Справа № 745/67/21 Головуючий у 1 інстанції Даньков О. М.
Провадження № 33/4823/142/21
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2021 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

за участі:

захисника-адвоката Єрмоленка А.А.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сосницького районного суду Чернігівської області від 22 лютого 2021 року,-

В С Т А Н О В И В :

Оскаржуваною постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп.

Суд встановив, що 02 лютого 2021 року о 16 год. 30 хв., ОСОБА_1 в смт. Сосниця по вул. Чернігівська, 35, керував автомобілем марки Dacia Sandero, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява річ, почервоніння очей. Огляд на стан спяніння проводився в КП «Сосницька лікарня», чим водій порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України ( Далі ПДР України), за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з винесеним відносно нього рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову місцевого суду та постановити нову, якою закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що суд першої інстанції до розгляду справи підійшов формально, так як не надав можливості для подачі додаткових доказів по справі, та при цьому не прийняв до уваги того, що в порушення вимог ст. 254 КУпАП, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення йому, в порушення вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП, інспектором поліції не були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Також, звертає увагу на те, що під час зупинки його транспортного засобу працівники поліції не повідомили причин зупинки автомобіля, та не запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці. Вказує, що при винесенні постанови суд не звернув уваги на те, що огляд на стан спяніння проводився о 18.10 год., а протокол складено о 16.35 год., тобто без підтвердження перебування особи в стані алкогольного спяніння, крім цього, в ньому міститься посилання на довідку медзакладу № 1, яка не є експертним висновком, а отже не є належним доказом, який встановлює наявність чи відсутність перебування особи в стані алкогольного спяніння. Стверджує, що його вина не доведена належним чином, оскільки як належний та допустимий доказ, вказано лише протокол про адміністративне правопорушення, який, сам по собі не є таким доказом.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника-адвоката Єрмоленка А.А. в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який висловився на підтримання вимог апеляційної скарги, допитавши в режимі відео конференції свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положеннями ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Європейським судом з прав людини у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

Наведене вказує на те, що при розгляді зазначеного вище правопорушення повинні застосовуватись принципи кримінального судочинства. У зв`язку із цим при розгляді апеляційної скарги, при наданні оцінки доказам та вирішенні питань про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, законності та обґрунтованості судового рішення, суд вважає за необхідне застосовувати відповідні положення кримінального процесуального закону, в тому числі і щодо сутності адміністративного правопорушення, яке за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.

Так, суд першої інстанції прийшов до висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення посилаючись на докази, наявні у матеріалах справи, а саме:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №221072 від 02 лютого 2021 року та відеоматеріал до нього (а.с. 2,5);

-висновок, щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02 лютого 2021 року (а.с. 3);

-рапорт працівника поліції Мотчаного Д.А. (а.с. 4).

Однак, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд першої інстанції не здійснив повного та всебічного з`ясування обставин справи, натомість до її розгляду підійшов суто формально, оскільки, на думку суду апеляційної інстанції та на підтвердження доводів апеляційної скарги, поза його увагою залишилися ряд порушень, які були допущені під час процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення та мають вирішальне значення для винесення законного рішення по справі.

Відповідно до п. 2.9 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, зазначена норма передбачає дві форми об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме: керування особою транспортним засобом у стані сп`яніння та відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

З матеріалів справи, а саме з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він був складений 02 лютого 2021 року о 16 год. 35 хв., а висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння у ОСОБА_1 , який є підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, було складено 02 лютого 2021 року о 18 год. 10 хв., тобто пізніше ніж сам протокол.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції в режимі відео конференції свідок ОСОБА_2 таку розбіжність пояснив тим, що спочатку ОСОБА_1 відмовлявся проходити освідування на місці та їхати до лікарні, в зв`язку з чим працівники поліції розпочали процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення за порушення ним п.2.5 ПДР України, однак потім правопорушник погодився їхати до лікарні на проведення огляду у встановленому законом порядку, в результаті чого, виникла така розбіжність у часі щодо складання вищевказаних документів.

Однак, з переглянутого в судовому засіданні апеляційного суду відеозапису вбачається, що під час зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , працівники поліції не пропонували останньому пройти огляд на стан спяніння на місці, та мотивували це відсутністю у них дозволеного для використання спеціального технічного пристрою. При цьому, з цього ж таки відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував проти проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, та не затягував час, як про це вказав під час дачі пояснень свідок ОСОБА_2 .

При цьому також з переглянутого відеоматеріалу вбачається, що вже після проведення огляду на стан спяніння в лікарні, працівниками поліції в присутності ОСОБА_1 вносились зміни до протоколу, проти здійснення яких правопорушник заперечував, виходячи з того, що ним протокол вже був попередньо підписаний.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було грубо порушено вимоги ст. 256 КУпАП та Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 10.11.2015 року за №1408/27853.

Інших доказів, які б підтверджували той факт, що 02 лютого 2021 року о 16 год. 30 хв., ОСОБА_1 в смт. Сосниця по вул. Чернігівська, 35, керував автомобілем марки Dacia Sandero, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Формальний підхід до розгляду справи є неприпустимим, а самої обставини перебування особи у стані алкогольного сп`яніння недостатньо для притягнення вказаної особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки на її підтвердження в матеріалах справи мають міститися належним чином оформлені докази підтвердження вини особи, які в даному випадку відсутні.

Зазначені вище обставини, на переконання апеляційного суду, у своїй сукупності свідчать про відсутність в матеріалах справи доказів того, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Отже, за вказаних обставин у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не доведено, а тому, виходячи з вищевикладеного, такий склад адміністративного правопорушення відсутній.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Сосницького районного суду Чернігівської області від 22 лютого 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, та закрити провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач