Справа № 127/5881/21
Провадження № 3/127/2010/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2021 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не сплачує аліменти, на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої становить 19269,22 та перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення не визнав та суду пояснив, що він сплачує аліменти на утримання сина. На даний час він перебуває на обліку в центрі зайнятості, як особа, що шукає роботу. Документи на підтвердження зазначених обставин він надавав державному виконавцю.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З диспозиції частини першої статті 183-1 КпАП випливає, що адміністративна відповідальність настає у разі несплати аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

З протоколу про адміністративне правопорушення убачається, що ОСОБА_1 не сплачує аліменти, на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої становить 19269,22 та перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Суд вважає за доцільне звернути увагу на те, що до протоколу про адміністративне правопорушення наданий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів. Із зазначеного розрахунку випливає, що ОСОБА_1 не сплачувались аліменти з лютого 2015 року по липень 2017 року. В подальшому є ОСОБА_1 здійснював сплату аліментів у розмірі, що перевищує суму, яка підлягала сплаті. Суд при цьому враховує, що зазначене перевищення не становить значної величини. Також суд враховує, що на момент виникнення заборгованості ОСОБА_1 , як слідує з наданих суду матеріалів перебував за межами України і повернувся на територію України лише 08.08.2019. З наданого суду розрахунку заборгованості зі сплати аліментів випливає, як суд зазначив вище, що сплата заборгованості по аліментах ОСОБА_1 була розпочата у серпні 2019, тобто після його повернення на територію України.

Суд вважає за доцільне також зауважити, що рішення про відкриття виконавчого провадження (винесення відповідної постанови) здійснене 23.10.2018, тобто на час підтвердженого документально перебування ОСОБА_1 за межами України. Надані суду матеріали не містять відомостей, які б свідчили, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження і копія відповідної постанови йому була вручена з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження». Натомість ОСОБА_1 стверджував, що про наявність такої постанови, а також ряду інших рішень, прийнятих у виконавчому провадженні, йому доведено до відому лише 04.03.2021. Відповідних об`єктивних доказів, які б свідчили про протилежне, надані суду матеріали не містять.

Окрім наведеного, надані суду матеріали свідчать, що в лютому 2021 року ОСОБА_1 припинив сплату аліментів. Разом з тим, ОСОБА_1 надані суду відомості, згідно з якими останній з лютого 2021 перебуває на обліку як не працевлаштована особа і 24.02.2021 отримав направлення з Вінницької районної філії Вінницького обласного центру зайнятості на працевлаштування до ПП «Продуктовий дім» на робоче місце (вакансію) водій транспортних засобів.

У справі справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначив, що за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010, відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі й закріпленою в статті 62 Конституції України.

ЄСПЛ в рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рибемон проти Франції» зазначив, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, ніж це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

Отже, здійснюючи аналіз наданих суду доказів у їх сукупності, з урахуванням принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України, а також з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов до висновку, що об`єктивними даними не підтверджено обізнаність ОСОБА_1 про наявність відкритого виконавчого провадження, а відповідно і його у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 183-1 КпАП, а тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КпАП провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись статтями 183-1, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: