Справа № 336/160/21
Провадження № 3/336/337/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2021 р. м.Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Савеленко О.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ 028464 від 10.01.2021 встановлено, що 10.01.2021 близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_1 не припинила приймання відвідувачів суб`єктом господарювання, які провадять діяльність у сфері торгівельного обслуговування, а саме, на торгівельній площі «Домовичок» за адресою: АДРЕСА_2 здійснювала торгівлю товарами чим порушила пп. 4 п. 3 постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 року.

22 січня 2020 року у судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - Світлицький Д.А. подав клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.1.ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, а відтак відсутній склад адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення осіб, приходжу до наступних висновків.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 44-3КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція вказаної норми є бланкетною, тобто такою, що відсилає до норм іншого нормативно-правового акту, тому, формулюючи суть правопорушення, вказівка на нормативний акт, його статті, частини, пункти, вимоги яких порушені, є обов`язковою.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» (далі Закон) карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб, а санітарно-протиепідемічні правила і норми - нормативно-правові акти (накази, інструкції, правила, положення тощо) центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, вимоги яких спрямовані на запобігання виникненню та поширенню інфекційних хвороб.

Відповідно до ст.29 вказаного Закону карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

Згідно п.п.2.п.3 постанови КМУ від 09.12.2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом «SARS-CoV-2», додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 2 цієї постанови, в період з 00 годин 00 хвилин 8 січня 2021 р. до 00 годин 00 хвилин 25 січня 2021 р. на території України забороняється приймання відвідувачів у торговельно-розважальних центрах, крім приймання відвідувачів у закладах, визначених у підпункті 4 цього пункту.

Підпунктом 4 пункту 3 постанови КМУ від 09.12.2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом «SARS-CoV-2» визначено, що забороняється приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері торгівельного і побутового обслуговування крім: торгівлі виключно товарами, що належать до продуктів харчування, лікарських засобів, виробів медичного призначення, засобів гігієни, побутової хімії, засобів зв`язку, друкованих засобів масової інформації, ветеринарних препаратів, кормів, насіння, засобів захисту рослин на торговельних площах, не менш як 60 відсотків яких призначено для торгівлі такими товарами. Торговельна діяльність іншими групами товарів може відбуватися лише із здійсненням адресної доставки замовлень.

З зазначеного вбачається, що постановою КМУ від 09.12.2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом «SARS-CoV-2» встановлені певні заборони щодо роботи саме суб`єктів господарювання, а не будь-яких інших осіб, отже в даному випадку суб`єкт адміністративного правопорушення є спеціальний.

Згідно ч. 1 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Отже відповідальність за порушення заборони здійснення торгівельної діяльності в період карантину може нести власник підприємства або керівник, в даному випадку фізична особа підприємець.

Відповідно до трудового договору № 4 від 03.11.2020 укладеного між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , остання прийнята на роботу на посаду продавця-консультанта, відносно неї і складено протокол про адміністративне правопорушення, а не відносно суб`єкта господарювання.

Окрім того, відповідно до пп. 4 п. 3 постанови КМУ від 09.12.2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом «SARS-CoV-2» торгівельна діяльність іншими групами товарів може відбуватися лише із здійсненням адресної доставки замовлень.

Як вбачається, до матеріалів справи взагалі не долучено жодних доказів приймання відвідувачів суб`єктом господарювання, як і не зазначено свідків, потерпілих, відвідувачів, яких за даними протоколу від 10.01.2021 року начебто приймала ОСОБА_3 , що унеможливлює встановлення вини суб`єктом господарювання у порушенні правил карантину.

Виходячи зі змісту ст. ст. 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та одних із засобів доказування у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Статтею 256 КУпАП визначено вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, у протоколі зазначаються: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Суд зауважує, що обов`язок доказування покладається саме на особу, уповноважену на складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп2010 зазначено, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі й презумпції невинуватості, закріпленій в ст. 62 Конституції України.

Зі змісту ст.62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідност.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

За наведених обставин суддя прийшов до висновку, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 44-3 КУпАП

На підставі наведеного, провадження в даній справі про адміністративне правопорушення за ст. ст. 44-3 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення .

Керуючись ст. 44-3, ст. 247, 284 КУпАП суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі №336/160/21 відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги та бути оскаржена протягом десяти днів з дня прийняття постанови до Запорізького апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя: О.А.Савеленко