ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 947/12234/21

Провадження № 3/947/3965/21

14.05.2021 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м. Одеси Прохоров П.А., при секретарі с/з Гремалюк В.В., за участю прокурора Зайкова Д.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, що надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, яка працює на посаді заступника директора з медичної частини державного закладу «Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій «Зелена Гірка» Міністерства охорони здоров`я України», зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією за ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі КУпАП)

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією за № 350/2021 від 20.04.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді виконуючого обов`язки директора державного закладу «Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій «Зелена Гірка» Міністерства здоров`я України», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, яка прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто суб`єктом на якого поширюються дії ЗУ «Про запобігання корупції», відповідно до підпункту «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону та суб`єктом відповідно до Примітки до ст. 172-7 КУпАП, в порушення ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції», не повідомила безпосереднього керівника Міністерство охорони здоров`я України, про наявність у неї реального конфлікту інтересів під час прийняття рішення та вчинення дій, щодо підписання наказу № 15-АГ від 24.12.2019 року «Про преміювання робітників санаторію», в тому числі собі особисто, яким виплатила премію, що складає 13 000 грн. Вказані дії містять ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до п.9 ст.1 Закону правопорушення, пов`язане з корупцією діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність

З 13.02.2019 року відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про звільнення ОСОБА_2 » № 10-0 від 12.02.2019 року на заступника головного лікаря з медичної частини ОСОБА_1 покладено виконання обов`язків головного лікаря ДЗ «ДССС «Зелена гірка» МОЗ України».

Відповідно до наказу МОЗ України № 40-0 від 28.05.2019 року «Про внесення зміни до наказу МОЗ України від 12.02.2019 року № 10-0» змінено слова «головного лікаря» словом «директора».

Відповідно до п.п. «а» п. 2 ч.1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції», та чинного законодавства, згідно ст. 81 Цивільного кодексу України, юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 167 та 169 Цивільного кодексу України, держава та територіальні громади можуть створювати юридичні особи публічного права у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом.

Таким чином, державні та комунальні підприємства та інші юридичні особи, які створені розпорядчим актом Президента України, органу державної влади або органу місцевого самоврядування, є юридичними особами публічного права.

Відповідно до Статуту ДЗ «ДССС «Зелена гірка» МОЗ України» затвердженого МОЗ України, засновником ДЗ «ДССС «Зелена гірка» МОЗ України» є Міністерство охорони здоров`я України (орган державної влади).

Таким чином, за вищевказаними ознаками, «ДССС «Зелена гірка» МОЗ України» є юридичною особою публічного права.

Пунктом VII Статуту визначені права, обов`язки і відповідальність директора ДЗ «ДССС «Зелена гірка» МОЗ України», а саме: несе відповідальність за додержанням порядку ведення і достовірності обліку та статистичної звітності у встановленому законодавством порядку; діє без довіреностей від імені закладу, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними та фізичними особами, формує адміністрацію закладу в межах та порядку встановленому статутом та законодавством; розпоряджається коштами та майном закладу відповідно до законодавства та цього статуту; у межах своєї компетенції видає накази та інші розпорядчі акти, дає вказівки, обов`язкові для всіх підрозділів та працівників закладу; призначає та звільняє керівників структурних підрозділів та своїм наказом розподіляє обов`язки між ними, видає довіреності та уповноважує їх на виконання відповідних функції і відповідальності відповідно до законодавства та статуту; у встановленому поряду призначає та звільняє з посад працівників закладу.

Враховуючи вищевказане, виходячи із обсягів функцій ОСОБА_1 як виконуючої обов`язки директора ДЗ «ДССС «Зелена гірка» МОЗ України», відповідно до Статуту, наділена адміністративно-господарськими функціями, щодо управління комунальним майном ДЗ «ДССС «Зелена гірка» МОЗ України», що належить на праві комунальної власності Міністерству охорони здоров`я України.

Таки чином, в.о. директора ДЗ «ДССС «Зелена гірка» МОЗ України» ОСОБА_1 є посадовою особою юридичної особи публічного права, яка прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суб`єктом відповідного до п.п. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону та Примітки до ст. 172-7 КУпАП, та на неї поширюється дія цього Закону, і вона зобов`язана виконувати вимоги Закону, в тому числі зазначених у ст. 28 Закону, та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення пов`язаного з корупцією передбаченого ст. 172-7 КУпАП.

В.о. директора ДЗ «ДССС «Зелена гірка» МОЗ України» ОСОБА_1 виконуючи передбачені Статуттом службові повноваження, керуючись положенням про преміювання, видала та підписала наказ № 15-АГ від 24.12.2019 року «Про преміювання робітників санаторію».

Згідно довідки про доходи ДЗ «ДССС «Зелена гірка» МОЗ України» ОСОБА_1 за червень 2019 року згідно наказу № 15-АГ від 24.12.2019 року була нарахована премія у розмірі 13 000 грн.

Відповідно до відповіді з МОЗ України (вих. № 09-06/9791/2-21 від 30.03.2021 року), повідомлень від ОСОБА_1 , щодо виникнення конфлікту інтересів не надходило.

Враховуючи вищевикладене, в.о. директора ДЗ «ДССС «Зелена гірка» МОЗ України» ОСОБА_1 , маючи суперечність між приватним інтересом, та її службовим повноваженнями, вираженими у одноосібній службовій можливості ОСОБА_1 , розпоряджатися коштами, застосовувати заходи заохочення працівників закладу, що вплинуло на об`єктивність та неупередженість прийняття рішення, і виразилось в прийнятті рішення та вчинення дії, щодо підписання наказу № 15-АГ від 24.12.2019 року «Про преміювання робітників санаторію», в тому числі собі особисто, нарахована та виплачена премія, що складає 13 000 грн., та наявним майновим інтересом вираженим в наданні можливості отримати додаткові грошові кошти в ДЗ «ДССС «Зелена гірка» МОЗ України», окрім встановленого окладу, заробітної плати згідно штатного розпису, та покращенні її матеріального становища і збільшення сукупного доходу, тобто перебувала в умовах реального конфлікту інтересів, та не повідомила безпосереднього керівника Міністерство охорони здоров`я України, про наявність у неї реального конфлікту інтересів під час прийняття рішення та вчинення дій.

З урахуванням викладеного встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді в.о. директора ДЗ «ДСС «Зелена гірка» МОЗ України», будучи посадової особою юридичного права, яка прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто суб`єктом на якого поширюються дії ЗУ «Про запобігання корупції», відповідно до п.п. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону та суб`єктом відповідно до Примітки до ст.172-7 КУпАП, та розповсюджуються обов`язки, щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачені ст. 28 Закону, достовірно знаючи, що приймає рішення, щодо підписання наказу № 15-АГ від 24.12.2019 року про виплату премії працівникам закладу, в тому числі собі особисто, не повідомила безпосереднього керівника Міністерство охорони здоров`я України, про наявність у неї реального конфлікту інтересів, чим порушила ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.2 ст.172-7 КУпАП, а саме неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку, про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Прокурор підтримав протокол про адміністративне правопорушення та зазначив, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину визнала у повному обсязі та пояснила, що після підписання наказу на преміювання співробітників санаторію, в тому числі і собі, наказ передавався в відділ кадрів інспектору, який і передає в МОЗ необхідну інформацію про преміювання керівника, однак дана інформація не була передана до МОЗ, а нею, як виконуючим обов`язки директора, передача даної інформації не було проконтрольовано. Підписуючи накази на преміювання співробітників, і собі в тому числі, не мала ніяких особистих інтересів, діяла в межах даних їй повноважень, даними діями не заподіяна шкода ні громадянам, ні суспільству. За час роботи в санаторії неодноразово заохочувалася, має позитивну характеристику, тому просить суд, врахувати вищезазначене, обмежитись усним зауваженням і звільнити від адміністративної відповідальності, відповідно до ст. 22 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Є очевидним, що ОСОБА_1 допустила відповідне порушення Закону та не повідомила безпосереднього керівника Міністерство охорони здоров`я України, про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Разом з тим, суддя вважає, що порушення, хоча формально і містить ознаки правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП але через малозначність не становить суспільної небезпеки та не заподіяло і не могло заподіяти істотної шкоди суспільству та державі.

Розглядаючи вказану справу, суддя не може не звернути увагу на ту обставину, що суд (суддя) при розгляді будь-якої справи (провадження) повинен бути як об`єктивним, так і здатним втілювати потреби громадянського суспільства, а не тільки політичну волю, виражену в законі.

У цьому аспекті судовий захист це головна гарантія реалізації встановлених Конституцією і відповідними Законами прав і свобод особи.

Ключовою метою є безумовно запобігання незаконному збагаченню або врегулювання конфлікту інтересів. У даному випадку незаконне збагачення не у кримінально правовому аспекті, а як дії посадової особи, що передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Незаконне збагачення передбачає значне збільшення активів державної посадової особи, яке перевищує її законні доходи, які вона не може раціонально обґрунтувати.

У даному випадку, ОСОБА_1 будучи посадовою особою, яка зобов`язана відповідно до вимог Закону повідомити безпосереднього керівника Міністерство охорони здоров`я України, про наявність у неї реального конфлікту інтересів, не бажала приховати зазначений факт. Є очевидним, що у даному випадку мова може йти лише про відсутність дисциплінованості у особи, тобто певного порядку поведінки, яка передбачає сумлінне ставлення до виконання всіх Законів, нормативних актів та загальновідомих правил.

Окрім того, держава фактично не понесла жодних негативних юридичних наслідків, оскільки хоча і з запізненням однак держава отримала інформацію щодо здійснення преміювання працівників медичного закладу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип законності ґрунтується на ідеї, що закон повинен попереджати перш, ніж карати. По-друге, вказаний принцип ґрунтується на демократичній вимогі про обмеження влади законом.

Законність в змозі приймати формальний і матеріальний зміст. Дотримання формальної законності передбачає наявність закону, а матеріальна законність означає відповідність закону вищим нормам (Конституційним, міжнародному праву та інш.), а також відповідність процесуальних дій - закону.

Дослідивши обставини вказаної адміністративної справи, в змагальній судовій процедурі, суддя прийшов до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП. Вказане судове рішення буде очевидним попередженням особі про недопустимість в подальшому допускати подібні порушення вимог Закону.

Згідно ст. 22 КпАП України, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи обставини правопорушення, особу яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя вважає, що можливо ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення, обмежившись у відношенні неї усним зауваженням.

Керуючись ст. ст. 22, 172-7, 283, 284, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити від адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КпАП України.

Зробити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усне зауваження та попередити про недопустимість в подальшому здійснення подібних правопорушень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Прохоров П. А.