Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2021 року м. Рівне

Суддя Рівненського апеляційного суду - Збитковська Т.І.

з участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

представника ОСОБА_1 - адвоката Припешнюка С.П.

потерпілої - ОСОБА_2

представника потерпілої - адвоката Власик В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_2 - адвоката Власик В.Я. на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 27 листопада 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 27 листопада 2020 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що 30 липня 2020 року близько 07 год. по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство в сім`ї - вчинив дії психологічного та фізичного характеру по відношенню до своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: голосно кричав, висловлювався нецензурною лексикою, погрожував фізичною розправою із застосуванням мисливської зброї, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

У поданій апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_2 - адвокат Власик В.Я. вважає постанову суду першої інстанції незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд неповно і однобічно розглянув дану справу, постанова суду ґрунтується на недопустимих, неналежних доказах та на припущеннях, а висновки суду, викладені в оскаржуваній постанові, не відповідають фактичним обставинам справи. Звертає увагу, що співробітник поліції, який складав протокол про адмінправопорушення, не тільки неповно дослідив та неповно з`ясував обставини вчинення щодо потерпілої її чоловіком домашнього насильства, він навіть не з`ясував спосіб вчинення домашнього насильства, коли та за яких обставин ці погрози вчинялись, не відібрав додаткових пояснень від потерпілої та не відібрав пояснень від її колишнього чоловіка.

Просить постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 27 листопада 2020 року скасувати, ухвалити нову, якою притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Апелянт також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 27 листопада 2020 року, яка винесена у відсутності ОСОБА_2 , копію якої отримано 22 грудня 2020 року (а.с.40).

У поданому запереченні на апеляційну скаргу адвокат Припешнюк С.П. в інтересах ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу адвоката Власик В.Я. без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін. Вважає, що оскаржуване рішення відповідає вимогам законності та обґрунтованості, і прийняте, відповідно до матеріального і процесуального права, а доводи представника потерпілого, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними та не можуть слугувати підставою для скасування законного рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доводи ОСОБА_2 та її захисника - адвоката Власик В.Я. які просять притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, пояснення ОСОБА_1 та його адвоката Припешнюка С.П, які заперечують проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали адміністративної справи, вважаю, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга -відхиленню з таких підстав.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСзПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає у разі вчинення насильства в сім`ї, тобто умисного вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 вказала, що 30 липня 2020 року о 07 год. 00 хв. по вул. Чорновола 91П/144 в м. Рівне її колишнього чоловіка ОСОБА_1 та сина в квартирі не було, вона перебувала там сама, а чоловік їй погрожував по телефону.

Допитаний ОСОБА_1 вказав, що 30 липня 2020 року о 07 год. 00 хв. він перебував за межами м. Рівне, близько 08 години ранку припаркував свій автомобіль біля будинку за адресою АДРЕСА_1 та пішов у будинок до своєї мами. Зазначив, що дані протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності.

Апеляційний суд приймає вищезазначені пояснення, оскільки доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив насильство відносно своєї дружини - ОСОБА_2 при зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення обставинах не надано.

Виходячи з викладеного та з огляду на диспозицію ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки «поза розумним сумнівом» не доведена його вина в інкримінованому адміністративному правопорушенні, а отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И ЛА:

Поновити Власик Вікторії Яківні строк на апеляційне оскарження.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 27 листопада 2020 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_2 - адвоката Власик В.Я. - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду Т.І.Збитковська