Справа № 538/661/21
Провадження № 3/538/419/21

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.05.2021 року м. Лохвиця

Суддя Лохвицького районного суду Полтавської області Цімбота Л.Г., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , непрацюючого, громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

21 квітня 2021 р. до Лохвицького районного суду Полтавської області надійшов вищевказа-ний адміністративний матеріал, зокрема і протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 159212 від 17.04.2021 р., в якому зазначено 17.04.2021 року о 12 год. 30 хв. в с.Білогорілка, по вул. Садова, буд. 21, водій ОСОБА_1 керував л/а ВАЗ 2103 днз НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю, шатка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. В протоколі про адміністративне правопорушеня в графі "Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення". зазначив, що з працівниками поліції не згоден.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Відповідно до норм ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, диспозиція частини першої статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а частина 3 - за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, необхідною умовою для застосування до порушника відповідальності, передбаченої вищевказаною статтею, є, зокрема, наявність доказів, які б безпосередньо свідчили про те, що особа відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння.

При цьому, згідно рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України", при оцінці доказів суд повинен застосовувати критерій доведення вини «поза розумним сумнівом». Згідно рішення ЄСПЛ «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що є результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Тобто, стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

На доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення уповноваженою посадовою особою до суду направлено такі докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 159212 від 17.04.2021р., копію постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАВ № 036732, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , рапорт про порушення правил дорожнього руху від 17.04.2021 р.. постанову суду від 17.11.2020 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП., довідку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, також відеозаписи.

Під час дослідження відеозаписів здійснених на відеореєстратор та нагрудну камеру встановлено, що ОСОБА_1 керував автомобілем 17.04.2021 р. об 11 год 21 хв, а не о 12 год 30 хв , як вказано в протоколі про адміністративне правопорушення. Близько 12 год 24 хв він говорив, що погоджується продути у відповідний прилад на місці, їхати на огляд в медзаклад не погоджується через сімейні обставини (вагітність дружини). Також на відеозаписах зафіксовано, що ОСОБА_1 пояснює, що він вже позбавлений прав керування, посвідчення водія в нього вилучено, і він має сплатити відповідний штраф. Присутність свідків на відеозаписах не зафіксовано.

Судом також встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 159212 від 17.04.2021 р. містить виправлення щодо часу вчинення адміністративного правопорушення та щодо частини статті 130 КУпАП. Тоді як відповідно до п. 7. Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1376, закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення не допускаються.

Згідно постанови від 17.04.2021р. ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності, зокрема і за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Суд зауважує, що одного лише протоколу про адміністративне правопорушення не достатньо для притягнення особи до відповідальності, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви у суду.

Як зазначено вище, додані відеозаписи однозачно не підтверджують вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, більше того вони, на думку суду підтверджують ту обставину, що ОСОБА_1 погоджувався проходити огляд на стан сп`яніння на місці.

Суд також не може взяти як належні і допустимі докази письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , в яких зазначено, що вони були запрошені працівниками поліції у якості свідків, і працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, на що останній відмовився, оскільки вказаних свідків не було зафіксовано на відеозаписах, та їх особи не було встановлено у встановленому порядку, зокрема не зазначено реквізити відповідних документів, які б посвідчили їх особи.

Крім того суд зазначає, що матеріали справи не містять будь-яких даних на підтвердження наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю, шатка хода), як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки працівниками поліції під час здійснення відеозапису це не озвучувалося.

Доданий до протоколу про адміністративне правопорушення рапорт, суд не може розцінити як достатній , належний і допустимий доказ на підтвердження обставини наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, оскільки суд здійснює його оцінку в сукупності з іншими доказами, які б могли підтверджувати вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали б сумніви у суду.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням вищенаведеного, зважаючи, що вина ОСОБА_1 не доведена вагомими, чіткими і узгодженими між собою доказами, а всі сумніви мають трактуватися на користь особи, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, тому на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю події та складу правопорушення.

На підставі викладеного та керуючисьст. 7, 247, 251, 283, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Лохвицький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Лохвицького

районного суду Л.Г.Цімбота