Номер провадження: 33/813/50/21
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дрішлюка А.І.

при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2020 рокув справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.89 КУпАП щодо ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

01 грудня 2020 року постановою Приморського районного суду м. Одеси (суддя Циб І.В.) провадження по адміністративній справі про притягнення до відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 89 КУпАП закрито в зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Не погоджуючись з вказаною постановою ОСОБА_1 (володілець тварини) подала апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси, яка була отримана судом першої інстанції засобами поштового зв`язку 07 грудня 2020 року. Апелянт вказує, що постанова Приморського районного суду м. Одеси є незаконною, безпідставною, та яка була прийнята з суттєвим порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт також наводить власний виклад обставин справи та наголошує на тому, що судом першої інстанції не було враховано той факт, що правопорушення є триваючим, а тому адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, а не з дня вчинення. Апелянт вказує на те, що під час винесення постанови судом не було встановлено вину громадянина ОСОБА_2 всупереч наявному протоколу про адміністративне правопорушення; показаннями свідків та довідкою Лиманської районної державної лікарні. Апелянт також посилається на відсутність доказів щодо факту образ з її сторони до ОСОБА_2 та його дружини.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30 грудня 2020 року було відкрито апеляційне провадження за описаною вище скаргою.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Їх неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши всі фактичні обставини, апеляційний суд відмовляє в задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції виходив з того, що датою вчинення адміністративного правопорушення є 11.08.2020 року, тобто на момент розгляду справи тримісячний строк притягнення особи до адміністративної відповідальності закінчився. У разі закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється. КУпАП чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Тому суд вирішив закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та, відхиляючи доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті.

У чинному законодавстві України не визначено поняття «триваюче правопорушення». Разом з тим за загальноприйнятим у теорії права визначенням триваючим вважають правопорушення, яке починається з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, коли винна особа не виконує конкретний покладений на неї обов`язок або виконує його неповністю чи неналежним чином, а потім така бездіяльність триває протягом певного проміжку часу до моменту виконання установлених обов`язків або виявлення правопорушення (постанова ВП ВС від 11.12.2018 року в справі № 810/1224/17).

За диспозицією ч. 1 ст. 89 КУпАП жорстоке поводження з тваринами - знущання над тваринами, завдання побоїв або вчинення інших насильницьких дій, що завдали тварині фізичного болю, страждань і не спричинили тілесних ушкоджень, каліцтва чи загибелі, залишення тварин напризволяще, у тому числі порушення правил утримання тварин, несуть встановлену законом відповідальність. Вказане правопорушення не є триваючим. Отже, суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо закриття провадження в справі в зв`язку з закінченням строків на притягнення до адміністративної відповідальності.

Щодо встановлення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне. Як було вище зазначено подія, яка є предметом судового розгляду, мала місце 11.08.2020 року, адміністративне правопорушення, передбачене ст. 89 КУпАП не є триваючим, матеріали справи про адміністративне правопорушення, після доопрацювання, надійшли до суду першої інстанції 17.11.2020 року, тобто після закінчення строків для притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 38 КУпАП (а.с. 29).

Отже, вказані обставини виключали можливість здійснення судом процесуальних дій щодо дослідження фактичних обставин справи, оскільки строки для притягнення особи до адміністративної відповідальності на момент надходження матеріалів справи до суду вже закінчились.

Тому суд першої інстанції правильно вирішив питання про закриття провадження в справі без встановлення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. За таких обставин доводи апеляційної скарги відхиляються апеляційним судом.

Одночасно апеляційний суд зауважує, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Інші доводи апеляційної скарги з врахуванням надходження справи поза межами строку передбаченого законом не впливають на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

12.01.2021 року м. Одеса