гСправа № 358/226/21 Провадження № 3/358/133/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року м. Богуслав

Суддя Богуславського районного суду Київської області Тітов М.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Миронівка, Київської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, посвідчення водія НОМЕР_1 , видані 20.10.2007 року Миронівським РЕР, РНОКПП згідно довідки Міністерства доходів та зборів від 20.03.2021 року, фізичну особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 неможливо однозначно ідентифікувати,

за частиною першою статті 160 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №883535 від 04 березня 2021 року складеного інспектором СРПП відділення поліції №2 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Олександром Трофімовим, 04 березня 2021 року о 15 годині 15 хвилин в м. Богуславі на площі Ярослава Мудрого, ОСОБА_1 здійснював торгівлю з рук продуктів харчування (живої риби) без рішення міської ради, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 160 КУпАП.

В судове засідання, яке призначене на 08 годину 40 хвилин 29 березня 2021 року, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, не дивлячись на те, що був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, шляхом направлення судової повістки, яку він отримав особисто (а.с. 7). Про причини неявки не повідомив, не звертався до суду з клопотанням про розгляд справи без його участі, тому відсутні поважні причини його неявки в судове засідання.

У зв`язку з чим суд був вимушений відкласти розгляд справи та застосував привід до громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання, яке відбудеться 15 квітня 2021 року о 09 год. 30 хв., виконання якого доручив відділенню поліції № 2 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області (а.с. 10).

Однак, привід виконаний не був, причини його невиконання суду не відомі, ОСОБА_1 самостійно в судове засідання 15 квітня 2021 року не з`явився, тому суд вимушений був відкласти розгляд справи на 09 годину 30 хвилин 11 травня 2021 року та крім судової повістки, яка була надіслана ОСОБА_1 рекомендованим листом із зворотнім повідомленням за місцем його проживання, останній також викликався в судове засідання телефонограмою (а.с. 12, 13).

Приймаючи до уваги поведінку ОСОБА_1 , який ухилившись від суду, не бажав особисто приймати участь в розгляді справи, враховуючи бездіяльність підрозділу Національної поліції, яким не виконано ухвалу про привід та не забезпечено явку ОСОБА_1 до суду, з метою розгляду справи у розумні строки, справа розглянута в межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення та на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що справа підлягає закриттю за відсутністю у діях останнього складу правопорушення передбаченого ст. 160 ч. 1 КУпАП, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.

Правилами статей 245, 251, 252 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02), «Надточій проти України» (рішення від 15 травня 2008 року, заява № 7460/03), беручи до уваги передбачене ч. 1 ст. 160 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді конфіскації предметів торгівлі, правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до ст. 160 ч. 1 КУпАП, торгівля з рук у невстановлених місцях: на вулицях, плотах, у дворах, під`їздах, скверах та в інших невстановлених місцях - тягне за собою накладення штрафу від одного до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією предметів торгівлі або без такої.

Диспозиція ч. 1 ст. 160 КУпАП має бланкетний характер і відсилає до Постанови Кабінету Міністрів від 15 червня 2006 року № 833 про затвердження Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, за порушення якого і настає адміністративна відповідальність за вищевказаною статтею.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері торговельної діяльності й захисту прав споживачів (Закон України «Про захист прав споживачів», Порядок провадження торговельної діяльності та правила торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів). Об`єктивна сторона правопорушення виражається в торгівлі з рук у невстановлених місцях.

Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Пунктом 26 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлено, що торговельне приміщення - це майновий комплекс, який займає окрему споруду (офісне приміщення) або який розміщено у спеціально призначеній та обладнаній для торгівлі споруді, де суб`єкт господарювання здійснює діяльність з реалізації товару.

Згідно з п. 7 Порядку провадження торговельної діяльності та правила торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 2006 року № 833 в останній редакції від 10 березня 2017 року, торговельними об`єктами є: 1) у сфері оптової торгівлі: склад товарний (універсальний, спеціалізований, змішаний); магазин-склад; 2) у сфері роздрібної торгівлі: магазин, який може бути продовольчим, непродовольчим, змішаним (за товарною спеціалізацією), універсальним, спеціалізованим, вузькоспеціалізованим, комбінованим, неспеціалізованим (за товарним асортиментом), з індивідуальним обслуговуванням, самообслуговуванням, торгівлею за зразками, торгівлею за замовленням (за методом продажу товарів); павільйон; кіоск; ятка; палатка, намет; лоток, рундук; склад товарний; крамниця-склад, магазин склад.

Допустимість доказів - означає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Визначення терміну «торгівля» встановлено в Законі України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності». Торгівля - це будь-які операції, що здійснюються за договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на товари.

З метою дотримання законності при здійсненні провадження у справах про адміністративні правопорушення, МВС України Наказом від 06 листопада 2015 року за №1376 затверджено «Інструкцію з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції». Так, протокол про адміністративне правопорушення складається на спеціальному бланку.

Згідно з п. 9 вказаної Інструкції у графі «дата, час, місце вчинення і суть вчиненого адміністративного правопорушення» вказується - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

У графі «до протоколу додається» - пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, викладені на окремому аркуші, рапорти посадових осіб органів поліції, довідки, акти тощо (у разі складення). Якщо внаслідок вчинення адміністративного правопорушення заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі про адміністративне правопорушення.

Зокрема, відповідно до ст. 265 КУпАП речі і документи, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів поліції. У протоколі про адміністративне правопорушення або в протоколі про адміністративне затримання робиться відповідний запис про те, які саме речі, предмети, документи, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, вилучено у затриманого, зазначаються їх індивідуальні ознаки, номери, місце та обставини їх виявлення.

Так, відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Незважаючи на вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП та вищевказані рішення ЄСПЛ, які, згідно ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», протокол про адміністративне правопорушення, який визначає межі судового розгляду і є доказом по справі, всупереч вимог ст. 256 КУпАП, не містить відомостей стосовно об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.160 КУпАП, щодо зазначення конкретних фактів порушення ОСОБА_1 приписів Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів.

Крім того, з матеріалів справи слідує те, що працівниками поліції не встановлено самого факту торгівлі, оскільки в справі відсутні як свідки правопорушення, так і інші докази придбання будь-ким товару у ОСОБА_1 .

Вищевикладене свідчить про не дотримання відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Зокрема, згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 23, 24, 30, 33, 36, 130, 245, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 160 ч. 1 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена порушником, його представником чи захисником, потерпілим або його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови, шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Богуславський районний суд Київської області.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов