Справа № 755/7316/21
Провадження №: 3/755/4447/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" травня 2021 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Федосєєв С.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Дніпровського УП ГУНП у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

встановив:

22 квітня 2021 року о 22 год. 30 хв. ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини брата - ОСОБА_2 , а саме: ображав, погрожував, чим вчинив порушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судове засідання з`явився ОСОБА_1 , вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Показав, що це відносно нього було вчинено домашнє насильство. Повідомив, що 22.04.2021 року прийшов до квартири, в якій він прописаний та має право на проживання. В цей час у нього виник конфлікт спочатку з братом, а потім з дружиною брата - ОСОБА_2 .

Потерпіла ОСОБА_2 показала, що причиною конфлікту з братом чоловіка - ОСОБА_1 є те, що їх мати подарувала свою частку квартири чоловіку потерпілої - ОСОБА_3 . Після цього відносини погіршилися, а ОСОБА_1 запевнив родину потерпілої, що створить всі можливі умови для того аби вони самі покинули місце свого проживання. Повідомила, що розпочалися постійні образи, скандали та конфлікти з боку ОСОБА_1 . Під час одного з таких конфліктів, який стався 22.04.2021 року - ОСОБА_2 викликала працівників поліції. Всі покази в яких ОСОБА_1 запевнив, що саме відносно нього було вчинено домашнє насильство потерпілою ОСОБА_2 вона повністю спростувала та зазначила, що працює в дошкільному навчальному закладі, в логопедичні групі та виховує 13 дітей. При цьому повідомила, що має пошкодження хребта, і тому ніяким чином не могла вчинити домашнє насильство відносно ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_3 суду показав, що 22.04.2021 року до квартири, де він проживає разом зі своєю дружиною, дочкою та матір`ю, прийшов ОСОБА_1 та приніс матрац, який мав неприємний запах. На зауваження брата з приводу матраці - ОСОБА_1 відреагував агресивно. Повідомив, що ОСОБА_1 почав ображати його дружину - ОСОБА_2 , після чого ОСОБА_3 вступив в суперечку з братом - ОСОБА_1 . Спростував показ ОСОБА_1 , що відносно нього з боку ОСОБА_2 було вчинено домашнє насильство.

Свідок ОСОБА_4 суду показав, що спілкується з родиною ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та повідомив, що від них йому стало відомо про конфлікт, підтвердив, що чув сварку.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно ст. 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави Стаття 28 Конституції декларує право кожного на повагу до його гідності. В цій нормі також зазначено, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У рішенні по справі «Опуз проти Туреччини» (Opuz v. Turkey) no. 33401/02 від 09 червня 2009 року Європейський суд з прав людини прийшов до висновку, що насильство в сім`ї не є приватною чи сімейною справою, але є проблемою, яка зачіпає суспільні інтереси, що в свою чергу вимагає ефективних дій з боку держави. Суд також зазначив, що недостатньо мати закони щодо протидії домашньому насильству, більш важливішим є наявність ефективних механізмів їхньої реалізації. Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 22 квітня 2021 року серії ВАБ 18 №382848, письмовими поясненнями свідків, потерпілої, показами учасників справи наданих в судовому засіданні. Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , з метою виховання правопорушника та попередження наступних правопорушень, суддя дійшов висновку про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону. В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення. На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 3, 28 Конституції України, ст. 33, 173-2, 251, 283-285 КУпАП, суддя -

постановив:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн 00 коп. Стягнути із ОСОБА_1 , судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. на користь держави. Роз`яснюється, що в разі несплати штрафу в строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва. Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Суддя