КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 752/1252/21 Апеляційне провадження № 33/824/2294/2021Головуючий у суді першої інстанції - Бойко О.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2021 року суддя Київського апеляційного суду Нежура В.А. розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 28 січня 2021 року, якою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28.01.2021 визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 грн. (а.с. 5-6).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому зазначається, що ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні, поштою копію оскаржуваної постанови не отримував, отримав її 24.03.2021, що підтверджується штампом суду на її примірнику. В зв`язку з вищезазначеним, просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 28.01.2021.

Зазначає, що на підтвердження факту вчинення ним адміністративного правопорушення до матеріалів справи не надано жодних доказів його вчинення. Крім того, вказує, що керівництво ПП «Авен-Єзер», яке обслуговує даний маршрут, та в якому ОСОБА_1 працює водієм, вживає заходи щодо протидії розповсюдження CОVID-19. З цією метою сидіння водія відмежовано від салону автобуса захисним склом, що спрямовано на протидію розповсюдження інфекції (а.с. 9-11).

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Перевіривши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова суду першої інстанції винесена 28.01.2021, тому останній день строку на апеляційне оскарження припадає на 28.02.2021. Однак, апеляційна скарга ОСОБА_1 подана до суду першої інстанції 25.03.2021, тобто з пропуском встановленого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Разом з тим, апелянтом зазначається, що ним пропущено строк не за його вини, а в зв`язку з тим, що в день оголошення рішення ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні, копію оскаржуваної постанови отримано 24.03.2021 (а.с. 12).

Отже, причини пропуску строку ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції є поважними, тому прихожу до висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду від 28.01.2021, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.11.2020, о 16 год. 40 хв. в м. Києві по вул. В.Васильківській, 111, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ATAMAN» д.н.з. НОМЕР_1 , здійснюючи перевезення пасажирів по маршруту № 520, без засобів індивідуального захисту, а саме без маски, чим порушив п.п.1 п.10 Постанову КМУ № 641 від 22.07.2020, тобто вчинив адміністративний проступок передбачений ст. 44-3 КУпАП.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, апелянт просить скасувати постанову судді суду першої інстанції та ухвалити нову, якою його звільнити від адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП за малозначністю вчиненого правопорушення і обмежитись усним зауваженням.

Так, під час розгляду справи в суді першої інстанції, суддя Голосіївського районного суду у постанові від 28.01.2021 дійшов висновку, що вчинені ОСОБА_1 порушення підтверджують виконання дій, за які передбачена адміністративна відповідальність за ст. 44-3 КУпАП

Але погодитись із такими висновками в повному обсязі не можливо з огляду на таке.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 44-3 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Так, відповідно до положень КУпАП передбачено, що до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, притягуються особи, які здійснили порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Також слід зазначити, що ст. 44-3 КУпАП за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст.44-3 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

Згідно вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Як вказано у протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП № 678820 від 03.11.2020, ОСОБА_1 здійснював керування автобусом «ATAMAN», який використовується для надання послуг із перевезення пасажирів, без засобів індивідуального захисту, чим порушив п.п. 1, п. 10 постанови КМУ №641 від 22.07.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції від 23.10.2020) на усій території України з 01.08. 2020 по 31.12.2020 встановлено карантин.

Відповідно до положень п.п.1 п.10 вказаної постанови КМУ №641 на території України на період дії карантину забороняється, зокрема, перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що ним не заперечується той факт, що на момент зупинки транспортного засобу, він дійсно знаходився без маски на обличчі. Однак, звертає увагу на те, що керівництвом ПП «Авен-Єзер», в якому ОСОБА_1 працює водієм, вживає заходи щодо протидії розповсюдження CОVID-19. З цією метою сидіння водія відмежовано від салону автобуса захисним склом, що спрямовано на протидію розповсюдження інфекції.

Разом з тим, вважає, що суддя суду першої інстанції не взяв до уваги обставин, що пом`якшують відповідальність, а саме, характер вчиненого правопорушення, ступінь його вини, матеріальний стан.

Відповідно довідки ПП «Авен-Єзер», ОСОБА_1 працює на підприємстві з 2014 року. За період з 01.09.2020 по 28.02.2021 його сукупний дохід склав 29 884,75 грн.

Суддя суду першої інстанції наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн.

Відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Частиною 2 статті 33 КУпАП визначено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Отже, враховуючи характер здійснення протиправних дій ОСОБА_1 , відсутністю негативних наслідків щодо майна, здоров`я для інших осіб чи самого порушника, суд апеляційної інстанції вважає можливим визнати в порядку ст. 22 КУпАП вчинене ОСОБА_1 правопорушення малозначним та звільнити його від адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Таким чином, апеляційну скаргу слід задовольнити, постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28.01.2021 скасувати та постановити нову про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП за малозначністю вчиненого правопорушення та обмежитись усним зауваженням

Враховуючи викладене, керуючись статтями 247, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28 січня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28 січня 2021 року, якою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 44-3 КУпАП скасувати, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП за малозначністю вчиненого правопорушення і обмежитись усним зауваженням.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду В.А. Нежура