Провадження №: 3/755/7251/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" вересня 2021 р. м.Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Дзюба О.А., розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла з Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Чернігівської області, працюючого водієм в ТОВ «Сільпо Фуд», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.164 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м.Києва надійшли матеріали адміністративної справи із складеним протоколом про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Згідно протоколу, серії ГП №289062 від 06.08.2021 року, ОСОБА_1 06.08.2021 року о 10-00 годині, за адресою: м. Київ, просп. Броварський, 28, керував автобусом «МАН», реєстраційний номер НОМЕР_1 та здійснював регулярні перевезення пасажирів без відповідних дозвільних документів, а саме без державної реєстрації як суб`єкт господарювання, чим порушив ст..39 Закону України «Про автомобільний транспорт», Закн України «Про ліцензування», за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.164 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, пояснив, що протокол складено безпідставно і в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. По-перше, він на регулярній основі здійснює перевезення працівників товариства до місця роботи та у зворотному напрямку. У зв`язку з веденням карантину, з 18 березня 2020 року ТОВ «Сільпо-Фуд» організував доставку працівників до місця роботи та за допомогою найманого транспорту перевізників на договірних засадах, про що оформлено наказ №102-20-ЛГ від 18.03.2020 року. Також законність перевезення підтверджується отриманим ТОВ «Сільпо-Фуд», як власником транспортного засобу погодженням Національною поліцією маршруту та кількість пасажирів - 38 особи. Крім цього, при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення не дотримано вимог закону, не зазначено, не викладено повно фактичних обставин правопорушення, протокол про адміністративне правопорушення не може бути взятий до уваги. До того ж, до протоколу не надано інших доказів.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, клопотання захисника, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

На підставі ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. ст. 245,251,252,280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення. Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою у ст. 62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Диспозицією ч.1 ст.164 КУпАП передбачена відповідальність за провадження господарської діяльності у період зупинення дії ліцензії.

Згідно з п.24 ч.1 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» - діяльність з перевезення пасажирів, зокрема, автомобільним транспортом, підлягає ліцензуванню.

Отже, якщо підприємство здійснює доставку своїх працівників до місця роботи і у зворотному напрямку із залученням сторонньої транспортної організації повинна мати ліцензію.

А у разі, коли підприємство перевозить працівників на власному або орендованому транспорті, то договір на перевезення не укладається й плата за перевезення не проводиться, тому така доставка не вважається послугою з перевезення пасажирів у розумінні Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Згідно наданих пояснень водія ОСОБА_1 він діяв на підставі Наказу ТООВ «Сільпо-Фуд№ №102-20-ЛГ від 18.03.2020 року «Про доставку працівників до місця роботи і у зворотному напрямку», та на підставі погодженого графіку та маршруту, з дотриманням проведення дезінфекційних заходів у транспортних засобах двічі на добу.

Відповідно до ст..35 Закону України «Про автомобільний транспорт» послуги з перевезення пасажирів автобусами можуть надаватися за видами режимів організації перевезень: 2) регулярні спеціальні.

Транспортування співробітників у транспортних засобах, що належить компаніям, підпадають під категорію регулярних спеціальних перевезень. Таким чином, необхідність отримання ліцензії не розповсюджується на транспортування співробітників у транспортних засобах, що належать компаніям.

Закон України «Про автомобільний транспорт» визначає, що регулярні спеціальні пасажирські перевезення - перевезення певних категорій пасажирів на автобусному маршруті за умови, визначення паспортом маршруту, затвердженим в установленому порядку замовником транспортних послуг.

Згідно наданих документів до письмового пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, маршрут руху на період карантину був погоджений Національною поліцією.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, який саме КВЕД має бути відкритий, які саме послуги надаються з порушенням чинного законодавства і за якою об`єктивною стороною адміністративного правопорушення кваліфікуються його дії.

Судом враховується, що справа про адміністративне правопорушення розглядається судом на підставі протоколу про адміністративне правопорушення і лише в межах визначеного у ньому обсягу встановлених і зазначених у протоколі обставин та кваліфікації дій особи.

Згідно вимог закону, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, зокрема, в частині здійснення господарської діяльності без ліцензії, може бути лише суб`єкт господарювання.

В наданих суду матеріалах відсутні дані про те, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання. Згідно із матеріалами справи відомостей про офіційне працевлаштування ОСОБА_1 взагалі не надано суду та в матеріалах справи відсутні будь-які докази причетності ОСОБА_1 . До того ж, додатки до протоколу вказані без чіткого переліку таких матеріалів. А в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні свідки події та не надані пояснення.

Таким чином, будь-яких доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, матеріали справи не містять та в ході судового розгляду встановлено не було.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини наголошує, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчинені певного правопорушення, винність у скоєнні якого певною особою має доводитись в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винності особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як вказано у справах «Малофеева проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Враховуючи викладене, дослідивши усі наявні у справі докази, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки обставини скоєння адміністративного правопорушення, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не підтверджені у судовому засіданні жодним доказом.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, не знайшов підтвердження в судовому засіданні, що зумовлює закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.1, 7, 9, 164, 245, 247, 251-252, 280, 283-285 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП закрити, на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Суддя: О.А. Дзюба