Справа № 569/4099/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Наумова С.В.,

при секретарі Василюк В.В.,

особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності Кобилянської О.О.,

розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Рівненській області департаменту Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , непрацюючого, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

- зміст ст. 268 КУпАП., ОСОБА_1 роз`яснено, -

В С Т А Н О В И В:

О 18 год. 40 хв., 17.02.2021р., в м. Рівне по вул. Євгена Коновальця, 20 командиром взводу № 2 роти № 4 батальйону УПП в Рівненській області Пилип`юк О.В. був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР № 027324, згідно з яким о 17 год. 05 хв., 17.02.2021р. в м. Рівне по вул. Євгена Коновальця, 20, ОСОБА_1 керував автомобілем HYUNDAI SANTAFE, д.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав. Вказав, що він дійсно 17 лютого 2021 року знаходився по вул. Євгена Коновальця, 20, в м. Рівне біля автомобіля марки «HYNDAI SANTAFE д.н.з. НОМЕР_1 . Зазначив, що автомобіль знаходився в не рухомому стані у той час коли під`їхали працівники поліції. Наголосив на тому, що ніякого ДТП не було, будь-чий транспортний засіб не був пошкоджений. Просить провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю у його діях складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 вказала, що 17 лютого 2021 року вона разом із ОСОБА_1 та їх спільним сином приїхала на парковку до магазину Арсен, що розташований за адресою м. Рівне вул. Євгена Коновальця, 20. Вказала, що за кермом транспортного засобу HYNDAI SANTAFE д.н.з. НОМЕР_1 перебувала саме вона. Також пояснила суду, що під час паркування біля магазину ОСОБА_3 вона в`їхала у сніг. Оскільки самостійно транспортний засіб випаркувати не змогла, то ОСОБА_1 та ще кілька чоловіків, яких вони попросили допомогти, виштовхували транспортний засіб із снігу. Під час виштовхування ОСОБА_1 перебував на вулиці біля водійської двері транспортного засобу виштовхуючи його та допомагаючи ОСОБА_2 , яка у цей час перебувала за кермом, правильно викручувати кермо. Після приїзду працівників поліції ОСОБА_2 вказала, що саме вона перебувала за кермом транспортного засобу та наголосила на тому, що ніякого ДТП не було, будь-чий транспортний засіб не був пошкоджений. Однак останні на це увагу не звернули, жодних пояснень у неї не відібрали, а склали протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Допитана у судовому засіданні свідок командир взводу №2 роти №4 батальйону УПП в Рівненській області ОСОБА_4 вказала, що 17 лютого 2021 року екіпаж АЗОВ 153 прибув на виклик «ДТП без травмованих» за адресою м. Рівне вул. Євгена Коновальця, 20. В подальшому факт ДТП не підтвердився. Свідок уточнила, що коли екіпаж АЗОВ 153 прибув за адресою м. Рівне вул. Євгена Коновальця, 20 транспортний засіб HYUNDAI SANTAFE д.н.з. НОМЕР_1 був припаркований та знаходився в не рухомому стані. Також свідок вказала, що ОСОБА_2 підходила та наголошувала на тому, що саме вона є водієм та власником транспортного засобу. Пояснила, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР № 027324 було складено зі слів іншого водія, який стверджував про факт ДТП та викликав працівників патрульної поліції. Свідок уточнила, що жодних пояснень щодо того, хто дійсно перебував за кермом транспортного засобу HYUNDAI SANTAFE д.н.з. НОМЕР_1 у присутніх там осіб не відбиралося. Свідок не пояснила чому пояснення ОСОБА_2 не було взято до уваги.

Із долучених відео файлів з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що запис розпочинається з того, що ОСОБА_1 знаходиться біля автомобіля, а сам автомобіль стоїть із вимкнутим двигуном. На виконання вимог працівника поліції ОСОБА_2 надає документи.

Будь-яких доказів, які б з достовірністю підтверджували керування транспортним засобом ОСОБА_1 суду не надані.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, покази свідків, пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Кобилянської О.О., оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, дослідивши матеріали про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступного висновку.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП полягає в - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння. Тобто доказова база має бути спрямована на доведення одночасно двох обставин : керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння.

Таким чином, формулювання складу правопорушення у протоколі не відповідає положенням ст.130 КУпАП, оскільки поліцейським вказано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі з наступних підстав.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як зазначено в п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих їх законних представників і захисників.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення « поза розумним сумнівом » ( рішення ЄСзПЛ « Авшар проти Туреччини » ). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини ", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію прозахист правлюдини іосновоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту ( рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування « поза розумним сумнівом » ( рішення від 18 січня 1978 року у справі « Ірландія проти Сполученого Королівства » ( Irelandv.theUnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

Європейський Суд з прав людини у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Приписами ст. 129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, середіншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону Українивід 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров протиУкраїни» від 17.06.2011 р., заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік протиУкраїни» від 05.05.2015 р., заява №29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «ЄрохінапротиУкраїни» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

В матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 керував о 17 год. 05 хв., 17 лютого 2021 року транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Під час розгляду справи по суті, суддя має з`ясувати винуватість особи у вчиненні правопорушення, при цьому, керуватися презумпцією невинуватості, яка закріплена у ст. 62 Конституції України, свої висновки має обгрунтувати наявними у справі доказами, які відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

П. 4.2 Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої Наказом МВС України №77 від 26.02.2009, передбачено, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються письмові пояснення свідків правопорушення, в разі їх наявності. У разі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, наявність свідків обов`язкова.

Як вбачається із відео нагрудних камер, свідки були присутні, однак у матеріалах справи пояснення таких свідків відсутні.

Враховуючи зазначене, трактуючи усі сумніви на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, слід дійти висновку про недоведеність провини ОСОБА_1 в порушенні вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачено частиною 1 статті 130 КУпАП.

В діях ОСОБА_1 , з олгяду на встановлені обставини, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, і провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, що передбачено п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. - закрити в зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду С.В. Наумов