ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/1000/21 Провадження 3/636/366/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2021 Суддя Чугуївського міського суду Харківської області Золотоверха О.О., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №162792 від 09.03.2021, водій ОСОБА_1 09.03.2021, об 11:40 годині в м. Чугуєві, по Фортечному узвозу 25 керував автомобілем Mercedes-Benz Е 250 д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

В судовому засіданні надав до суду письмові пояснення, в яких вказував, що він 09.03.2021 вранці керував автомобілем, їхав з лікарні, куди звертався через сильний головний біль. Так, 09.03.2021 о 08:30 годині сімейний лікар поставив йому діагноз гіпертонія та прописав медикаментозне лікування, він придбав в аптеці ліки, але не став їх вживати, оскільки керував автомобілем.

В подальшому його зупинили працівники поліції, які почали вимагати від нього пройти огляд за допомогою газоаналізатора «Драгер», на який вже було встановлено так званий мундштук. В зв`язку із тим, що працівники поліції відмовились від надання йому запечатаного мундштука, він від продуття «Драгеру» відмовився та повідомив поліцейським про погане самопочуття, після чого його відвезли до лікарні. В лікарні він вказував на її переповненість хворими на «СОVID» та наполягав на тому, що туди навіть заходити небезпечно, потім через підвищений тиск та сильний головний біль він не пам`ятає всіх обставин.

Після візиту до лікарні він вжив прописані лікарем медичні препарати та поїхав до КЗОЗ «Харківський обласний наркологічний диспансер» де самостійно о 13:20 годині пройшов огляд на стан сп`яніння, під час якого ознак сп`яніння виявлено не було. З наступного дня він перебував на лікарняному.

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Гуменний Т.З., що діє на підставі ордеру, в судовому засіданні наполягали на тому, що працівники поліції при оформленні матеріалів стосовно ОСОБА_1 грубо порушили його право на захист, не роз`яснили йому його прав, не надали можливості скористатись правовою допомогою.

Крім того, в судовому засіданні адвокат Гуменний Т.З. наполягав на тому, що в протоколі не відображено, від якого саме виду огляду відмовився його підзахисний, не зазначено посилань на технічний засіб, за допомогою якого відбувалась відеофіксація, долучений до адміністративного матеріалу компакт-диск містить понад двадцять відеофайлів, які очевидно є такими, що їх зроблено на декілька різних відеокамер, вони є «нарізаними» тобто відеофіксація переривалась, що є робить вказаний відеозапис не належним доказом.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 та його захисник просили суд закрити провадження у справі в зв`язку із відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення, суд керується таким.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Аналогічні положення фактично висловлені Європейським судом з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 у справі «Михайлова проти України», який зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Таким чином, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 130 КУпАП, є зафіксована у встановлений законом спосіб відмова водія від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, та відмова водія від огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що і є підставою для складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП та притягнення до адміністративної відповідальності. Обов`язок щодо доведення вказаних обставин покладається на працівників поліції, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

До суду, в якості доказів на підтвердження вказаних фактів, працівниками поліції надано протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 №162792 від 09.03.2021, рапорт працівника поліції, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 09.03.2021, викладені на надрукованих бланках, які заповнені працівником поліції шляхом заповнення вільних строчок та підкреслення необхідних тверджень (а.с. 4,7), компакт-диск із відеофайлами.

Судом вказані свідки викликались для їх безпосереднього допиту, на судове засідання вказані особи не з`явились.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка працівник поліції, який складав протокол стосовно ОСОБА_1 ОСОБА_4 пояснив, що ним був зупинений автомобіль Мерседес, яким керував ОСОБА_1 . Зупиняли автомобіль працівники поліції у зв`язку із порушенням водієм правил дорожнього руху водій не був пристебнутий паском безпеки. Під час складання постанови у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та йому запропоновано продути газоаналізатор, від чого він відмовився при свідках, сказавши що поїде до лікарні. Після приїзду до Чугуївської лікарні ОСОБА_1 почав відмовлятися від проходження огляду на стан сп`яніння, повідомив про погане самопочуття. В зв`язку із його відмовою було складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП, відібрано пояснення у свідків працівників лікарні.

Відеозапис з камер портативних відеорегістраторів, долучений до адміністративного матеріалу, складається з 23 відеофайлів, при перегляді яких встановлено відсутність безперервної фіксації події, що мала місце 09.03.2021, крім того, як слушно вказував захисник протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей щодо технічного засобу, за допомогою якого вказаний відеозапис було здійснено.

Крім того, до адміністративного матеріалу долучено копію постанови від 09.03.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП, проте вказана копія постанови, на думку суду, жодним чином не є підтверджує та не спростовує фактів та обставин, що є предметом судового розгляду.

З наявної в матеріалах справи Довідки (а.с. 8), виданої лікарем КНП «Чугуївська центральна лікарня ім. М.І. Кононенка» ОСОБА_2 , вбачається, що ОСОБА_1 09.03.2021 о 12-05 звертався до відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги, встановлено діагноз (клінічно) алкогольне сп`яніння. Зміст вказаної довідки, на думку суду, цілком спростовує твердження працівників поліції щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки свідчить про те, що такий огляд в медичному закладі все ж таки було проведено, результатом чого є встановлення діагнозу, відображеного у довідці.

При цьому, як вказував ОСОБА_1 чи проводились із ним у лікарні якісь маніпуляції, - він не пам`ятає, оскільки дуже погано почувався, мав підвищений артеріальний тиск, потребував лікування.

Співробітник поліції, допитаний у судовому засіданні також не зміг пояснити нічого з приводу обставин, за яких ОСОБА_1 був встановлений діагноз «Алкогольне сп`яніння».

Надаючи оцінку поясненням вказаного свідка, суд, з урахуванням правових позицій, викладених у Постанові Верховного Суду від 29.04.2020. у справі №161/5372/17, який вказував, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Натомість, на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах.

Таким чином, обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Таким чином, належних та допустимих доказів того, що 09.03.2021 об 11:40 годині ОСОБА_1 дійсно відмовився від обстеження на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, матеріали справи не містять.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 15.05.2019 по справі № 537/2088/17, сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності притягнення її до адміністративної відповідальності та не звільняє суб`єкта владних повноважень від доведення правомірності рішення про притягнення до адміністративної відповідальності.

Для встановлення всіх обставин справи, зокрема факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, суд відкладав розгляд справи з метою виклику в судові засідання та подальшого допиту свідків, які незважаючи на виклики в судове засідання, до суду не з`явились, в зв`язку з чим суд позбавлений можливості отримати їх показання з приводу обставин справи.

Наявні в матеріалах справи письмові пояснення вказаних осіб суд не може визнати беззаперечним доказом, який поза розумним сумнівом доводить факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, більш того такі пояснення, зокрема підписані свідком ОСОБА_2 , яка є лікарем Чугуївської ЦРЛ, повністю спростовуються довідкою, що видана нею ж, з якої вбачається, що ОСОБА_1 таки був оглянутий 09.03.2021 о 12:05 годині у медичному закладі та йому встановлений клінічний діагноз.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 27.06.2019 по справі № 560/751/17, пояснення осіб, які у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, не можуть бути беззаперечним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення та не є належними доказами, якими може обґрунтовуватись притягнення до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення, в якому взагалі не зазначено від якого саме огляду відмовився ОСОБА_1 , та письмові пояснення свідків, за відсутності повних даних відеозапису, суд не може визнати беззаперечними доказами, які спростовують доводи ОСОБА_1 та поза розумним сумнівом доводять факт відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння у визначеному ст. 266 КУпАП порядку.

За таких обставин суд приходить до висновку, що належних, допустимих та достатніх доказів, які б беззаперечно, поза розумним сумнівом, спростовували доводи ОСОБА_1 відносно того, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у лікарні, що процедуру складання адміністративного матеріалу стосовно нього було грубо порушено, суду не надано.

Більш того, з наданих захисником письмових доказів вбачається, що ОСОБА_1 впродовж двох годин з моменту його зупинки самостійно звернувся до Харківського обласного наркологічного диспансеру, пройшов огляд на стан сп`яніння та отримав негативний результат. Такі дії ОСОБА_1 , на думку суду, також в достатній мірі спростовують твердження працівника поліції про не бажання ОСОБА_1 проходити огляд на стан сп`яніння.

Наявні сумніви щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, тлумачить на користь ОСОБА_1 та приходить до висновку щодо недоведеності факту його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння саме в порядку, передбаченому ст. 266 КУпАП.

Згідно ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Пунктами 6 та 7 розділу 1 Загальні положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015, також передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Аналогічні норми передбачені Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008. Так, згідно вказаного Порядку, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Аналіз вказаних вище положень законодавства в їх сукупності та логічному взаємозв`язку свідчить, що саме відмова водія від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, є підставою для направлення водія для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Відмова водія від огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, є підставою для складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП та притягнення до адміністративної відповідальності.

Разом із тим по тексту протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками поліції зазначено: від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. Належним чином оформлене направлення на огляд на стан алкогольного сп`яніння у відповідному медичному закладі в матеріалах справи також відсутнє.

У відповідності до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене вище, суд закриває провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, 248-249, 279, 283-284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя О.О. Золотоверха