Справа № 187/357/21
П О С Т А Н О В А

іменем України

25 травня 2021 року смт Петриківка

Суддя Петриківського районного суду Дніпропетровської області Говоруха В.О., розглянувши матеріали протоколу про адміністративне правопорушення, що надійшов із ВП №10 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, складеного відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Курилівка Петриківського району Дніпропетровської області, не працюючого, місце проживання: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за участі секретаря Боняк О.О., особи відносно якого складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 і його захисника адвоката Попова В.А.

В С Т А Н О В И В:

17.03.2021 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшли справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судом встановлено, що 16.03.2021 о 10 год. 45 хв. в смт. Петриківка, вул. Юності, буд. 7, гр-н ОСОБА_1 керував т.з. ВАЗ 2103 днз НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обставинам. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку гр-н ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків.

Вказаними діями ОСОБА_1 допустив порушення вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001 та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що заперечує свою вину. Так його зупинили працівники поліції та звинуватили у керуванні автомобілем з непрацюючим попереджувальний сигнал гальмування та за відсутності бризковиків, а не щодо керування автомобілем в стані сп`яніння. Після відмови надати працівникам поліції посвідчення водія та реєстраційних документів на автомобіль, його було затримано та повідомлено про наявність ознак наркотичного сп`яніння, а також про необхідність проходження відповідного огляду. Отримавши відповідну юридичну консультацію, яка полягала в роз`ясненні йому адвокатом, його обов`язку проходження огляду на встановлення стану наркотичного сп`яніння, він з працівниками поліції попрямував до відповідної експертної установи в м. Дніпро. Так як на шляху в м. Дніпро, працівники поліції перешіптувались між собою та спілкувалися шляхом демонстрації не зрозумілих йому жестів і написів на екрані мобільного телефону, він злякався, що висновки відповідного огляду можуть бути фальсифіковані та відмовився від проходження відповідного огляду.

Дійсно, в присутності свідків, в приміщенні відділення поліції, йому пропонували пройти огляд для встановлення стану наркотичного сп`яніння, однак він відмовився.

Вирішуючи питання про винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд виходить з наступного:

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція), яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Орган (посадова особа), відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Склад правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 130 КпАП України, передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001 (далі ПДР) водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в абзаці третьому пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Суд, вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, дослідивши відеозапис з нагрудної камери працівника поліції та з мобільного телефона свідка ОСОБА_2 і пояснення свідків та оцінивши на предмет належності та допустимості надані суду докази, а їх сукупність з точки зору достатності, вважає, що факт скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та винність в його вчиненні ОСОБА_1 , поза розумним сумнівом,доказана повністю та підтверджується зібраними по справі доказами.

При визначенні доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, судом враховано позиція ЄСПЛ щодо розуміння доведеності вини поза розумним сумнівом сформованим в рішенн «Коробов проти України», 2011 рік п. 65, де зазначено, що суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. А також в рішенні «Авшар проти Туреччини», де зазначено таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 481305 від 16.03.2021 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, складеного відносно ОСОБА_1 , де вказано, що 16.03.2021 о 10 год. 45 хв. в смт. Петриківка, вул. Юності, буд. 7, гр-н ОСОБА_1 керував т.з. ВАЗ 2103 днз НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обставинам. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку гр-н ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків.

До вказаного протоколу долучено акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів в якому зазначено, що підставою для такого огляду є наявність таких ознак: зіниці очей не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці; при цьому огляд не проведено так як ОСОБА_1 відмовився від його проходження. В даному акті зазначено, що свідками огляду є ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .

До даного протоколу долучено рапорт працівника поліції, з якого слідує, що 16.03.2021 за адресою: смт. Петриківка, вул. Юності, буд. 7, ним зупинено автомобіль ВАЗ 21013 державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував гр-н ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за порушення п. 31.4.7 (є) ПДР України (гр-н ОСОБА_1 керував тз без передбаченого конструкцією бризговиків та не працював задній лівий стоп-сигнал) згідно п. 3 ст. 35 ЗУ « Про НП».

Не одноразово ОСОБА_1 попереджено про застосування до нього фізичної сили (згідно ст. 44 ЗУ «Про НП») та у разі продовження своїх протиправних дій він буде затриманий (згідно ст. 260-263 КУпАП) на, що останній ніяк не відреагував. Особу було затримано з застосуванням фізичної сили (спеціальні засоби не застосовувались) для встановлення особи, припинення адміністративного правопорушення, складання адміністративних матеріалів та доставлено до ВП № 10 Дніпровського РУП.

Під час перевірки документів було з`ясовано, що ОСОБА_1 керував тз та не мав посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи права керувати таким тз, чим порушив п. 2.1 (а) ПДР та у вище вказаного гр-на було виявлено ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагувати на світло та поведінка, що не відповідала обстановці. Вище вказаному гр-ну було запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку в КП «Обласному медичному психіатричному центрі з лікування залежностей зі стаціонаром» ДОР на що він погодився, але на шляху до медичного закладу відмовився. До ВП № 10 ДРУП було запрошено двох свідків в присутності, яких було ще раз запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, на що знову гр-н ОСОБА_1 відмовився.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , кожен окремо, пояснили, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовся від проходження відповідного огляду для встановлення стану наркотичного сп`яніння, без пояснення будь-яких причин своєї відмови.

Корім того, судом досліджено покази свідка ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона співмешкає з ОСОБА_1 та була пасажиром в автомобілі, під час його зупинки працівниками поліції. Свідок вказала, що після застування працівниками поліції до ОСОБА_1 фізичної сили, він мав схвильований вигляд та у нього підвищився артеріальний тиск. Після вказаних дій, працівники поліції повідомили, що ОСОБА_1 має ознаки наркотичного сп`яніння та що він повинен пройти відповідний огляд і вони поїхали для його проходження. Після повернення ОСОБА_1 вона дізналася, що останній не проходи відповідний огляд.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні показала, що вона підійшла до автомобіля ОСОБА_1 та в її присутності працівники поліції застосували до нього фізичну сила і забрали для проведення огляду щодо вживання наркотичних засобів. Вказані дії вона знімала на камеру мобільного телефона.

Судом досліджено відеозапис здійснений свідком ОСОБА_2 і зі службової бодікамери працівника поліції на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 працівниками поліції повідомлено про вчинення адміністративного правопорушення, а саме керування автомобілем без бризковиків з вимогою надати відповідні документи для складення адмінпротоколу. Після відмови ОСОБА_1 надати документи працівники поліції застосувавши фізичну силу помістили його на землю.

Крім того, на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 , в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку без пояснень причин такої відмови.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 повідомлено працівниками поліції про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу а саме проте, що зіниці очей не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обставинам, що підтвердили в судовому засіданні свідки та визнається ОСОБА_1 , тому у останнього, як водія, виник обов`язок пройти відповідний огляд, що відповідає п. 2.5 Правил дорожнього руху. При цьому, про такий обов`язок і про необхідність проходження такого огляду йому було роз`яснено і наголошено захисником (адвокатом) до його відмови від проходження такого огляду.

Щодо твердження ОСОБА_1 про відсутність у нього ознак наркотичного сп`яніння а тому про відсутність в необхідності проведення відповідного огляду, суд зауважує, що виявлення ознак наркотичного сп`яніння віднесено виключно до повноважень працівників поліції.

Щодо твердження ОСОБА_1 про існування у нього виправданого побоювання щодо фальсифікації працівниками поліції відповідного висновку спеціаліста з метою створення доказів керування ним автомобілем в стані наркотичного сп`яніння суд відноситься критично та вважає їх обраним способом захисту та таким, що не має правового значення, оскільки вказане не може бути підставою для відмови від проходження відповідного огляду. Крім того, про наявність таких побоювань ОСОБА_1 не повідомляв при фіксуванні такої відмови в присутності двох свідків.

Твердження ОСОБА_1 про згоду ним пройти відповідний огляд та здати необхідні аналізи в місцевому лікувальному закладі суперечать вимогам п.12 розділу ІІ і п. 1 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, де вказано, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. При цьому, перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Інші аргументи сторони захисту, в тому числі щодо наявності у ОСОБА_1 тілесних ушкоджень після застування до нього сили працівниками поліції, не мають правового значення для визначення винуватості ОСОБА_1 в недотриманні вимог п. 2.5. ПДР та у вчиненні правопорушення, а надані стороною захисту докази не спростовують наведених висновків суду.

При визначенні виду та розміру стягнення, суд враховує характер і тяжкість правопорушення, вчиненого на транспорті, яке є джерелом підвищеної небезпеки, обставини вчинення правопорушення, особу порушника, ступінь провини. Дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та його наслідками, враховуючи умови та характер вчинених адміністративних правопорушень, з застосуванням правил призначення покарання за кількома адміністративними правопорушеннями, суд дійшов висновку про необхідність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності з накладенням на нього остаточного стягнення в межах санкції, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

При визначені розміру штрафу, а також строку позбавлення спеціального права суд враховує наступне.

17 березня 2021 року набрав законної сили Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» від 16.02.2021 №1231-IX, яким, зокрема, посилено відповідальність за адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП.

Згідно з ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

З огляду на викладене та враховуючи, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, було вчинено 16.03.2021, тобто до набрання чинності вказаним вище Законом від 16.02.2021 №1231-IX, тому при вирішенні питання щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, підлягає застосуванню санкція статті в редакції закону, який діяв на час вчинення ним адміністративного правопорушення, що відповідає вимогам ст.8 КУпАП.

Таким чином, враховуючи наведене, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 130,221, 279, 283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Штраф повинен бути сплачений добровільно протягом 15 діб.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривень) на користь Державної судової адміністрації України (реквізити: отримувач коштів ГУК у м.Києві /м.Київ/ 22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача UA0026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106, Призначення платежу «Судовий збір по справі про адміністративне правопорушення»).

Термін пред`явлення виконавчого документа становить три місяці з наступного дня після набрання постанови про накладення адміністративного стягнення законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня її винесення апеляційної скарги.

Суддя: В. О. Говоруха