КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 756/5625/21. Номер провадження 33/824/2530/2021. Категорія: ст. ст. 124, 122-4 КпАП України. Головуючий у суді першої інстанції - Шевчук А.В. Головуючий у апеляційній інстанції - Дзюбін В.В.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 травня 2021 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду - Дзюбін В.В.,

за участю захисника - Алфьорова Г.І.

особи, яка притягнута до відповідальності - ОСОБА_1 ,

переглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника Алфьорова Григорія Івановича на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 20 квітня 2021 року щодо ОСОБА_1 ,

у с т а н о в и в:

Цією постановою судді місцевого суду:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який народився в м. Скадовськ Херсонської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КпАП України, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340,00 грн.

На підставі ст. 40-1 КпАП України постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 притягнений до адміністративної відповідальності за порушення учасником дорожнього руху (водієм) правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а також - залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний.

Як визнав установленим у постанові суддя місцевого суду, правопорушення вчинені за таких обставин.

09 березня 2021 року о 16:50 годині водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем моделі "Nissan", знак державної реєстрації НОМЕР_1 , порушивши вимоги п. п. 10.1, 13.1 ПДР України, під час зміни напрямку руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого вчинив наїзд на припаркований автомобіль марки "Ford ", знак державної реєстрації НОМЕР_2 , що спричинило пошкодження зазначених транспортних засобів.

Після чого, водій ОСОБА_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, порушивши вимоги п. 2.10 "а" ПДР.

В апеляційній скарзі адвокат Алфьоров Г.І., діючи у захист прав і законних інтересів ОСОБА_1 , не заперечуючи винуватість підзахисного за ст. 124 КпАП України, проте вважаючи постанову судді місцевого суду незаконною, необґрунтованою в частині притягнення його до відповідальності за ст. 122-4 КпАП України - безпідставною, просить: постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 20.04.2021 року в частині притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122-4 КпАП України - скасувати і провадження відносно нього в справі про адміністративне правопорушення в цій частині на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КпАП України; у решті цю постанову залишити без змін.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник Алфьоров Г.І., вважаючи висновки судді місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним залишення місця ДТП в контексті складу правопорушення за ст. 122-4 КпАП України помилковими, необґрунтованими наявними в матеріалах справи доказами й такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та свідчать про безпідставне притягнення його підзахисного до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КпАП України, а саме в зв`язку з відсутністю умисної вини, спрямованої на порушення вимог п. 2.10 "а" ПДР України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскарженої постанови та доводів, викладених в апеляційній скарзі захисником Алфьоровим Григорієм Івановичем , вислухавши пояснення апелянта і ОСОБА_1 , які підтримали апеляційну скаргу за наведених у ній обставин; вивчивши та перевіривши матеріали адміністративної справи, обміркувавши та оцінивши доводи скарги, викладені апелянтом, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню за таких підстав.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Винуватість у порушенні водієм ОСОБА_1 , як учасником дорожнього руху, правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за обставин, встановлених у постанові, доведена наявними у справі належними та допустимими доказами, ретельно дослідженими й перевіреними в судовому засіданні, яким суддею місцевого суду надано об`єктивну оцінку.

При цьому суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість водія ОСОБА_1 у порушенні вимог п. п. 10.1, 13.1 ПДР України, який керуючи автомобілем моделі "Nissan", знак державної реєстрації НОМЕР_1 , під час зміни напрямку руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого вчинив наїзд на припаркований автомобіль марки "Ford ", знак державної реєстрації НОМЕР_2 , що спричинило пошкодження зазначених транспортних засобів.

За таких обставин, дії водія ОСОБА_1 знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даної ДТП та наслідками, що за її результатами настали.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 суддею місцевого суду за статтею 124 КпАП України - є правильною.

До того ж, фактичні обставини справи, доведеність винуватості у вчиненні ДТП та правова кваліфікація дій за ст. 124 КпАП України ОСОБА_1 - не заперечуються.

Між тим, відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно припису ст. 8 КпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.

За приписом ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року за №3477-ІV рішення ЄСПЛ - є джерелом права в Україні.

Разом із цим, за змістом п. 42 рішення Європейського суду з прав людини "Бендерський проти України" від 15.11.2007 року зазначається, що право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені.

Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду адміністративної справи в частині доведення винуватості за ст. 122-4 КпАП України щодо ОСОБА_1 належно не виконані.

Так, за конструкцією ст. 122-4 КпАП України суб`єктивна сторона залишення місця ДТП пригоди водієм, який до неї причетний, характеризується наявністю вини у формі умислу.

При цьому вина являє собою психічне ставлення до вчинюваної дії чи бездіяльності та її наслідків. Тобто водій чи інший учасник дорожнього руху розуміє, що скоює дане адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 10 КпАП України адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала їх шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Як правило, залишення місця дорожньо-транспортної пригоди є способом приховання вини.

Проте, за фактичних обставин справи ОСОБА_1 після вчинення ДТП, до якої він причетний, визнавши себе винуватим у його вчиненні, та домовившись щодо складання Європротоколу, перемістив свій автомобіль з проїзної частини, і через поганий стан пішов до лікарні, запросивши на місце свого адвоката Алфьорова Г.І. Інший учасник ДТП передумав про їх домовленість та викликав поліцію. Тому про наміри ОСОБА_1 умисно залишити місце ДТП з метою приховання причетності до його вчинення - матеріали адміністративної справи об`єктивно не свідчать.

Статтею 62 Конституції України , зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, вимоги апеляційної скарги захисника Алфьорова Г.І. про скасування постанови судді місцевого суду в частині визнання винуватим ОСОБА_1 за ст. 122-4 КпАП України та закриття провадження в справі в цій частині на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КпАП України, суд апеляційної інстанції вважає - законними та обґрунтованими.

Таким чином при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою не дотримався вимог ст. ст. 7, 8, 9, 10, 245, 251, 252, 280, 283 КпАП України та прийшов до необґрунтованого висновку про наявність достатніх підстав для притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КпАП України.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 за ст. 124 КпАП України накладене з дотриманням вимог ст. 33 КпАП України, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є справедливим, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов остаточного висновку про задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КпАП України, Київський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Алфьорова Григорія Івановича, який діє у захист прав і законних інтересів ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 20 квітня 2021 року щодо ОСОБА_1 в частині визнання його винуватим та притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КпАП України - скасувати.

Провадження в справі щодо ОСОБА_1 за ст. 122-4 КпАП України на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КпАП України.

У решті цю постанову судді місцевого суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду В. В. Д з ю б і н