Справа № 944/4448/20
Провадження №3/944/8/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.01.2021 рокум.Яворів

Суддя Яворівського районного суду Львівської області Поворозник Д.Б., розглянувши матеріали, які надійшли з Яворівського відділу поліції ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 19 жовтня 2020 року о 22 год 00 хв на 52 км + 500 м автодороги Львів-Краківець керував автомобілем у якому не освітлювався номерний знак та без увімкненого ближнього світла фар, після чого був зупинений працівниками поліції. На вимогу пред`явити документи на автомобіль та посвідчення водія категорично відмовився, а саме виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою працівниками поліції, на неодноразові вимоги припинити такі дії не реагував.

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, заперечив викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини та пояснив таке. 19 жовтня 2020 року близько о 22 год їхав разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виїхали з магазину в с. Наконечне та поїхали на автомийку. Дорогою його зупинили працівники поліції і до автомобіля підійшов поліцейський ОСОБА_4 . На його вимогу він надав посвідчення водія, а ОСОБА_2 реєстраційне посвідчення на транспортний засіб. Після цього підійшов поліцейський ОСОБА_5 , який також попросив надати посвідчення водія, що він і зробив. Однак поліцейські сказали, втретє сказали надати зазначені документи, мотивуючи тим, що його особу не встановлено в повному обсязі. Він відмовився надавати посвідчення водія, пояснивши, що двічі надавав його, і дане посвідчення поліцейський перевірив у своїй електронній базі даних. Однак, поліцейській і далі вимагали надати зазначені документи, а після цього почали витягувати його з машини та заламувати руки. Його захищали дружина ОСОБА_3 , брат та ОСОБА_2 . В цей момент поліцейський ОСОБА_4 вдарив в обличчя його дружину ОСОБА_3 , що обурило його. Саме у зв`язку із такими неправомірними діями поліцейських, він висловлювався в їх бік нецензурними словами. Побої у дружини не знімали, оскільки вона поїхала на роботу. ОСОБА_6 , яка є дружиною його брата зателефонувала на 102. Також зазначив, що коли він пред`явив посвідчення водія, а ОСОБА_2 реєстраційне посвідчення нагрудна камера була виключена. Також інспектори поліції нагрудні камери періодично виключали. Свідки, що зазначені у протоколі є працівниками автомийки, їх запросили інспектори та записали їхні дані. Він поїхав до Яворівського відділу поліції писати скаргу на неправомірні дії поліцейських. Крім того, зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення було складено за його відсутності.

Допитана в судовому засіданні за клопотанням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідок Родич ОСОБА_7 , ствердила, що 19 жовтня 2020 року їхала разом з ОСОБА_1 , їх зупинили інспектори поліції на автомийці, сказали що не горить підсвітка номерного знаку, а коли вона подивилися підсвітка горіла. ОСОБА_1 двічі показував посвідчення водія інспекторам. Також інспекторм він показував посвідчення депутата сільської ради. Поліцейські почали витягувати ОСОБА_1 з машини, заламували йому руки, вони захищали за його. Один із інспекторів був без маски і мав запах алкоголю саме той, який пізніше вдарив ОСОБА_3 . Розпочався конфлікт. Поліцейські хотіли забрати ОСОБА_1 до районного відділу поліції, однак вони казали, що готові їхати разом з ним до Яворівського відділу поліції, але поліцейській вимагали, що ОСОБА_1 їхав у службовому автомобілі, на що вони не погодилися, оскільки переживали, щоб до нього не застосовували фізичну силу. Також вона телефонувала на лінію 102, однак ніхто не приїхав, тому вони поїхали до Яворівського відділу поліції, щоб подати скаргу на неправомірні дії працівників поліції.

Допитана в судовому засіданні за клопотанням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідок ОСОБА_3 , яка є дружиною ОСОБА_1 ствердила, що 19 жовтня 2020 року їхала разом з ОСОБА_1 на автомийку, за ними їхала поліцейський автомобіль, їх зупинили працівники поліції та повідомили, що не працює підсвітка номерного знаку. ОСОБА_1 показував посвідчення водія двічі, а також посвідчення депутата сільської ради. Інспектори поліції почали витягувати його з машини, заламувати руку, вони його захищали. В цей час інспектор ОСОБА_4 наніс їй тілесні ушкодження, побої вона не знімала, оскільки того вечора їхали на роботу. Пізніше вони поїхали у лікарню, поміряли тиск, побої проявилися на третій день. ОСОБА_2 подзвонила на 102, однак ніхто не приїхав. Вони поїхали до Яворівського відділу поліції щоб подати скаргу. Також вказала, що ОСОБА_1 штраф за те, що не підсвічувався номерний знак, сплатив.

В судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_8 просила закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП. Зазначила, що дії працівників поліції були протиправними. Порушення правил дорожнього руху, яке виразилось у тому, що ОСОБА_1 керував автомобілем без увімкненого ближнього світла фар та освітленого номерного знаку, не було. ОСОБА_9 одразу на вимогу працівниками поліції надав посвідчення водія, також надав посвідчення депутата сільської ради, а ОСОБА_2 у свою чергу надала реєстраційний документ на транспортний засіб. При цьому ОСОБА_1 сплатив штраф за порушення ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП та сплата ОСОБА_2 штрафу за ч. 1 ст. 126 КУпАП, що характеризує його, як законослухняного громадянина. Також ОСОБА_1 позитивно характеризує, те, що він є депутатом сільської ради. Штраф ОСОБА_1 сплатив, хоч і не погодився із цими правопорушеннями, оскільки вважав, що на цьому конфлікт із поліцейськими закінчиться і щодо нього не будуть складати будь-які інші протоколи.

Заслухавши особу, яка притягається до відповідальності, його захисника та свідків, дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що не зважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 його вина у вчиненні правопорушення повністю підтверджується доказами, наявними у справі, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 258842 від 19 жовтня 2020 року; рапортом інспектора СРПП № 4 ПП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області Теличко В. від 20 жовтня 2020 року; постановою про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП серії БАБ № 814721 від 19 жовтня 2020 року

Суд критично оцінює пояснення ОСОБА_1 , що він не чинив непокори законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків та розцінює як його намагання уникнути відповідальності за вчинене, зважаючи на таке.

Диспозицією ст. 185 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення - це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.

Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

Відтак, відповідно до ст. 185 Кодексу КУпАП злісна непокора повинна проявлятись у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обов`язків, або у відмові, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок. Слово «непокора» означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги.

Саме таке тлумачення надав Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011.

Злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов`язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки.

Отже, правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні службових обов`язків, оскільки вимога або розпорядження поліцейського це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі та має бути законодавчо обґрунтованим.

Виходячи з диспозиції вказаної статті, для наявності в діях особи складу зазначеного правопорушення необхідна сукупність обов`язкових елементів, таких як перебування працівників поліції при виконанні службових обов`язків, законність розпорядження або вимоги поліцейського, злісна непокора.

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції, встановлено, що подія мала місце в темну пору доби на території автомийки. Відео розпочато з моменту коли один із інспекторів звернувся до ОСОБА_1 з вимогою надати посвідчення водія та документи на транспортний засіб, однак зазначеної вимоги ним виконано не було. Пізніше з автомобіля вийшли два пасажири, а саме допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які почали запитувати про причину зупинки транспортного засобу, їм повідомлено, що причину зупинки роз`яснено водію. Надалі між ними розпочалася словесна перепалка. Працівники поліції неодноразово, наполегливо зверталися до ОСОБА_1 із вимогою надати посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, однак ним такі вимоги було проігноровано.

Водночас слід зазначити, що, відповідно до пунктів 5, 6 Розділу ІІ, пунктів 1, 2 Розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Тому суд погоджується із доводами ОСОБА_1 про те, що інспектори вимикали нагрудні камери, оскільки як встановлено з наданого відеозапису та всупереч наведеним нормам, поліцейський не дотримався безперервного порядку фіксації виконання своїх службових обов`язків, та не надав суду повного відеозапису з моменту зупинки транспортного засобу.

При цьому, зазначений відеозапис містить достатньо даних, які підтверджують, що ОСОБА_1 не підкорився законним вимогам поліцейського при виконанні останнім службових обов`язків, зокрема, пред`явити посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, його поведінка свідчать саме про злісну непокору останнього законним вимогам працівників поліції, що формує собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 про те, що поведінка та лайка, була спровокована незаконними діями саме працівників поліції, оскільки інспектором ОСОБА_4 було завдано тілесних ушкоджень його дружині ОСОБА_3 , судом не приймаються, оскільки суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення полягає в умисному невиконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обов`язків.

Крім того, як видно із відеозапису, ОСОБА_1 в грубій формі та зухвало спілкувався з поліцейськими, ще до інциденту, коли, як стверджує він і свідки інспектор ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_3 . Також суд враховує, що заява ОСОБА_1 з приводу протиправних дій окремих працівників Яворівського ВП ГУНП у Львівській області розглянута уповноваженою особою і дані обставини перевіряються і не мають значення в межах справи, яка розглядається.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що він двічі надавав працівникам поліції посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, суд зазначає, що у спірному випадку інспектори поліції чітко вказали підстави для надання їм повторно зазначених документів, зокрема посвідчення водія, а саме з метою встановлення особи ОСОБА_1 для оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення. Суд вважає, що така вимога є законною, зокрема згідно з п.п. 2, 5 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про національну поліцію». Також дана вимога була висловлена чітко і неодноразово.

Факту порушення правил дорожнього руху не спростовано і це підтверджено постановами за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП та фактом сплати ОСОБА_1 накладеного нього цією постановою штрафу в розмірі 425, 00 гривень. Твердження ОСОБА_1 та його захисника про протиправність цієї постанови суд відхиляє, оскільки постанова про накладення адміністративного стягнення від 19 жовтня 2020 року не була оскаржена у встановленому законом порядку, є чинною та фактично виконаною.

Також суд зазначає, що у спірному випадку мала місце саме злісна непокора законному розпорядженню поліцейського, а не просто ненадання відповідного документу на вимогу інспектора ( ст. 126 КУпАП), оскільки, як зазначено вище, відмова надавати документи була виражена у грубій і зухвалій формі.

Беручи до уваги викладене, суддя дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

З огляду на наведене, суддя вважає доцільним застосувати до ОСОБА_1 адміністративне покарання у виді штрафу в межах санкції ст. 185 КУпАП в розмірі восьми неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Згідно із ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення стягується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (який на 1 січня 2021 року становив 2270 грн 00 коп.).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40-1, 283, 284, 289, 291 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі восьми неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 136 (сто тридцять шість) гривень 00 копійок в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок судового збору в дохід держави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя Д.Б. Поворозник