Справа № 199/401/21
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 січня 2021 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Сенчишин Ф.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , відомості щодо працевлаштування відсутні,

за ч. 2 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 26 серпня 2020 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні 24 липня 2020 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. За зазначене правопорушення на ОСОБА_2 накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 10200 грн.

Протягом року після вчинення зазначеного правопорушення ОСОБА_2 повторно вчинив адміністративне правопорушення за наступних обставин:

27 грудня 2020 року о 10 год. 30 хв. ОСОБА_2 в районі будинку № 103 по вул. Передовій у м. Дніпрікерував транспортним засобом «ВАЗ 2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, та від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

ОСОБА_2 , належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. На підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП справу розглянуто у його відсутність.

Дослідивши докази та оцінивши їх за внутрішнім переконанням в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення внаслідок винних дій останнього повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, що узгоджуються між собою та не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності та об`єктивності:

?протоколом про адміністративне правопорушення, який оформлений повноважною особою згідно вимог КУпАП;

?письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили, що в їх присутності ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку для визначення стану наркотичного сп`яніння;

?рапортом працівника патрульної поліції Михалика М., яким підтверджений факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та відмови останнього від проходження огляду у встановленому законом порядку для визначення стану наркотичного сп`яніння.

Суд виходить з того, що ОСОБА_2 вважається таким, що ознайомлений зі змістом, як ст. 130, ст. 266 КУпАП, так і Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, оскільки відповідні нормативно-правові акти були офіційно оприлюднені. Стороною захисту не надані докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 має будь-які вади психічного чи розумового розвитку. Таким чином, ОСОБА_2 поза розумним сумнівом, діючи розсудливо, міг співставити свої дії в частині відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння з їх наслідками у виді складення протоколу про адміністративне правопорушення та подальшого накладення адміністративного стягнення.

Надаючи адміністративно-правову кваліфікацію діянням ОСОБА_2 , суд враховує, що за протоколом про адміністративне правопорушення діяння останнього кваліфіковані за ч. 2 ст. 130 КУпАП, яка в редакції Закону України № 1446-VIII від 07 липня 2016 року передбачала відповідальність за повторне протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак зазначена норма з 01 липня 2020 року згідно Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року зазнала змін та передбачала відповідальність за керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В той же час, згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 720-IX від 17 червня 2020 року, відповідні положення з Закону України № 2617-VII від 22 листопада 2018 року були виключені. Вказаний закон набрав законної сили 03 липня 2020 року.

Згідно роз`яснень від 20 липня 2020 року Комітету Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності, з 03 липня 2020 року стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 130 КУпАП (в редакції Закону України № 1446-VIII від 07 липня 2016 року), оскільки він повторно протягом року, керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Суд враховує, що за ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачене стягнення у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі двохсотнеоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вирішуючи питання щодо застосування до ОСОБА_2 такого виду адміністративного стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами, суд виходить з того, що, як вбачається з постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 26 серпня 2020 року, відповідно до довідки Відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області, згідно бази «НАІС» ОСОБА_2 посвідчення водія на право керування транспортними засобами не отримував.

Відповідно до п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КУпАП. Суди не вправі застосовувати таке стягнення тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

При цьому, за п. 1.10 Правил дорожнього руху України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Отже, в розумінні ч. 2 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2 є «іншою особою», для якої передбачене покарання лише у виді штрафу.

За перелічених фактичних обставин, суд дійшов переконання, що необхідним та достатнім для виховання ОСОБА_2 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_2 до доходу держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 33-35, 252, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП (в редакції Закону України № 1446-VIII від 07 липня 2016 року), та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1200 (однієї тисячі двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 до доходу держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок.

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя:

27.01.2021