П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2021 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Хамник М.М., розглянувши матеріали про адміністративне порушення, які надійшли з Ужгородського районного управління поліції відділу поліції №1 Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , працюючого на посаді директора ТОВ «І Контракт», раніше до адміністративної відповідальності не притягався, -

за частиною 1 статті 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

18 березня 2021 року близько 07 год 24 хв ОСОБА_1 , за місцем спільного проживання з дружиною, вчинив домашнє насильство в сім`ї відносно своєї дружини гр. ОСОБА_2 , а саме, наніс незначні тілесні ушкодження на лівій руці, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представник, адвокат Холмогорова Л.В., заперечували проти обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та просили закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Зокрема, ОСОБА_1 стверджує, що дружина перешкоджала йому забрати свої особисті речі зачинивши вхідні двері будинку, у зв`язку з чим він змушений був викликати поліцію. Також зазначив, що дружина постійно провокувала його, проводивши запис на мобільний телефон. Щодо заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , то такі нічим не підтверджені, оскільки СМЕ не було проведено, а сам поліцейський, який складав протокол, не був свідком їх заподіяння. Вважає також неналежним доказом допит поліцейського Ю.Кілб, оскільки всю інформацію по справі він повинен викладати відповідним рапортом. Щодо протоколу про адміністративне правопорушення, то він також не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки в ньому містяться виправлення, не розкрито суть адміністративного правопорушення. До протоколу не надано жодних належних доказів на підтвердження викладених у ньому обставин, відсутній відеозапис правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні повідомила, що у той день намагалася перешкодити своєму чоловіку ОСОБА_1 винести з дому матеріальні цінності, які є спільною власністю подружжя. У свою чергу ОСОБА_1 виштовхував її, схопивши за руку. Стверджує, що подряпини та синці вона побачила на наступний день, у зв`язку з чим звернулася в амбулаторію та травматологічний пункт. Поліцію викликав ОСОБА_1 , однак, прибувши на місце поліцейські оцінили ситуацію та склали протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 , а її визнали потерпілою.

Представник потерпілої адвокат Овсепян К.А. та потерпіла ОСОБА_2 стверджували про наявність в діях ОСОБА_1 ознак вчинення домашнього насильства, у зв`язку з чим просили притягнути останнього до адміністративної відповідальності згідно санкції ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Свідок ОСОБА_3 , якого допитано за клопотанням ОСОБА_1 , у судовому засіданні повідомив, що вранці 18.03.2021 йому зателефонував ОСОБА_1 та попросив допомогти завантажити речі у зв`язку з переїздом. Прибувши до нього додому зайшов у будинок і побачив, що дружина перешкоджала йому вийти з дому, зачинивши двері, здійснювала відеозйомку на мобільний телефон, вела себе агресивно. ОСОБА_1 викликав поліцію, після чого ОСОБА_2 відкрила двері. Стверджує, що жодних насильницьких дій ОСОБА_1 відносно своєї дружини він не бачив.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, інші докази, доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом та забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За положеннями ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до диспозиції частини 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративним правопорушенням є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (7 грудня 2017 року № 2229-VIII) визначено, що домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст.173-2 КУпАП, доведена такими доказами:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №051253 від 18.03.2021, з якого встановлено, що 18 березня 2021 року близько 07 год 24 хв ОСОБА_1 , за місцем спільного проживання з дружиною, вчинив домашнє насильство в сім`ї відносно своєї дружини гр. ОСОБА_2 , а саме, наніс незначні тілесні ушкодження на лівій руці;

рапортом поліцейського РПП СПД ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області сержанта поліції Ю.Кілб від 18.03.2021, яким повідомлено т.в.о. начальника відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Д.Гайду про встановлення обставин, які свідчать про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства;

поясненнями ОСОБА_2 , які також узгоджуються з обставинами, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення;

поясненнями ОСОБА_1 , який не заперечував, що відштовхував дружину, яка намагалась перешкодити йому виносити речі з кабінету;

відеозаписом, наданим ОСОБА_2 , зробленим нею на мобільний телефон, з якого убачається, що ОСОБА_1 намагався виштовхати свою дружину з кабінету, хапав її за руку.

поясненними поліцейських ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які прибули на виклик ОСОБА_1 18.03.2021 та здійснювали оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, наданими в ході опитування в порядку п.7 ч.1 ст.20 Закону України «Про адвокатуру», та які повідомили, що по прибуттю на виклик побачили на ОСОБА_2 тілесні ушкодження у вигляді синців і подряпин. Фактичні обставини не відповідали обставинам виклику, оскільки ОСОБА_1 міг безперешкодно покинути територію будинку.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_3 , оскільки він стверджував, що безпосередньо подію вчинення домашнього насильства не бачив.

Що стосується відеозапису, представленого представником ОСОБА_1 , адвокатом Холмогоровою. Л.В., у спростування обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, то з нього також не можливо встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стосовно відсутності доказів на підтвердження викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, зокрема відеозапису до протоколу про адміністративне правопорушення, суд констатує наступне. Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є лише одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення та не має переваг перед іншими засобами доказування, визначеними вказаною нормою.

Стосовно неналежного оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №051253 від 18.03.2021 зазначено: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; а також зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП. У протоколі містяться підписи поліцейського, який склав протокол, підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також додані до протоколу додатки.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення складено відповідно до вимог, встановлених ст.256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.

Стосовно наведених стороною захисту недоліків оформлення протоколу, виправлень, то вони не є суттєвими та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 173-2 КУпАП.

Щодо неналежного доказу опитування поліцейських, слід зазначити, що надані поліцейськими пояснення жодним чином не встановлюють інші обставини вчинення адміністративного правопорушення, які б суперечили викладеним у протоколі обставинам.

Отже, судом досліджені та перевірені доказами обставини, які беззастережно свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджуються зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Ухвалюючи дане судове рішення, суд керується також ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України" (п.58) суд наголошує, що відповідно до принципу належного здійснення правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 суд враховує: характер вчиненого ним правопорушення; особу правопорушника; ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому частиною 1 ст. 173-2 КУпАП, яка доведена повністю, та доходить переконання, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції частини 1 статті 173-2 КУпАП у виді штрафу ближче до нижчої межі. Накладення судом на ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення є необхідним для досягнення мети його застосування.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 23, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, статтею 4 ЗУ «Про судовий збір», суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в доход держави судовий збір у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн 00 коп.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М. Хамник