Провадження № 3-зв/219/2/2021
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 квітня 2021 року м. Бахмут Донецької області

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі судді Шевченко Л.В., при секретарі судового засіданні Брагіної М.В., розглянувши заяву судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області Фролової Н.М. про самовідвід по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

До Артемівського міськрайонного суду Донецької області надійшов для розгляду протокол про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП.

Вказана судова справа ЄУНСС 219/10864/20 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2021 передано на розгляд судді Фролової Н.М.

28.04.2021 суддею Фроловою Н.М. в рамках вищевказаної справи заявлено самовідвід, в якому остання посилається на те, що з метою уникнення сумнівів у її неупередженості вона не може брати участь у розгляді цієї справи, оскільки в її провадженні за аналогічним фактом перебувало кримінальне провадження стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 286 КК України. 28.04.2021 вона у цій справі постановила ухвалу про звільнення ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілими, провадження стосовно неї закрито. Вказане, на думку судді Фролової Н.М., виключає її участь, як судді у розгляді адміністративного матеріалу про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.124 КУпАП.

Вирішуючи питання заявленого самовідводу суд виходить з такого.

Відповідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а згідно ст. 129 Основного Закону суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Аналогічне положення міститься і у ч. 1 ст. 7 Законі України «Про судоустрій і статус суддів», згідно якого кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п.1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів, передбачено, що при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення.

У відповідності до Бангалорських принципів поведінки судді, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справив тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Зокрема, в п. 2.5.1 Бангалорських принципів міститься обов`язок судді заявити самовідвід у справі якщо в судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається.

Відповідно ст. 1 КУпАП, завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а згідно вимог ч. 2 ст. 7 провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання законності.

Незважаючи на закріплення у Конституції України, міжнародних договорах, згоду на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» права на ефективний та справедливий суд, чинний КУпАП не містить положень щодо процедури відводу судді.

В той же час, ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18.12.2008 у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06).

Конституційний суд України у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011) аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні КСУ поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Виходячи із системного аналізу вказаного законодавства України, усталеної правової позиції ЄСПЛ, який за певних умов поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03), враховуючи принцип правової визначеності, який є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права (ст. 3 Основного Закону) та який знайшов своє закріплення у судовій практиці Конституційного Суду України, Верховного Суду і прецедентних рішеннях ЄСПЛ, суд приходить до переконання, що зазначена справа про притягнення ОСОБА_1 належить до справ про притягнення до адміністративної відповідальності. Відтак, на дану категорію справ поширюється гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону при вирішенні питання про відвід (самовідвід) судді, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП іншої норми закону, зокрема положень КПК, які регламентують подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення, що є невід`ємним правом осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності та їх захисників (правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції), а для суддів усіх інстанцій важливим елементом законного і справедливого правосуддя, оскільки мова не йде про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання.

Такими нормами у КПК є:

ст. 7, 21, які визначають, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону;

ст. 81, згідно якої у разі заявленого відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 цього Кодексу.

Таким чином, системний аналіз положень КУпАП у поєднанні з вказаним законодавством і судовою практикою, дають підстави вважати, що відвід судді у справі про адміністративне правопорушення має розглядатися іншим суддею, а за відсутності іншого судді у цьому місцевому суді заява по відвід має бути розглянута суддею іншого місцевого суду у межах юрисдикції апеляційного суду.

Згідно ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 76 КПК України, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.

Встановлено, що підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП є обставини, за якими відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК України.

З матеріалів справи Артемівського міськрайонного суду Донецької області (головуюча Фролова Н.М.) встановлено, що 28.04.2021 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілими, провадження по справі закрито.

Таким чином вбачається, що суддя Фролова Н.М. здійснювала судовий розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і тому на підставі ст.76 КПК України є підстави для її відводу у розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КК України, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у безсторонності судді.

Керуючись ст.ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст.76, 80 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області Фролової Н.М. про самовідвід - задовольнити.

Відвести суддю Артемівського міськрайонного суду Донецької області Фролову Наталю Миколаївну від розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення № 219/10864/20 передати до канцелярії суду для здійснення повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В.Шевченко