Справа № 456/2335/21
Провадження № 3/456/1297/2021
ПОСТАНОВА

іменем України

01 червня 2021 року місто Стрий Львівської області

Cуддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитин В.Я., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та особи, яка є потерпілою від вчинення адміністративного правопорушення, розглянувши матеріали, котрі надійшли від Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Карів Червоноградського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, неповнолітніх чи непрацездатних осіб на утриманні не має, непрацюючого, раніше протягом року до адміністративної відповідальності не притягався,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , будучи особою, стосовно якої винесений терміновий заборонний припис, не виконав його, а саме 30.04.2021 року близько 15 год. 20 хв. увійшов у будинок АДРЕСА_1 , де проживає його співмешканка ОСОБА_2 , яка є постраждалою від домашнього насильства, де контактував з нею.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні вищевказаного невиконання термінового заборонного припису, винесеного відносно нього, визнав, щиро покаявся у скоєному та зазначив, що такий факт упродовж усього періоду дії цього термінового заборонного припису мали разовий характер, оскільки йому ніде перебути цей період, а в будинку АДРЕСА_1 , де він проживає разом із ОСОБА_2 , є усі його речі. Відповідно, йому ніде було привести себе до порядку, а саме помитись й переодягнутись перед тим, як піти на місце неофіційних заробітків, а також взяти з собою речі про запас.

ОСОБА_2 , яка є потерпілою від адміністративного правопорушення, у судовому засіданні підтвердила викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини щодо невиконання її співмешканцем ОСОБА_1 термінового заборонного припису по відношенню до неї, однак зазначила, що такі його дії дійсно мали разовий характер, більше не повторювались. Підтвердила також й те що йому дійсно ніде було перебути увесь період дії цього термінового заборонного припису, а також потрібно було переодягтися та помитися, так як потрібно було йти на роботу. Відтак, вона пробачила своєму співмешканцеві та просила не накладати на нього адміністративного стягнення.

Суддя, заслухавши присутніх учасників справи та дослідивши матеріали адміністративної справи, дійшов такого висновку.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність за цією нормою закону настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або за неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

З дотриманням вищенаведених приписів чинного КУпАП, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, доведена у ході судового розгляду та підтверджується:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 105364, котрий складений 30.04.2021 року у чіткій відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення;

-терміновим заборонним приписом серії АА № 181190, винесеним 29.04.2021 року стосовно ОСОБА_1 як кривдника по відношенню до його співмешканки ОСОБА_2 , із такими заходами: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою;

-письмовими поясненнями гр. ОСОБА_1 від 30.04.2021 року з приводу порушення ним термінового заборонного припису;

-письмовими поясненнями гр. ОСОБА_2 від 30.04.2021 року з приводу порушення її співмешканцем ОСОБА_1 термінового заборонного припису.

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки він, будучи особою, стосовно якої винесений терміновий заборонний припис, не виконав його у спосіб порушення заборони на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи та порушення заборони у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

В силу положень ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Проаналізувавши характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення та обставини його вчинення, враховуючи особу порушника, ступінь його вини, а також зазначену у судовому засіданні позицію потерпілої ОСОБА_2 та переконання у відсутності сумнівів щодо добровільності такої позиції останньої, вважаю, що ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення та оголосити йому усне зауваження, оскільки як встановлено у судовому засіданні, порушення згаданих вище заборон термінового заборонного припису носило разовий характер та стосувалося забезпечення кривднику елементарних умов для належного його існування, зокрема таких як можливість помитися та переодягнутися, взяти свої речі на запас, тощо.

За змістом ч. 2 ст. 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відтак, провадження у даній справі підлягає закриттю.

Суддя також враховує, що пунктом 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому, виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення судового збору.

Керуючись ст. ст. 9, 22, 40-1, 173-2, 245, 251-252, 268, 280, 283-285 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та звільнити його від адміністративної відповідальності за вчинення зазначеного адміністративного правопорушення у зв`язку із малозначністю, не накладаючи на нього адміністративне стягнення.

ОСОБА_1 оголосити усне зауваження.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, - закрити.

Копію постанови протягом трьох днів вручити або вислати особі, щодо якої її винесено , про що зробити відповідну відмітку у справі.

Копію постанови у той-же строк вислати особі, яка є потерпілою від адміністративного правопорушення, на її прохання.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу, за наслідками розгляду справи по суті.

Строк пред`явлення даної постанови до виконання становить три місяці.

Суддя В.Я. Микитин