ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2021 Справа №607/5255/21

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В:

18 лютого 2021 року близько 13 год. 40 хв. по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно свого батька ОСОБА_2 , 1951 року народження, внаслідок чого могла бути завдана шкода його психічному здоров`ю.

У судове засідання призначене на 09 квітня 2021 року ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суду не повідомив.

У зв`язку з неявкою ОСОБА_1 , розгляд справи було відкладено на 26 квітня 2021 року.

До ОСОБА_3 у вказане судове засідання застосовано привід.

У судове засідання 26 квітня 2021 року ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суду не повідомив та працівниками поліції останній доставлений не був.

Як вбачається з рапорту ДОП СППП ВП №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУ поліції ГНУП в Тернопільській області лейтенанта поліції Гевко-Рій Г., здійснити виконання постанови про привід ОСОБА_1 не вдалось, оскільки при неодноразових відвідуваннях останнього за місцем проживання не було, вхідних дверей будинку ніхто не відчинив. На телефонні дзвінки він не відповідає.

Таким чином, судом вживалися заходи з метою виклику ОСОБА_1 в судове засідання на 09 квітня 2021 року та на 26 квітня 2021 року, шляхом направлення рекомендованого повідомлення за адресою зазначеною у протоколі АДРЕСА_1 та опублікування оголошення про виклик до суду на сайті судової влади.

Однак, ОСОБА_1 в судове засідання у вказані дати не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та заяви про відкладення розгляду справи не подавав.

З врахування вищенаведених обставин, вважаю, що розгляд справи можна провести у відсутності ОСОБА_1 .

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши в сукупності докази, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

В силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 18 лютого 2021 року близько 13 год. 40 хв. по АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно свого батька ОСОБА_2 , 1951 року народження, а саме виражався в його сторону нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода його психічному здоров`ю.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серія АПР18 №716129 від 18 лютого 2021 року;

-рапортом помічника чергового відділення поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Прокопик Х.В. від 18 лютого 2021 року, згідно з яким виїздом за повідомленням ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 встановлено, що зі слів останньої її брат ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчиняє домашнє насильство психологічного характеру відносно неї та батька ОСОБА_2 ;

-письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 18 лютого 2021 року, згідно з якими останній повідомив, що 18 лютого 2021 року близько 13 год. 30 хв. його син ОСОБА_1 прийшов за місцем їх спільного проживання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та безпідставно розпочав сварку, в ході якої ображав його та дочку ОСОБА_4 нецензурними словами та погрожував фізичною розправою;

-письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 18 лютого 2021 року, згідно з яких, остання повідомила, що 18 лютого 2021 року близько 13 год. 50 хв. її брат ОСОБА_1 вчиняв домашнє насильство відносно батька ОСОБА_2 , а саме виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою.

ОСОБА_1 , будучи повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився та будь-яких доказів на спростування обставин, викладених у протоколі суду не надав.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь психологічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення.

При обранні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, у зв`язку з цим, вважає за доцільне обрати ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в межах санкції статті.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення.

Таким чином, у відповідності до положень п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33, 40-1, 173-2, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 170 (сто сімдесят) гривень у дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяІ. М. Черніцька