Справа № 638/4433/21
Провадження № 3/638/1566/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 травня 2021 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Щепіхіна В.В., розглянувши адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності зач.1 ст.173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №297448 від 06.03.2021 року, 24.02.2021 о 19 год. 20 хв. гр. ОСОБА_1 за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 вчинив сварку зі своєю дружиною ОСОБА_2 , в ході якої висловлювався нецензурною лайкою, висловлював образи, погрожував фізичною розправою та розбив мобільний телефон, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

При розгляді адміністративного матеріалу ОСОБА_1 винним себе не визнав в повоному обсязі, зазначив, що дійсно в них з дружиною відбулася сварка, в ході якої він взяв ії мобільний телефон, але потім дружина вибила його з рук ОСОБА_1 , внаслідок чого він розбився.

Також ОСОБА_1 через канцелярію суду надав клопотання про закриття провадження у справі, в якому зазначив, що протокол стосовно нього складений з порушенням Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1376, а саме: не зазначено якими діями він вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини, не встановлена можливість завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої, також протокол складений нерозбірливим почерком, що ускладнює його вивчення.

Суддя, розглянувши адміністративний матеріал, дослідивши докази по справі, дійшов наступного.

Диспозиція частини 1 статті 173-2 КпАП України передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статті, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Приписами Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» регламентовано, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно зі ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбних відносинах, але в судовому засіданні вони підтвердили, що їхній шлюб знаходиться на стадії припинення. Дзержинським районним судом м. Харкова відкрито провадження по справі щодо розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яке було зупинено з наданням часу для примирення сторін, проте зазначені заходи не дали позитивного результату, тому суд призначив справу до розгляду. До початку конфлікту подружжя проживало в одній квартирі, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Під час вчинення правопорушення ОСОБА_1 перебував в місці проживання разом зі своєю дружиною ОСОБА_2 та їх донькою.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 підтвердила обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, що відбувалися 24.02.2021 року, та зазначила, що дійсно між нею та чоловіком відбувся конфлікт, внаслідок якого ОСОБА_1 схопив її особистий телефон та кинув його на підлогу. На теперішній час телефон не працює. В процесу конфлікту чоловік висловлювався в її бік образливими словами, принижував її честь та гідність. Знаходження в квартирі доньки не зупинило ОСОБА_1 і після того, як вона просила його зупинитися. Внаслідок зазначений подій вона вимушена була звернутися до органів поліції з заявою про вжиття заходів відносно її чоловіка.

За правилами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями потерпілих, свідків, тощо.

Обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1ст.173-2 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №297448 від 06.03.2021 року, заявою потерпілої особи, письмовими та усними поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , рапортами працівників поліції, довідкою від 24.02.2021 про результати розгляду матеріалу №6738, заявою ОСОБА_2 про вчинення домашнього насильства від 08.04.2021р.

Так, ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечував факт того, що він висловлювався в бік дружини нецензурними словами, оскільки був дуже розгніваний на неї. Також, не заперечував, що брав телефон дружини, оскільки сварка почалася саме після того, як він прочитав переписку дружини з іншою особою, що містилися в телефоні. З письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він взяв телефон дружини, який лежав на столі, та потім кинув його на підлогу.

Суд ставиться критично до заперечень ОСОБА_1 , наданих в клопотанні про закриття провадження по справі, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення.В протоколі та під час судового засідання встановлено, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство, яке виразилось в діях психологічного характеру, що були вчинені в сім`ї в межах проживання подружжя. Обставини вчинення правопорушення ( в тому числі в присутності дитини, яка знаходилася вдома під час конфлікту) також не заперечувалися учасниками конфлікту.

Також судом з`ясовано, що конфлікт, який був причиною сварки, не вирішився на теперішній час, що підтверджується поясненнями учасників розгляду справи та копією заяви ОСОБА_2 від 08.04.2021 про вчинення домашнього насильства особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, факт подання якої до Шевченківського відділу поліції ГУНП в Харківській області не заперечувався самим ОСОБА_1

ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що внаслідок агресивних та погрозливих дій свого чоловіка, які продовжились і після сварки, вона вимушена була забрати дітей та переїхати до своїх батьків.

Конституція декларує право кожного на повагу до його гідності, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

З урахуванням того, що згідно Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Стамбульська конвенція визначає домашнє насильство як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Під час вирішення питання про наявність підстав для притягнення до адміністративної відповідальності суд також враховує якій формі домашнього насильства піддавалася потерпіла особа та оцінює ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Суд, повно та всебічно дослідивши адміністративний матеріал, дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченогоч.1 ст.173-2 КУпАП.

Зважаючи на досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи, пояснення осіб, які були присутні у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що своїми діями ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме вчининив дії психологічного характеру відносно своєї дружини за місцем їх спільного проживання, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, знайшла своє підтвердження в суді.

Згідно положень ст.23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 судом враховано умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік, соціальне положення; ступінь його вини; ставлення до вчиненого, суд вважає за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.173-2 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Також суд доходить висновку, що в даному випадку таке стягнення, буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Розмір судового збору відповідно до пункту 5 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 454 грн 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.40-1, 173-2,221,268,280,283,284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп.

Відповідно до положень ст.ст.307, 308КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, тобто 340 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суду міста Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців з дня, наступного після набрання рішенням законної сили.

Суддя В.В. Щепіхіна