Справа № 304/1402/20 Провадження № 3/304/8/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2021 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Гевці В.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, тимчасово непрацюючого,

за ч. 2 ст. 126 та ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

25 жовтня 2020 року о 02.00 год. ОСОБА_1 в с. Раково по вул. Центральній керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху.

Крім того, цього ж дня о 02.00 год. ОСОБА_1 в с. Раково по вул. Центральній, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_2 , в якого у темну пору доби не освітлювався задній лівий габарит, без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1.а Правил дорожнього руху.

У судові засідання, призначені суддею Перечинського районного суду Закарпатської області на 25 листопада і 16 грудня 2020 року та 20 січня 2021 року, ОСОБА_1 не з`явився, не зважаючи на те, що суд належним чином повідомляв останнього про дату, час і місце судових засідань, оскільки судові повістки направлялися за адресою: АДРЕСА_1 , за якою зареєстрований громадянин ОСОБА_1 , що підтверджено листом відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС в Закарпатській області № 3.8/10356 від 18.12.2020. Разом із цим, ОСОБА_1 про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення судових засідань не подавав. Крім того, на офіційному сайті Перечинського районного суду Закарпатської області (https://pr.zk.court.gov.ua/sud0708/gromadyanam/csz/), в розділі «Громадянам» у вкладці «Список судових справ, призначених до розгляду» з моменту призначення даних справ до розгляду було зазначено дату, час та місце розгляду справ. Разом з цим, ОСОБА_1 був обізнаним про складання щодо нього протоколів про адміністративне правопорушення та про те, що дані справи будуть слухатися в Перечинському районному суді Закарпатської області, оскільки власноручно підписався у самих протоколах про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП України, справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Положеннями ч. 1 ст. 277 КУпАП України визначено п`ятнадцятиденний строк розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 268 КУпАП України участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи за ч. 2 ст. 126 та ч. 3 ст. 130 КупАП України не є обов`язковою.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції.

З огляду на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколів про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколів, тому суддя вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справ, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Розгляд справи у розумні строки з одного боку забезпечує можливість своєчасного відновлення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у випадку необґрунтованості та безпідставності провадження у справі стосовно неї, а з іншого - своєчасне вжиття заходів спрямованих на запобігання іншим правопорушенням, у випадку наявності підстав застосування адміністративного стягнення з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття (стаття 23 КУпАП України). У будь-якому випадку відповідні дії мають бути вчинені своєчасно, з метою недопущення негативних наслідків, пов`язаних із тривалим розглядом справи та не вирішенням її по суті.

Відтак, суддя відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП України вважає за можливе провести розгляд справ за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що сприятиме досягненню завдань, визначених ст. 245 КупАП України, та розгляду справи в межах строків, які передбачені ст. 38 КУпАП України.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень стверджується дослідженими та перевіреними у судовому засіданні доказами, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 087346 та № 087347 від 25 жовтня 2020 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результатом тестування на алкоголь приладу «Drager ARBL-0607», за результатами якого у крові ОСОБА_1 станом на 25 жовтня 2020 року о 02.05 год виявлено 0,50 ‰, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_1 , постановами Перечинського районного суду Закарпатської області від 10 січня та 25 вересня 2020 року, якими ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 130 КУпАП, копією паспорту ОСОБА_1 та відеоматеріалами відносно останнього, які не викликають у судді сумніви та узгоджуються між собою.

Стаття 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до п. 2.1 «а» Постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року «Про Правила дорожнього руху» водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Стаття 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 «а» Постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року «Про Правила дорожнього руху» водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 126 КУпАП як керування транспортним засобом без права керування таким транспортним засобом та за ч. 3 ст. 130 КУпАП як керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, вчинене особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, встановлюючи наявність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протоколи, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126 та ч. 3 ст. 130 КУпАП, повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суддя дійшла такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Оскільки санкція ч. 3 ст. 130 КУпАП передбачає більш серйозний вид адміністративного стягнення, ніж санкція ч. 2 ст. 126 цього Кодексу, тому суддя вважає, що стягнення обиратиметься в межах санкції ч. 3 ст. 130 КУпАП, що буде достатнім для досягнення мети, передбаченої ст. ст. 1, 23 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Крім того суддя враховує, що відповідно до практики Європейського суду рішення у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», від 29.06.2007 року, зазначено, що особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Отже, керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не може вважатись малозначним правопорушенням, оскільки зазначені дії наражають оточуючих на небезпеку.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху суддею не враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. З огляду на вказане, суддя вважає, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.

Крім цього, відповідно до п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року N 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року N 18, позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КУпАП. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

За вказаних обставин, оскільки ОСОБА_1 станом на 25 жовтня 2020 року посвідчення водія на право керування транспортними засобами не видавалося, оскільки такий на момент складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не досяг вісімнадцятирічного віку, тому суддя вважає, що до нього не може бути застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Тому, керуючись статтями 36, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126 та ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Призначити йому адміністративне стягнення за ч. 3 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в дохід держави (отримувач ГУК у Закар.обл./Закарп.обл./21081300, код отримувача (ЄДРПОУ) 37975895, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN) UA0007001, призначення платежу: адміністративний штраф у сфері забезпечення дорожнього руху, код 21081300) в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн. 00 коп

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а у разі несплати штрафу у зазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби у порядку, передбаченому ст. 308 КУпАП. У порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (отримувач ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN) UA0026001, призначення платежу: судовий збір на користь держави, код 22030106) 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. судового збору.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:Гевці В. М.