзд коли це забороняється, а саме при увімкненому сигналу світлофора.

За таких обставин, суд доходить висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення у сфері транспорту. Його дії суд кваліфікує за ч.2 ст.123 КУпАП, так як він будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила руху через залізничні переїзди.

Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення, суд, виходячи із положень ст.23 КУпАП, зазначає, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, враховуючи доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суддя вважає, що для досягнення мети адміністративного стягнення на ОСОБА_1 необхідно накласти стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.2 ст.123 КУпАП України у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки саме таке стягнення буде сприяти вихованню правопорушника у дусі додержання законів України, а також запобігати вчиненню ним нових правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ст.ст. 40-1, 283 КУпАП з правопорушника слід стягнути 454,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.40-1, 283, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід державив розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень без оплатного вилучення транспортного засобу у його власника.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Суддя Н.Д. Бабич