Справа № 263/254/21
Провадження № 3/263/449/2021
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 січня 2021 року суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Соловйов Олег Леонідович, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 4 ст. 121 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

02.01.2021 до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції надійшов матеріал про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 121 КУпАП, відносно ОСОБА_1 (протокол серії ДПР18 № 402590 від 02.01.2021), згідно з яким 02.01.2021 о 16-45 год. ОСОБА_1 по вул. Аеродромна в Центральному районі м. Маріуполя керував транспортним засобом ВАЗ 21063, державний номерний знак НОМЕР_1 , з технічною несправністю, що забороняє експлуатацію транспортного засобу, а саме були відсутні передбачені конструкцією задні бризговики, порушення скоєно повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 31.4.7 е Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Суддя, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом встановленим законом…

Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 278 КУпАП, під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішується питання чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

На підтвердження вчинення повторності вказаного адміністративного правопорушення до протоколу додано довідку та роздруківку з адмінпрактики.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Диспозиція ч.4 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою стаття 121 КУпАП.

Під поняттям «повторне протягом року вчинення правопорушення» розуміється наявність постанови про накладення адміністративного стягнення, набута законної сили.

В порушення вимог ст.ст. 251, 256 КУпАП суть адміністративного правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення викладена не у відповідності до диспозиції ч. 4 ст. 121 КУпАП, оскільки належних доказів на підтвердження відомостей про вчинення ОСОБА_1 повторно протягом року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1-3 ст. 121 КУпАП суду не надані.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 (з наступними змінами та доповненнями), визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені без додержання вимог КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Враховуючи викладене, оскільки суддя позбавлений можливості надати оцінку в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим приходить до висновку про те, що з метою дотримання передбачених ст. 268 КУпАП прав та охоронюваних законом інтересів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, даний адміністративний матеріал слід повернути до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції для належного оформлення.

На підставі викладеного, керуючись ч. ч. 1-2 ст. 254, ст. 256, ст. ст. 277-278 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за 4 ст. 121 КУпАП повернути до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції, для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.Л. Соловйов