11.01.2021
Справа № 696/1120/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року м. Кам`янка

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, -

встановив:

25.10.2020 р., о 00 год. 10 хв. в м. Кам`янка по вул. Шевченка, ОСОБА_1 , керував автомобілем ВАЗ 2121 д.н.з НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків. Даними діями порушив п. 2.5; (2.9 А) Правил дорожнього руху України.

Адвокат Борейко О.І. в судовому засіданні просив закрити провадження по адміністративній справі, так як працівниками поліції було порушено порядок складення адміністративного протоколу, крім того працівниками поліції не надано належних та допустимих доказів, враховуючи наступне. Згідно письмових доказів та відео доказу доданих до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається розбіжність у часових проміжках, а саме протокол складений 00 год. 25 хв., тоді як вбачається із наданих працівниками зафіксовані відео докази на час пізніше, тобто поліцейські склали протокол наперед. А тому вважає, що відео доказ є неналежним доказом по справі. Також зазначає, що відеодокази надані з порушенням «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» №1026 від 18.12.2018, а саме п.5 розділу ІІ, де зазначено, що відеозйомка ведеться безперервно. Так як повного відео суду не надано, захисник вважає даний доказ недопустимим. Крім того свідки зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення не були допитані в судовому засіданні безпосередньо, вважає, що їх пояснення, які додані як доказ на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчинення правопорушення не можуть бути належним та допустимим доказом у справі. Із відео наданого до справи, як доказ, не вбачається, що понятим було роз`яснено їхні права та обов`язки. Враховуючи вищевикладене просить закрити провадження у справі.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненому не визнав повністю, пояснив, що у зазначений в протоколі час до нього під`їхали працівники поліції, але він не керував автомобілем, а стояв на проїжджій частині, оскільки саме тоді у нього трапилася поломка авто, а потім погіршилося самопочуття та стався гіпертонічний криз. На відео доказах, які надані працівниками поліції дійсно значиться він, але точний час, коли відбулася подія не пам`ятає, в зв`язку зі станом здоров`я. Також зазначив, що в присутності свідків відмовився їхати до закладу охорони здоров`я для проходження медичного освідування та від продуття алкотестеру «Драгер» для освідування на стан алкогольного сп`яніння, так як погано себе почував. Пояснив, що під час того як до нього підійшли працівники поліції, його стан дійсно міг бути схожим на стан алкогольного сп`яніння, так як мала місце нечітка мова, нестійка хода.

Всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, оцінивши за власним переконанням докази, суд приходить до висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», враховуючи наступне.

Факт протиправності дій ОСОБА_1 стверджується наступними доказами:

даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №248666 від 25.08.2020, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , керував автомобілем ВАЗ 2121 д.н.з НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків. Даними діями порушив п. 2.5; (2.9 А) Правил дорожнього руху України (а.с. 1);

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду при свідках (а.с.5);

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.10.2020 (а.с.6);

письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 25.10.2020, які вони давали працівникам поліції, та згідно яких в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager» та в закладі охорони здоров`я (а.с. 7,8);

даними відеозапису (а.с. 3), здійсненого працівниками поліції був зафіксований транспортний засіб ОСОБА_1 , в якому за кермом автомобіл сидів останній, перебуваючи на проїжджій частині, та в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовився проходити медичний огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

поясненнями ОСОБА_1 наданими в судовому засіданні, який підтвердив факт того, що він був за кермом транспортного засобу у зазначеному в протоколі часі та місці, а також відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння при свідках, і не визнаючи вини у скоєні інкримінованому правопорушенні, не заперечив, що мав нечітку мову та нестійку ходу, пояснюючи це гіпертонічним кризом.

З огляду на вказане працівником поліції було дотримано процедуру документування відмови водія від проходження медичного огляду згідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затв. наказом МВС, Мінохорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735.

Згідно частини 1 статті 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння або відмові від проходження від огляду на стан сп`яніння.

Невизнання вини ОСОБА_1 суд оцінює як спробу уникнути від адміністративної відповідальність за скоєне правопорушення, оскільки його пояснення про те, що 25.10.2020 під час руху в нього поламався транспортний засіб, стався гіпертонічний криз не знайшли свого підтвердження в ході слухання справи, та не підтвердженні будь-якими доказами. Крім того, ОСОБА_1 не зміг пояснити в судовому засіданні, що в разі погіршення самопочуття до тих ознак про які він зазначає, чому задля власної безпеки не скористався можливістю потрапити до закладу охорони здоров`я, де б йому могла бути надана необхідна медична допомога, та чому під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не повідомив про даний факт працівників поліції. Також сам ОСОБА_1 підтвердив, що до того як зупинився на проїжджій частині, він керував транспортним засобом, зазначеним в протоколі про адміністративне правопорушення. Твердження захисника ОСОБА_1 Борейка О.І. про те, що докази надані працівниками поліції містять розбіжності в часі, а саме час зафіксований на відео реєстраторі та в протоколі про адміністративне правопорушення, що нібито поліцейські спочатку склали протокол, а потім зафіксували порушення, є надуманими, та спростовуються його ж поясненнями наданими в судовому засіданні, де захисник зазначив, що якщо викликати працівників поліції в судове засідання, то даний факт вони підтвердять саме тим, що в ніч з 24.10.2020 на 25.10.2020 здійснювалось переведення годинників на годину назад по всій Україні, в зв`язку з переходом на зимовий час. Цей факт є загальновідомим і не потребує додаткових пояснень ні працівників поліції, ні свідків. Отже, враховуючи, що факт фіксування порушення ОСОБА_1 мав місце саме опівночі, то і перевести час на засобах фіксування працівники поліції не мали можливості. Тому допитувати в судовому засіданні працівників поліції, суд вважає за недоцільне. Крім того, сам порушник в судовому засіданні пояснив, що на відео зафіксований він, і протокол про адміністративне правопорушення складався саме в його присутності, тобто не наперед скоєння правопорушення як припускає захисник Борейко О.І.

Захисник зазначає, що інспектором не було дотримано п.5 розділу ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» №1026 від 18.12.2018, а саме п.5 розділу ІІ, зі змісту якої вбачається, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Але суд вважає дане твердження помилковим, так як згідно даної інструкції фіксація має вестися безперервно, в той же час не зобов`язує інспектора подавати це відео як доказ до суду «в повному обсязі». Зауваження захисника є несуттєвими та зводяться до спроби затягнути розгляд справи, враховуючи 3-х місячний строк притягнення особи до адміністративної відповідальності. Докази надані працівниками поліції повністю узгоджуються з поясненнями ОСОБА_1 і не є суперечливими.

Щодо зауваження захисника, що пояснення свідків не є належними доказами правомірності притягнення позивача до відповідальності, оскільки вказані особи не допитувалися в судовому засіданні та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому їх покази не можуть бути беззаперечним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не є єдиним беззаперечним доказом того, що ОСОБА_4 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, дані пояснення узгоджуються також з поясненнями самого порушника, який не заперечив факт відмови, а також відео доказом, який був долучений до справи. Відтак, повторний виклик свідків, які не являються в судове засідання не є доцільним, оскільки обставини, які підтвердили вказані свідки, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і їх покази є взаємоузгодженими з усіма доказами дослідженими в судовому засіданні.

Суд враховує, ступінь суспільної шкідливості вчиненого проступку та особу правопорушника, а саме те, що його діяння не потягло за собою настання шкідливих наслідків. Призначаючи стягнення, суд виходе з вимог ст. 33-35 КУпАП, що для виправлення ОСОБА_1 , його виховання в дусі додержання законів України та поваги правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, в тому числі і іншими особами, буде достатнім накладення на нього стягнення в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір», останній звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 130, 283-285 КУпАП, п.9 ч.1 ст.5 ЗУ Про судовий збір, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого частинного частиною 1 статті 130 КУпАП.

Притягнути ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП України у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, його законним представником, захисником через Кам`янський районний суд до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: О.Є. Ніколенко