Справа № 451/684/21
Провадження № 3/451/483/21
ПОСТАНОВА

іменем України

01 червня 2021 року місто Радехів

Суддя Радехівського районного суду Львівської області Куцик-Трускавецька О.Б., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділення поліції №1 Червоноградського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , одруженого, з вищою незакінченою освітою, працюючого в ТОВ «ОЛ-Транс Сервіс» - водієм-далекобійником, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за частиною 1 статті 130, статтею 122-2 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 04.05.2021 о 02 год 30 хв на автодорозі Н-17 в с. Вузлове по вул. Львівська-Травнева, керував транспортним засобом «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_2 , із ознаками алкогольного сп`яніння: запах з ротової порожнини. На місці зупинки водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер». В приміщені медзакладу КНП Радехівська ЦРЛ також відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.5. ПДР, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

Окрім цього, ОСОБА_1 04.05.2021 о 02 год 30 хв по вул. Центральна-Травнева, керуючи транспортним засобом «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_2 , на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою проблискових маячків, був затриманий шляхом штучного затору, за допомогою службового автомобіля «Рено Дастер» д.н.з. НОМЕР_3 , чим порушив вимоги п. 2.4 ПДР, за що відповідальність передбачена статтею 122-2 КУпАП.

У суді ОСОБА_1 вину у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень визнав частково, щиро розкаявся, просив суворо не карати. Суду пояснив, що він працює водієм, дана робота є єдиним джерелом його доходів, завдяки цій роботі утримує та забезпечує свою сім`ю.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши протоколи про адміністративні правопорушення та додані до них матеріали, доходить наступних висновків.

Відповідно до ст. ст. 245, 246, 252, 256, 268, 280, 283 КУпАП, суддя при розгляді справи розглядає всі питання факту і права, але в межах порушеного провадження, дотримуючись принципів судочинства та здійснення правосуддя, коли висновки судді не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви вини тлумачаться на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим докази повинні бути оцінені суддею на їх достатність для достовірних і беззаперечних висновків про факт вчинення адміністративного правопорушення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, на принципах забезпечення доведення вини за ст. 129 Конституції України.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, -

Згідно з диспозицією статті 122-2 КУпАП адміністративним правопорушенням є невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Пунктом 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306, передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Приписами пункту 2.4. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306 (далі ПДР), передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

На підтвердження викладених у протоколах про адміністративні правопорушення обставин, передбачених частиною 1 статті 130 КУпАП та статтею 122-2 КУпАП, уповноваженою особою на складання протоколу, надано:

протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №098200 від 04.05.2021, відповідно до якого ОСОБА_1 02 год 30 хв на автодорозі Н-17 в с. Вузлове по вул. Львівська-Травнева, керував транспортним засобом «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_2 , із ознаками алкогольного сп`яніння: запах з ротової порожнини. На місці зупинки водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер». В приміщені медзакладу КНП Радехівська ЦРЛ також відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння;

акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, яким засвідчується, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер»;

висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за №19, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду;

протокол АЗ №158949 про адміністративне затримання за статтею 260 КУпАП від 04.05.2021, яким встановлено особу правопорушника;

протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №098196 від 04.05.2021, згідно з яким ОСОБА_1 04.05.2021 о 02 год 30 хв по вул. Центральна-Травнева, керуючи транспортним засобом «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_2 , не виконав вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно поданого за допомогою проблискових маячків, був затриманий шляхом штучного затору, за допомогою службового автомобіля «Рено Дастер» д.н.з. НОМЕР_3 ;

компакт-диск, на якому містяться 5-ть відеофайлів з місця події, знятими уповноваженою особою (поліцейським), з яких вбачається, що водій, керуючи транспортним засобом «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_2 , не виконував вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно поданого за допомогою проблискових маячків(а.с.5).

При цьому, від дачі пояснень та від підпису у проколах про адміністративні правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності відмовилась.

Виходячи з формулювання фабули правопорушення, ОСОБА_1 обвинувачується у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та відмові від проходження огляду в медичному закладі КНП Радехівська ЦРЛ.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналізуючи дотримання поліцейськими процедури проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, суд враховує вимоги статті 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (далі Порядок).

Так, за змістом частини 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (частина 3 статті 266 КУпАП, пункт 6 Порядку).

Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

При цьому, згідно пункту 7 Розділу І Інструкції, огляд в закладі охорони здоров`я проводиться лише в разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським.

Матеріали справи містять відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції. Оглядаючи відеофайли судом встановлено, що вони не містять відомостей, які засвідчують незгоду ОСОБА_1 на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та в приміщені медзакладу КНП Радехівська ЦРЛ.

Окрім цього, з наданого суду протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №098200 від 04.05.2021, вбачається, що свідки при відмові водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не залучалися.

Таким чином, жодних доказів щодо відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, суду не надано.

З огляду на викладене, фабула інкримінованого ОСОБА_1 згідно протоколу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП «відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», в приміщені медзакладу КНП Радехівська ЦРЛ також відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння» без надання доказів таких відмов, зафіксованих на спеціальний технічний засіб або за залученням двох свідків, які підтверджували б факт такої відмови, є порушенням вимог Інструкції та вимог частини 2 статті 266 КУпАП.

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до пункту 22 Розділу ІІІ Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Отже, дії ОСОБА_1 , зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №098200 від 04.05.2021, не утворюють складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження дотримання уповноваженими особами законодавчо встановленої процедури огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Також у якості доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення суду надано рапорт поліцейського СРПП відділення поліції №1 Червоноградського районного ВП ГУ НП у Львівській області Ватраля Р.

Однак, у розумінні правової позиції, висловленої у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі №489/4827/16-а, свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху, тому і вищевказаний рапорт працівника поліції не можна вважати доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що працівниками Національної поліції не надано суду належних доказів у підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, викладеного у протоколі серії ААБ №098200 від 04.05.2021.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини суд, при оцінці доказів, повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумций, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), суд виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція).

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, а також рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч.1 ст.14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотнього.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч.2 ст. ст.251 КУпАП).

За вищевказаних обставин суд дійшов висновку, що у даному випадку працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було допущено порушення вимог КУпАП та підзаконних нормативно-правових актів, які ставлять під сумнів законність складеного протоколу відповідно до встановленої процедури та можливість прийняття його до уваги як належного та допустимого доказу у підтвердження викладеної у ньому фабули.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд доходить переконання, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі в цій частині слід закрити.

Разом з тим, суд, дослідивши обставини справи, вважає доведеним факт невиконання ОСОБА_1 вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, тому його дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122-2 КУпАП.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 суд враховує: характер вчиненого ним правопорушення; ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому статтею 122-2 КУпАП, яка доведена повністю; обставину, яка пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення щире розкаяння винного, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, а тому вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції статті 122-2 КУпАП у виді штрафу. Накладення судом на ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення є необхідним та достатнім для досягнення мети його застосування.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 23, 33, 40-1, 247, 283, 284 КУпАП та статтею 4 Закону України «Про судовий збір», Радехівський районний суд Львівської області,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-2 КУпАП, і накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 (сто п`ятдесят три) грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Радехівський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

СуддяО. Б. Куцик-Трускавецька