ПОСТАНОВА

Іменем України

24.05.2021 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Вернік В.М., із участю захисника Кучера В.М., розглянув матеріали, які надійшли від Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

14.04.2021 року на розгляд Жмеринського міськрайонного суду надійшли матеріали адміністративної справи щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за ознаками того, що він о 07 годин 30 хвилин 28.03.2021 року керував автомобілем "ВАЗ 2101", державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, невнятна вимова) по вул. Шевченка в м.Жмеринка Вінницької області та на пропозицію працівників патрульної поліції щодо проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння від його проходження у встановленому законом порядку відмовився.

ОСОБА_1 за його належним викликом в судове засідання не з`явився, подавши до суду письмові пояснення, за змістом яких свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не визнав. Зазначив, що під час керування ним власним автомобілем по вул. Шевченка в м.Жмеринка близько 08:00 годин 05.10.2010 року його зупинили працівники поліції, які в ході розмови запропонували пройти освідування з використанням алкотестеру. Він погодився та продув мундштук, після чого прилад відобразив відсутність алкоголю. Після цього вони запитали, чи не бажає він пройти освідування ще й у медичному закладі. За усвідомлення проходження ним тестування з негативним результатом, він сприйняв вимоги поліцейських як знущання і провокацію, тому від додаткового безпідставного освідування відмовився. Під час оформлення адміністративного правопорушення йому не було роз?яснено прав на юридичну допомогу. На оформленому поліцейським направленні та у протоколі про адміністративне правопорушення він написав про відсутність потреби їхати до лікарні, маючи на увазі, що тестування на алкоголь він вже пройшов, а підстав для повторного огляду не було. Зауважив про відсутність свідків на місці подій та нездійсненні відеозйомки. Заперечив відображення на доданому до матеріалів справи відеозаписі обставин події 28.03.2021 року, вказавши, що цей запис було зроблено кілька років тому за інших обставин. Просив розглянути справу без його участі.

За вказаних обставин відповідно до положень ч.2 ст.268 КУпАП неявка ОСОБА_2 в судове засідання від не перешкоджає розгляду даної справи.

Захисник Кучер В.М. в судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження в справі щодо ОСОБА_1 за відсутністю події та складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Вказав про неналежне оформлення поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення за повідомленими ОСОБА_1 обставинами. Додатково зауважив про незастосування працівниками поліції відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, документальних відомостей про що не додано до матеріалів справи.

Заслухавши прояснення захисника, вивчивши заперечення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суддя доходить наступного.

Згідно вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння визначений ст.266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735.

Згідно ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до п.6-8 розділу І вказаної Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

У разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення від 28.03.2021 року серії ДПР18 №161858 (а.с.2) за викладення суті адміністративного правопорушення та опису встановлених обставин кваліфікуючою ознакою даного адміністративного правопорушення вказано відмову ОСОБА_1 при керуванні ним транспортним засобом від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп?яніння.

При цьому, матеріали справи не містять жодних документальних відомостей стосовно відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським з використанням спеціального технічного засобу, лише з підстав чого вказаним вище порядком передбачено огляд на стан сп`яніння лікарем закладу охорони здоров`я за врученням письмового направленням поліцейським, яке в даному випадку долучено до справи щодо ОСОБА_1 (а.с.5).

Згідно п.п.1 п.2 п.5 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року №1026,

Відповідно до вимог п.5 розділу ІІ вказаної Інструкції включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Долучений до матеріалів адміністративної справи відеозапис (а.с.6) містить відомості, що вочевидь не містить візуальних даних про номер портативного відеореєстратора з датою і часом здійснюваного відеозапису, не становить безперевності їх відтворення з моменту зупинення транспортного засобу і звернення відповідного працівника поліції до особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а надто не охоплює належного роз`яснення останньому його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП; повідомлення свого службового звання, імені та причин зупинки транспортного засобу; встановлення особи порушника і осіб свідків; пропозиції проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу; відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським; вручення водієві письмового направлення на медичний огляд, а також складання протоколу про адміністративне правопорушення в присутності двох свідків.

З цих підстав даний відеозапис та решту представлених в справі письмових документів суд визнає неналежними і недопустимими доказами, оскільки ними не зафіксовано отримання особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, пропозиції працівника патрульної поліції пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння саме у встановленому порядку, відмова водія суто від чого становить склад вказаного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 03.06.2020 року в справі №199/1441/17, від 18.07.2019 року в справі №216/5226/16-а.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства", п.161).

Відповідно до положень ч.1,2 ст.6 Конвенції 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Наведене кореспондується із правилами ст.7 КУпАП, в силу якої ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

За змістом Рішення Конституційного Суду України від 29.02.2019 року №1-р/2019 наголошено, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вказана вище сукупність обставин визначає недоведення складу вказаного у протоколі правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у діях ОСОБА_1 та становить об`єктивні підстави закриття провадження у справі, узгоджуючись з положенями ст.62 Конституції України, наведеної практики Європейського суду з прав людини та вимогами п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, оскільки рішення суду не може грунтуватись на припущеннях та ухвалюватись за існування очевидних сумнівів у доведеності вини, що підлягають тлумаченню на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, керуючись ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст.221, 247, 251, 252, 264, 265, 276, 280, 283, 284 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути апеляційна скарга особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд .

Суддя Вернік В.М.