Постанова

Іменем України

19 січня 2021 року

Смт Краснопілля

Справа № 578/19/21

Провадження № 3/578/43/21

Суддя Краснопільського районного суду Сумської області КОСАР А. І., розглянувши матеріали, які надійшли з Краснопільського ВП ГУНП у Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Сінне, громадянство України,місце роботи ФОП ОСОБА_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 /до 01.01.2021 Краснопільського/ району Сумської області

за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі - КУпАП/, права передбачені статтею 268 КУпАП, роз`яснені,

Установив:

06.01.2021 в провадження Краснопільського районного суду Сумської області надійшов адміністративний матеріал у відношенні ОСОБА_3 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 44-3 КУпАП.

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 391077 від 21.10.2020, ОСОБА_3 21 жовтня 2020 року о 12.00 год., яка є ФОП та продавцем, знаходилася на робочому місці в магазині, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 /до 01.01.2021 значився як Краснопільського/ району Сумської області, без засобів індивідуального захисту (гумові рукавички, маски), чим порушила пп. 1 п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 зі змінами у Постанові Кабінету Міністрів України № 956 від 13.10.2020, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 44-3 КУпАП.

При розгляді справи в суді ОСОБА_3 підтвердила, що відносно неї складався адміністративний матеріал.

Заслухавши пояснення особи яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, приходжу до наступних висновків.

Частиною першою статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно положень статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги, передбачені статтею 256 КУпАП, зокрема, зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку статті 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті шостої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011, заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013, заява №36673/04).

Так, дії ОСОБА_3 компетентною особою кваліфіковано за частиною першою статті 44-3 КУпАП.

Норма статті 44-3 КУпАП є бланкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативних актів. Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Пунктом 1 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 встановлено, що з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 1 серпня до 31 грудня 2020 р. на території України встановлено карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061) та від 20 травня 2020 р. № 392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626).

Підпунктом 1 пункту 10 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 на території України на період дії карантину заборонено перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Відповідно до ДБН В.2.2-9:2018 "Громадські будинки та споруди. Основні положення" затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 28.09.2018 № 260 громадські будинки і споруди загальна назва будинків і приміщень які призначені для розміщення закладів, підприємств, організацій тощо, які надають послуги.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 06.11.2020 (набрання чинності відбулось 21.11.2020) було внесено зміни в КУпАП, зокрема, статтю 44-3 доповнено частиною другою такого змісту: "Перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно``, тобто було виділено дане порушення правил карантину в окрему групу і встановлено санкцію нижчу від тої, яка діяла до прийняття вищенаведеного Закону.

Таким чином, з 21 листопада 2020 року стаття 44-3 КУпАП має дві частини, диспозиції яких передбачають різні протиправні дії, вчинення яких має наслідком адміністративну відповідальність.

Відповідно до абз. 2 статті 8 КУпАП закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Відповідно до рішення Конституційного суду України № 1-рп/99 від 09 лютого 1999 року (справа за зворотною дією в часті законів та інших нормативно-правових актів) Конституція України, закріпивши ч.1 ст. 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинення правопорушення під час дії нормативно-правового акту, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

З огляду на зазначене, Законом України №1000-IX від 06.11.2020 пом`якшено адміністративну відповідальність за вчинення дій за статтею 44-3 КУпАП та вказаний закон має зворотну силу.

Приписами частини третьої статті 8 КУпАП визначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно з частиною першою статті 257 КУпАП, протокол надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Главою 17 Розділу ІІІ КУпАП визначено підвідомчість справ про адміністративні правопорушення.

Статтею 221 КУпАП (в редакції Закону України №1000-IX) передбачено, що судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44-3КУпАП, а також справи про адміністративні правопорушення, вчинені особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років.

Розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною другою статті 44-3 КУпАП, відноситься до повноважень виконавчих комітетів (виконавчих органів) сільських, селищних, міських рад, органів Національної поліції та органів державної санітарно-епідеміологічної служби (ст. 219, 222, 236 КУпАП).

Суд встановив, що у протоколі про адміністративне правопорушення здійснено посилання на відповідальність ОСОБА_3 за частиною першою статті 44-3 КУпАП, яка на дату вчинення адміністративного правопорушення не мала частин.

На дату розгляду справи диспозицією частини першої статті 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відносно ОСОБА_3 ж складено протокол про адміністративне правопорушення за те, що вона 21 жовтня 2020 року о 12.00 год. знаходилася на робочому місці в магазині без засобів індивідуального захисту (гумові рукавички, маски), і на дату розгляду справи такі дії особи підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого частиною другою статті 44-3 КУпАП.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення здійснено посилання на порушення ОСОБА_3 п. 10 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 11.03.2020 року, який на дату розгляду адміністративного матеріалу втратив чинність на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09 грудня 2020 року.

У даному випадку протокол про адміністративне правопорушення (серія ВАБ № 391077 від 21.10.2020) не може слугувати належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення за частиною першою статті 44-3 КУпАП.

Згідно з частиною першою статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з пунктом1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 44-3 КУпАП.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи, що справа підлягає закриттю, судовий збір стягненню з ОСОБА_3 не підлягає.

Керуючись статтями 247, 283, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

Постановив:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Краснопільський районний суд Сумської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя А. І. КОСАР