КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 760/2925/21

31 травня 2021 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ Ратнікової В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Туркменістану, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

в с т а н о в и в:

13 січня 2021 року, інспектором 6 роти, 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенантом поліції Лукаш Євгеном Анатолійовичем було складено протокол про адміністративне правопорушення ДПР 18 № 258079.

Вказаним протоколом встановлено, що 13 січня 2021 року, о 13 годині 45 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Clio д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`янінні, а саме: тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до довідки старшого інспектора о/д відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у м.Києві ДПП капітана поліції Володимира Дубініна щодо проведення заходів із встановлення повторності вчинення адміністративного правопорушення, проведено перевіркою встановлено, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 02.04.2020 року було вчинено адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 130 КУпАП. Постановою Солом`янського районного суду м.Києва від 25.05.2020 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення та призначено йому адміністративне стягнення вигляді штрафу в розмірі 40 800,00 грн. з позбавлення права керуванням транспортним засобом строком на 10 років. Також, 03.04.2020 року ОСОБА_1 було вчинене адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 130 КУпАП. Постановою Солом`янського районного суду м.Києва від 01.06.2020 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення та призначено йому адміністративне стягнення вигляді штрафу в розмірі 40 800,00 грн. з позбавлення права керуванням транспортним засобом строком на 10 років.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2021 рокуОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 40 800 (сорок вісімсот) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2021 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що постанова Солом`янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2021 рокувинесена з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що співробітник поліції під час складання протоколу встановив, що він є громадянином іноземної держави -Туркменістану, але не залучив до участі у справі перекладача та вручив неналежним чином оформлений примірник протоколу ДПР 18 № 258079, з якого неможливо встановити його зміст, що є вагомою підставою для направлення даного протоколу для належного оформлення.

Вказує, що він не висловлював заперечень щодо розуміння ним української мови під час усного спілкування та надсилав документи до суду, які були складенні українською мовою, але це не свідчить про те, що він не потребує послуг перекладача, так як в період перебування на території України він отримав необхідні знання для розуміння розмовної мови, а при написанні клопотань використовувався електронний перекладач.

Звертає увагу, що копії матеріалів справи без перекладу на мову, якою він володіє, були направлені судом першої інстанції на його електронну адресу лише 05.04.2021 року, а тому він не мав достатньо часу, щоб підготуватися до правового захисту, зокрема, скористатися послугами адвоката.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 втретє не з`явився, про день та час слухання справи судом повідомлявся, причин неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції посилався на те, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення, так як він керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння , від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за аналогічне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками місцевого суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з системного аналізу вказаних норм права вбачається, що проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно вимог ч.3 ст. 130 КУпАП, дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділами ІІ та ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року за №1452/735.

Згідно з п.п.8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 258079, складеного інспектором 6 роти, 2 батальону Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенантом поліції Лукаш Євгеном Анатолійовичем, 13 січня 2021 року, о 13 годині 45 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Clio д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`янінні, а саме: тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовилась у присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність особи за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП визначена адміністративна відповідальність також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з положеннями частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. За змістом п. 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Сукупність наведених доказів підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку та порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Згідно вимог ч.3 ст. 130 КУпАП, дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

З довідки старшого інспектора о/д відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у м.Києві ДПП капітана поліції Володимира Дубініна щодо проведення заходів із встановлення повторності вчинення адміністративного правопорушення вбачається, що проведено перевіркою встановлено, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постановою Солом`янского районного суд м. Києва від 25.05.2020 року та постановою Солом`янского районного суд м. Києва від 01.06.2020 року визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Отже дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 130 КУпАП, як такі, що вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані наркотичного сп`яніння та за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що співробітник поліції під час складання протоколу встановив, що він є громадянином іноземної держави Туркменістану, але не залучив до участі у справі перекладача та вручив йому неналежним чином оформлений примірник протоколу ДПР 18 № 258079, з якого неможливо встановити його зміст, що є вагомою підставою для направлення даного протоколу для належного оформлення, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, так як при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ДПР 18 № 258079 ОСОБА_1 не посилався на те, що він не розуміє українську мову, надати перекладача та/чи адвоката не просив. В протоколі зазначив, що пояснення надасть у суді. Під час перебування справи у провадженні суду ОСОБА_1 подавав до суду клопотання, які викладені українською мовою, сам зазначає, що розуміє та володіє українською мовою на побутовому рівні, не в достатньому обсязі володіє письмовою українською мовою, особливо що стосується юридичної термінології, має посвідку на тимчасове проживання в Україні. За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 , хоча і є громадянином Туркменістану, проте, проживає в Україні, сам визнає, що володіє українською мовою. подавав до суду клопотання українською мовою, а незнання та/або не розуміння юридичної термінології не є достатньою підставою для призначення перекладача.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не міг підготуватися до правового захисту у даній справі та скористатись послугами адвоката, так як копії матеріалів справи без перекладу на мову, якою він володіє, були направлені на його електронну адресу лише 05.04.2021 року, з огляду на те, що перше судове засіданні у даній справі було призначено на 17.03.2021 року. Про розгляд справи 17.03.2021 року , о 09 годині 50 хвилин, в приміщенні Солом`янського районного суду м.Києва ОСОБА_1 був повідомлений 24.02.2021 року. 15.03.2021 року подав до суду першої інстанції клопотання, а тому до 06.04.2021 року ( день постановлення оскаржуваної постанови ) мав достатньо часу для укладення договору із захисником на представництво його інтересів у даній справі та для ознайомлення з матеріалами справи. 05.04. 2021 року за клопотанням ОСОБА_1 суд першої інстанції направив на його електронну адресу електронну копію справи. Проте, ОСОБА_1 до суду першої інстанції , як і до суду апеляційної інстанції жодного раз не з`явився, використовуючи свої процесуальні права на власний розсуд.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.ст.278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2021 року.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: В.М.Ратнікова