Справа № 644/3231/21
Провадження № 3/644/884/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 червня 2021 р. Харків

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Харкова Саркісян О.А., розглянувши матеріал щодо особи, яка притягується до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

- за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

1 квітня 2021 року о 17 годині 54 хв. ОСОБА_1 у м. Харкові по пр. Індустріальному, 33 керував транспортним засобом Opel Omega, державний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6810 та в закладі охорони здоров`я в КНП ХОР «ОНД» водій відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення вимог, встановлених п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав себе винним та надав пояснення про те, що в стані алкогольного сп`яніння не перебував, а перебував у стомленому стані, чим і поясняється порушення координації його рухів, мови та покрасніння очей. 01.04.2021 року в зазначений в протоколі час він вирішив перегнати свій припаркований по пр.Олександрівському в м.Харкові автомобіль Opel Omega, державний номер НОМЕР_1 на стоянку біля свого будинку, для чого слід об`їхати будинок, і по пр.Індустріальному в м.Харкові його зупинили патрульні поліцейські за порушення вимог ПДР, пов`язані з технічним станом автомобіля. В момент спілкування поліцейські заявили, що він можливо перебуває в стані алкогольного сп`яніння і запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, на що він погодився і навіть продував трубку, однак вона не спрацювала. Пройти огляд в закладі охорони здоров`я він дійсно відмовився, оскільки боявся поліцейських, оскільки вони порушили його право на захист, не надали можливості викликати свого адвоката. В поясненнях в протоколі зазначив неправдиву інформацію про те, що не перебував за кермом автомобіля з тих же міркувань, що боявся поліцейських та їх дій і навіть відмовився від отримання копії протоколу та тимчасового талону.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши відеозапис, суддя приходить до наступного висновку.

Ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, щ знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності з підпунктом "а" пункту 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, зазначений у ст. 266 КУпАП, реалізований Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Згідно п.п.6,7 розділу 1 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з п. 12 зазначеної Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

При цьому у відповідності до п. 9 Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Згідно ч. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУПАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Адміністративні стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Про те покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

У статті 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15 травня 2008 року»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Вина ОСОБА_1 підтверджується сукупністю зібраних та досліджених доказів по справі, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18№ 280355 від 01.04.2021 року,

--направлення на огляд на стан сп`яніння в КНП ХОР «ОНД» ОСОБА_1 ;

-Рапортом поліцейського інспектора Катерини Бондар;

-письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які містяться в матеріалах справи та з яких видно, що у їх присутності ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння та відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер алкотест 6810» та в закладі охорони здоров`я.

-довідкою про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія НОМЕР_2 від 26.04.2019 року.

Також в судовому засіданні був досліджений відеозапис с нагрудних камер інспекторів УПП, який підтверджує порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України.

З відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, мав ознаки, які вказують на перебування у стані сп`яніння, що запропонований огляд на стан сп`яніння проводився з дотриманням процедури, в присутності понятих, газоаналізатор був герметично запакований та розпакований в присутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності та понятих, що поліцейських неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та пояснив процедуру продування газоаналізатора, на що останній, як своєю поведінкою, діями, так і словесно відмовився проходити такий огляд на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд виходить з того, що останній притягається до адміністративної відповідальності у зв`язку з тим, що керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, і ця обставина знайшла своє повне підтвердження.

Оцінивши докази наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом та правосвідомістю, суд вважає, що вони зібрані у встановленому законом порядку, відповідають фактичним обставинам справи, тобто є належними та допустимими, і в своїй сукупності підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.

Посилання ОСОБА_1 та його захисника на причини, з яких слід закрити провадження по справі, як то порушення права на захист та відмова від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоровья з причин побоювань поліцейських, які порушили його права, судом не приймаються до уваги.

З відеозапису вбачається, що тривалий час до моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 тримав в руках свій мобільний телефон, комусь телефонував, знімав події на камеру та таке інше і не мав перешкод для здійснення дзвінка будь-кому, в тому числі і своєму захиснику, однак цим правом не скористався.

Крім того, його поведінка та дії під час процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення, час доби, громадське місце, наявність перехожих в тому числі і жінки з дитиною, не свідчить про те, що він знаходиться в острасі.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

При призначенні виду та міри стягнення суд враховує ступінь важкості здійсненого правопорушення, особистість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення та з урахуванням всіх обставин у справі суд вважає накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом, яке буде необхідним та достатнім для виправлення та попередження здійснення нових правопорушень.

Згідно положень ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 130, ст. 283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Постанову може бути оскаржено в Харківський апеляційний суд через районний суд протягом 10 діб.

Суддя Саркісян О. А.