Справа № 461/8657/20 Головуючий у 1 інстанції: Фролова Л.Д.
Провадження № 33/811/652/21 Доповідач: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді - Стельмаха І.О.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисника-адвоката Торопчина О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 15 квітня 2021 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 15 квітня 2021 року

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрито провадження у справі у зв`язку з закінченням на момент розгляду про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

ОСОБА_1 07 жовтня 2020 року о 22 год. 35 хв. у м. Львові на вул. Митрополита Андрея, 3, керував транспортним засобом марки «Chevrolet Lacetti», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці). Огляд на стан алкогольного сп`яніння проходити відмовився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у лікаря нарколога у присутності двох свідків. Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги 2.5 Правил дорожнього руху. Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 органом поліції кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Галицького районного суду м. Львова від 15 квітня 2021 року змінити, виключивши з мотивувальної частини оскаржуваної постанови суду першої інстанції пункту 1 про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що постанова суду в частині встановлення його вини у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення є незаконною, прийнятою з порушенням норм процесуального права. Зазначає, що на час розгляду даної справи, строк притягнення його до адміністративної відповідальності, встановлений ст. 38 КУпАП, в межах якого може бути накладене адміністративне стягнення, закінчився 08.01.2021. Однак суд першої інстанції при настанні вказаних обставин (закінчення строків) дослідив докази, заслухав пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Зазначає, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушеннями є взаємовиключними рішеннями. Прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вказує на те, що у відповідності до узагальненого науково-консультативного висновку НКР при ВАСУ, під час закриття провадження у справах про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , виступ захисника Торопчина О.Д. на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону.

Судове рішення є вмотивованим. Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції не мав права встановлювати наявність в його діях вини у вчиненні правопорушення, приймаючи при цьому рішення про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. При цьому апелянт звертає увагу на науково - консультативний висновок НКР при ВАСУ від 07 листопада 2017 року, відповідно до якого при закритті провадження у справі у зв`язку із закінчення строків накладення адміністративного стягнення, вина особи не встановлюється.

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими апеляційні доводи ОСОБА_1 про те, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, вина особи не встановлюється, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 284 КУпАП, у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24 1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Положеннями ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що закриваючи провадження у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, що є нереабілітуючою підставою, суд повинен встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що висновок науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України не має вирішального значення для розгляду справи, оскільки відповідно до Положення, затвердженого Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 25 лютого 2013 року, Рада є дорадчим органом і її висновки, які подаються Вищому адміністративному суду України, носять рекомендаційний характер, у зв`язку з чим висновок експертів з питань права не може бути прийнятий судом як доказ.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для зміни постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 15 квітня 2021 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах