Справа № 451/610/21
Провадження № 3/451/434/21
ПОСТАНОВА

іменем України

01 червня 2021 року місто Радехів

Суддя Радехівського районного суду Львівської області Куцик-Трускавецька О.Б., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділення поліції №1 Червоноградського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , одруженого, не є особою з інвалідністю, з середньою освітою, працюючого в ТОВ «Молочна компанія» «Галичина»,

за частиною 1 статті 130 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 18.04.2021 о 04 год 00 хв у м. Радехів по вул. Витківська керував автомобілем ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу «Драгер ARLJ-0199», результат тесту 1,76% проміле (проба позитивна), чим порушив вимоги пункту 2.9 «а» ПДР, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

У судове засідання громадянин ОСОБА_1 не з`явився, скерував в адресу суду заперечення відповідно до яких, свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому правопорушення заперечує. Просить суд розглядати справу про адміністративне правопорушення без його участі та закрити провадження у справі. Зазначає, що уповноваженими особами при складанні протоколу відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП, було допущено ряд порушень, а саме: в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені свідки, які б підтвердили вказані обставини, що є порушенням вимог ст.256 КУпАП; в порушення вимог ст.ст.251, 256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення, серії ААБ №098142 від 18.04.2021 року міститься ряд закреслень; у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, що підтверджує те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, хоча останній не погоджувався із показниками «Драгер»; його як водія не відсторонили від керування транспортним засобом та не вилучили транспортного засобу; у працівників поліції були відсутні підстави для зупинки транспортного засобу. Вказує, що ці порушення в сукупності відбувалися у зв`язку з тим, що йому не надали можливості скористатись послугами адвоката та не роз`яснили прав та обов`язків.

Відповідно до ч.2 ст.268 КУпАП участь особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, не є обов`язковою, тому суд дійшов висновку за можливе на підставі ч.1 ст.268 КУпАП розглядати справу у його відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд, надавши оцінку запереченням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Пунктом 2.9. «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306, передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, доведена:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №098142 від 18.04.2021

згідно з яким ОСОБА_1 18.04.2021 о 04 год 00 хв у м. Радехів по вул. Витківська, керував автомобілем ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу «Драгер ARLJ-0199», результат тесту 1,76% проміле (проба позитивна) (а.с.1);

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, яким встановлено проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння (алкотестер 1,76%) (а.с.3);

тестом на алкоголь, проведеного за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», яким встановлено результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння 1,76% (а.с.4);

рапортом, яким уповноважена особа (поліцейський) повідомив т.в.о. начальника Червоноградського ВП про виявлення ним у водія транспортного засобу ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння (а.с.5);

долученим до матеріалів відео з місця події (на компакт-диску), зняте уповноваженою особою (поліцейським), в якому відображені обставини, що відбувалися на місці огляду транспортного засобу за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та огляд водія на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу, які узгоджуються з викладеними у протоколі обставинами(а.с.2).

Оцінюючи вищевказані докази суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки вони містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, що підлягають доказуванню у справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, передбаченому законом, уповноваженою посадовою особою.

Отже, у своїй сукупності безпосередньо досліджені судом докази є достатніми для прийняття рішення та беззаперечно доводять факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Аналізуючи дотримання поліцейськими процедури проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння суд враховує вимоги статті 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (далі Порядок).

Так, за змістом частини 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (частина 3 статті 266 КУпАП, пункт 6 Порядку).

Суд зауважує, що з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, на що останній погодився (що підтверджується відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції). ОСОБА_1 не заперечував щодо результатів огляду на місці зупинки транспортного засобу (результат тесту 1,76% проміле), однак постійно відволікав уповноважених осіб від процедури огляду та намагався залагодити ситуацію, постійно до когось телефонуючи.

Аргументи ОСОБА_1 щодо ряду закреслень, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення суд вважає такими, що не знайшли свого підтвердження, оскільки з наявного в матеріалах справи протоколу серії ААБ №098142 від 18.04.2021 не вбачається жодних закреслень чи виправлень, зроблених працівниками поліції. Водночас, у місці пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, міститься запис (з виправленнями), змісту якому суд не в змозі надати оцінки, оскільки ці пояснення є нечитабельними.

Також суд не бере до уваги доводи ОСОБА_1 щодо не відсторонення його від керування транспортним засобом та не вилучення транспортного засобу, оскільки дані твердження спростовуються наявною в матеріалах справи розпискою, відповідно до якої автомобіль марки ЗАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , переданий ОСОБА_2 , яка зобов`язалася не надавати керувати вищевказаним транспортним засобом ОСОБА_1 до повного його витверезіння.

Щодо тверджень ОСОБА_1 про те, що у працівників поліції були відсутні підстави для зупинки транспортного засобу, яким він керував, суд зазначає що статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачений виключний перелік підстав для зупинки транспортного засобу.

Відповідно до частини 1 вказаної статті, поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Відповідно до частини третьої вказаної статті поліцейський зобов`язаний проінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

З наданих суду відеоматеріалів вбачається, що після зупинки транспортного засобу уповноваженою особою було повідомлено ОСОБА_1 причину зупинки транспортного засобу, передбачену п.1. ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

За змістом частини 1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Доводи ОСОБА_1 щодо порушення вимог ст. 256 КУпАП в частині відсутності свідків, які б підтвердили обставини події, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки у даному випадку залучення свідків Законом не вимагається.

Щодо аргументів ОСОБА_1 з приводу ненадання йому можливості скористатися послугами адвоката та не роз`яснення прав та обов`язків, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи та відеозапису, які відображають обставини, що мали місце 18.04.2021 за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та огляд водія на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу не вбачається, що ОСОБА_1 просив надати йому захисника.

Зі змісту частини 4 статті 256 КУпАП вбачається, що при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

З наданого суду протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №098142 від 18.04.2021 та пояснень ОСОБА_1 від 18.04.2021 вбачається підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в графі «роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП», що у свою чергу спростовує аргументи ОСОБА_1 в цій частині.

Відтак, заперечення ОСОБА_1 суд вважає безпідставними та розцінює їх як усталену модель захисту від притягнення до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, розповсюджену форму таких показів та форму реалізації права на захист з метою уникнення адміністративної відповідальності та покарання за вчинене правопорушення.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що дрібні порушення у процедурі огляду особи на стан алкогольного сп`яніння, з огляду на наявність відео з місця події, яке дозволяє встановити дійсні обставини справи, а також належним чином оформлені документи щодо проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу не можуть слугувати підставою для закриття провадження у справі, а формальний підхід до розгляду цієї справи, на переконання суду, не відповідатиме завданню Кодексу України про адміністративні правопорушення, визначеного у статті 1 цього Кодексу.

Проаналізувавши вищевказані документи, відео, заперечення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які підтверджують існування обставин, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, отримані у порядку, передбаченому законом, уповноваженою посадовою особою, відтак відповідають критеріям належності і допустимості. У своїй сукупності ці докази є достатніми для прийняття рішення. Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності цих обставин, суду не надано.

Таким чином, суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи вважає доведеним факт керування ОСОБА_1 , транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тому його дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 суд враховує: характер та суспільну небезпеку вчиненого ним правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, яка доведена повністю, майновий стан, істотність наслідків вчиненого правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та доходить переконання, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП у виді штрафу. Накладення судом на ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення, за перелічених фактичних обставин, буде необхідним та достатнім для його виховання у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Водночас, суд зауважує, що відповідно до довідки ВП №1 Червоноградського районного відділу поліції ГУНП України у Львівській області (а.с.8) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не значиться у відомостях підсистеми «НАІС ДДАІ» та інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційного порталу Національної поліції України» та посвідчення водія не отримував.

Верховним Судом України у пункті 28 постанови Пленуму від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що суди не вправі застосовувати накладення стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Беручи до уваги викладені обставини суд доходить переконання про відсутність правових підстав для застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого санкцією частини 1 статті 130 КУпАП, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 23, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, статтею 4 Закону України «Про судовий збір», Радехівський районний суд Львівської області,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, і накласти стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Радехівський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

СуддяО. Б. Куцик-Трускавецька