Справа № 346/4211/20
Провадження № 33/4808/29/21
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Васильковський В. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

розглянувши матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, військовослужбовця ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 04.10.2020 року о 00 год 44 хв. в м. Коломия, по вул.. Шевченка, керував транспортним засобом «КІА SORENTO», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився із використанням приладу «Драгер 6820», тест 1908, результат 1,46% проміле на місці зупинки, та у зв`язку із незгодою з результатом, направлявся в Коломийську ЦРЛ, висновок медогляду № 62.

На вказану постанову суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова суду винесена з порушенням його прав, оскільки розглянута за його відсутності, хоча ним завчасно направлялось клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку із виявленням у нього гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом, він не мав можливості прийняти участь в судовому засіданні та захистити свої законні права, про що завчасно було повідомлено суд першої інстанції.

Вказує, що в судовому засіданні не було заслухано понятих, які на місці складання протоколу про адміністративне правопорушення в його присутності не засвідчували своїми підписами протокол ДПР18 №500338 від 04.10.2020 року складений відносно нього.

Відсутність показів свідків ставить під сумнів достовірність наданих до суду матеріалів. Один із свідків не засвідчив власним підписом свої письмові пояснення та вказує, що у нього була ознака сп`яніння «невідповідність поведінки обстановці». Однак, такої ознаки немає в переліку, зазначеному у протоколі про притягнення до адміністративної відповідальності. Вважає, що вказані обставини ставлять під сумнів показання цього свідка, у зв`язку із чим їх не можна вважати достатнім і достовірним доказом у справі.

Вважає, зазначені ознаки сп`яніння щодо нього в пояснення свідка є такими що не відповідають Інструкції, а тому є сумнівними. Показання свідків написані ними не власноручно, а на бланках містять виправлення та написані одним почерком, які не можна брати до уваги як належний доказ у справі.

Звертає увагу на те, що суд розглянув справу поверхнево, при наявності суперечливих даних доказів у справі.

Стверджує, що після складання протоколу його не було відсторонено від керування транспортним засобом, що є грубим порушенням Інструкції.

Зазначає, що він звільнений від сплати судового збору, оскільки є військовослужбовцем та учасником бойових дій.

Просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі.

Постановою судді Івано-Франківського апеляційного суду від 01 квітня 2021 року за заявою ОСОБА_1 було вирішено проводити судовий розгляд його апеляційної скарги на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2020 року у режимі відеоконференції з Костянтинівським міськайонним судом Донецької області.

Однак, ОСОБА_1 не з`явився Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області для участі у судових засіданнях в режимі відеоконференції, незважаючи на те, що час їх проведення заздалегідь узгоджувався з ним.

Зокрема, судові засідання в режимі відеоконференції були призначені судом на 01.04.2021р, 14.04.2021р. та 28.04.2021р.

Відповідно до довідки, яку було складено секретарем судового засідання Білоусом С.І., 28.04.2021р. ОСОБА_1 на телефонний дзвінок Івано-Франківського апеляційного суду повідомив, що не може з`явитися до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області для участі у судовому засіданні, відмовився від подальшої телефонної розмови і не просив відкласти розгляд на інший час.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 перебуває в провадженні апеляційного суду з 18.12.2020 року і за цей час неодноразово призначалась до розгляду у судових засіданнях в жодне з яких апелянт не з`явився., хоча в установленому законом порядку повідомлявся про розгляд його апеляційної скарги.

Так, судові засідання суду апеляційної інстанції призначались на 28.12.2020р. , 20.01.2021р., 29.01.2021р., 12.02.2021р., 24.02.2021р., 09.03.2021р., 18.03.2021р., 01.04.2021р, 14.04.2021р. та 28.04.2021р.

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 свідомо зловживає своїм правом щодо участі у судовому засіданні апеляційної інстанції, не з`являється до суду апеляційної інстанції протягом тривалого часу і, будучи належним чином повідомлений про розгляд його апеляційної скарги на 28.04.2021р., не повідомив суд про причини своєї неявки до суду та не просив відкласти розгляд апеляційної скарги,апеляційний суд вважає за можливе розглянути його апеляційну скаргу бех його участі.

Зокрема, апеляційний суд приймає до уваги, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою, оскільки в апеляції не ставиться питання про погіршення її становища.

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Так, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції за наявності даних про те, що він належним чином повідомлений про розгляд справи та наявності клопотання про відкладення розгляду справи безпідставно розглянув справу без його участі, чим порушив його право на захист.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку неналежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

До матеріалів справи долучено заяву ОСОБА_1 , яка свідчать про те, що він у встановленому законом прядку був повідомлений про розгляд справи у суді першої інстанції, однак у зв`язку з тим, що він перебуває на самоізоляції за місцем свого проживання та проходить відповідне противірусне лікування, просив суд перенести розгляд справи (а.с.28), та долучив до клопотання довідку (а.с.30), згідно якої він звільняється від виконання службових обов`язків строком на п`ять діб з 30.11.2020 року по 04.12.2020 року у зв`язку із хворобою ГРВІ.

Апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 зловживав своїми процесуальними правами і його дії були спрямовані на затягування розгляду справи, не відповідають дійсності, оскільки причина за якою останній просив відкласти розгляд справи була поважною та повністю доводить неможливість участі у судовому засіданні суду першої інстанції.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Кабінет Міністрів України постановою «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 р. № 211, установив з 12 березня 2020 р. на всій території України карантин.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що при вирішанні питання щодо можливості розгляду справи за відсутності певних учасників судового розгляду необхідно дотримуватись розумного балансу між забезпеченням права на правосуддя та прийняттям відповідних заходів щодо убезпечення від ризику життя та здоров`я людей.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що суворість карантинних заходів в країні постійно варіюється в залежності від стану поширення короновірусу в країні.

Разом з тим, нездатність судової системи здійснювати правосуддя в умовах поширення на території України пандемії коронавірусу COVID-19 загрожує національній безпеці, забезпеченню правопорядку та охороні прав і законних інтересів громадян.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що необхідність застосування карантинних заходів не повинна використовуватись як підстава для навмисного затягування розгляду справи з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суди першої інстанції повинні достатньо ретельно перевіряти повідомлення щодо неможливості прийняти участь у судовому засіданні у зв`язку із необхідністю застосовувати карантинні заходи, що повністю узгоджується із обов`язком учасників судового розгляду доводити реальну наявність підстав для відкладення розгляду справи.

При вирішенні питання щодо можливості участі ОСОБА_1 у судовому засіданні суду першої інстанції, апеляційний суд враховує надані копії медичних документів (а.с.23, 30), які свідчать про те, що він дійсно перебував на лікуванні та був звільнений від виконання його службових обов`язків.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказані медичні документі оформлені належним чином, не мають явних ознак підробки і на даний час відсутні дані, які свідчать що вони не відповідають дійсності.

Під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, Європейський Суд з прав людини у своїй практиці розуміє таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

За своєю суттю дії, спрямовані на зловживання процесуальними правами, хоч і виглядають як дії, спрямовані на повне та всебічне дослідження обставин справи або захист порушеного права стороною процесу, однак по суті вони направлені на деструктивність судового розгляду чи обмеження (утруднення) сторони в реалізації прав та виконанні обов`язків.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані обставини та процесуальна поведінка ОСОБА_1 протягом розгляду справи в суді першої інстанції не давали суду правових підстав визнати факт зловживання ним правом на відкладення розгляду справи та розглянути справу без його участі.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було порушено вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки він безпідставно розглянув справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, чим порушив її право на захист.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанову суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти нову постанову.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №274630 від 19.03.2020 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеодоказами, які містяться в матеріалах провадження та досліджені в судовому засіданні, а також іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку є належними та допустимими.

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від серія ДПР18 №500338 від 04.10.2020 року, згідно якого водій що ОСОБА_1 04.10.2020 року о 00 год 44 хв. в м. Коломия, по вул.. Шевченка, керував транспортним засобом «КІА SORENTO», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився із використанням приладу «Драгер 6820», тест 1908, результат 1,46% проміле на місці зупинки, та у зв`язку із незгодою з результатом, направлявся в Коломийську ЦРЛ, висновок медичного огляду № 62.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою поліцейським СРПП №3 Коломийського ВП ГУНП старшим сержантом поліції Турчанським П.М., підписаний уповноваженою особою, свідками та свідками.

ОСОБА_1 було роз`яснені його права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи в Коломийському міськрайонному суді.

В протоколі зазначено свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із зазначенням їх анкетних даних та власноручними підписами свідків.

До протоколу про адміністративне правопорушення було додано акт огляду, тест №1908, направлення на медичний огляд, висновок №62 медичного освідчення, копія постанови, витяг, пояснення, рапорти та відеофіксація.

Працівниками поліції у ОСОБА_1 не було вилучено посвідчення водія та тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався.

У вказаному протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено відмову ОСОБА_1 від дачі пояснень по суті вчинення нею адміністративного правопорушення.

В протоколі зазначено, що транспортний засіб було доставлено на майданчик тимчасового затримання м. Коломиї по вул. Горбана.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП і не містить недоліків, які свідчать про істотне порушення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 стосовно того, що після складання протоколу його не було відсторонено від керування транспортним засобом, що є грубим порушенням Інструкції. Так, в протоколі про адміністративне правопорушення ДПР 18 № 500338 стосовно ОСОБА_1 зазначено, що транспортний засіб було доставлено на майданчик тимчасового затримання м. Коломиї по вул. Горбана.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.2) огляд ОСОБА_1 був проведений у зв`язку із виявленими ознаками: запах алкоголю із порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук. У графі «з результатами згоден» даного акту зазначено результат огляду 1.46 %. Акт відповідного огляду підписано свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Як вбачається з роздруківки приладу Drager Alcotest 6820 ARНЕ-0365 (а.с.3) тест №1908 в результаті огляду ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу поліцейським за допомогою технічного засобу 04.10.2020 року о 01 год. 14 хв. було встановлено, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки результат тесту показав 1.46 %. Вказаний результат складений із заповненням всіх необхідних реквізитів, не містить довільних висловлювань або помилок (а.с. 3).

У зв`язку із незгодою з результатом тесту на визначення стану сп`яніння ОСОБА_1 був доставлений для проходження огляду до Коломийську ЦРЛ.

Незгода ОСОБА_1 з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу була правовою підставою для направлення його для проведення відповідного огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичний заклад.

Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП «Коломийської ЦРЛ» КРР (а.с. 4), ОСОБА_1 04.10.2020 року о 02 год. 10 хв. був доставлений до медичного закладу з ознаками сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук. Огляд водія проводився за допомогою приладу Драгер 6820, результат якого показав 0.98 %.

У відповідності до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «Коломийської ЦРЛ» КРР №62 від 04.10.2020 року складеного о 02 год. 20 хв. (а.с.5) ОСОБА_1 був оглянутий лікарем ОСОБА_6 та було встановлено, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що вищевказаний висновок зроблений лікарем КНП «Коломийської ЦРЛ» КРР в межах наданих повноважень, відповідає вимогам Інструкції, містить необхідні дані, щодо особи, стосовно якої проводився медичний огляд та часу та місця його проведення.

Зокрема, до апеляційної скарги ОСОБА_1 було долучено Акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04.102020р. (а.с.42), з якого вбачається, що лікарем медичного закладу застосовувалась сукупність різні методів та досліджень з метою отримання об`єктивного результату щодо виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Вищевказаний огляд ОСОБА_1 пройшов саме як водій транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд неодноразово звертав у своїх рішеннях увагу на те, що лікар медичного закладу самостійно, у відповідності до вимог Інструкції проводить медичний огляд обстежуваної особи та застосовує різні методи дослідження з метою виявлення стану алкогольного або наркотичного сп`яніння і на підставі сукупності отриманих даних, оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, як особа яка має спеціальні знання та кваліфікацію і несе правову відповідальність за правильність свого висновку. (Справа №351/2570/18 Провадження №33/4808/74/2019; Справа № 344/14776/16-п Провадження№ 33/779/18/2017 ; Справа № 344/2124/19 Провадження № 33/4808/192/19)

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «Коломийської ЦРЛ» КРР №62 від 04.10.2020 року повністю доводить перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

З вищевказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_7 не заперечував на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів за допомогою приладу Драгер, на відеозапису чітко зафіксовано, що ОСОБА_1 в присутності свідків погодився пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер. Після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, ОСОБА_1 був ознайомлений із результатом проходження огляду 1.46 % проміле, після чого не погодився із вказаним результатом. На пропозицію працівника поліції пройти огляд в медичному закладі, ОСОБА_8 погодився.

З відеозаписів вбачається, що ОСОБА_9 пройшов огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі за допомогою приладу Драгер, результат якого показав 0.98 % проміле.

За змістом ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Вказана норма закону більш детально відображена у п. 6 Інструкції, де також наголошено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів.

Отже, проведення огляду та оформлення результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, проводиться двома способами: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, які затверджені управлінням охорони здоров`я місцевих держаних адміністрацій, в інших закладах охорони здоров`я проведення вказаного огляду заборонено.

Для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу в закладах охорони здоров`я, відповідно до ч. 3 ст. 256 КУпАП та п. п. 7, 8 Інструкції, є три підстави: 1) незгода водія на проведення огляду на стан сп`яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу; 2) незгода водія з його результатами; 3) скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані.

Лише чітке дотримання вказаної вище процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння, свідчить про законні вимоги працівників поліції та обґрунтовані підстави проведення вказаного огляду.

Відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Апеляційним судом не було встановлено порушень, передбаченого ст.266 КУпАП порядку проведення медичного огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103.

Апеляційний суд приймає до уваги обставини, за яких стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення та те, що він саме як водій транспортного засобу погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, в результаті якого було встановлено, що останні й перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи наведене, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд, поза розумним сумнівом приходить до переконання у доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог п.2.9 ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

До матеріалів справи долучено пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.6-7), у відповідності до яких у їхній присутності було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП згідно медичного висновку №62 в м. Коломия по вул. Моцарта, 33. В письмових поясненнях свідків зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення та підпису, надання пояснень по місцю складання вказаного протоколу. Пояснення свідків написані з їх слів та підписані їх власноручними підписами.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можна вважати належними та допустимими доказами, оскільки вони написані ними не власноручно, а в одному з пояснень свідка зазначено ознаку сп`яніння щодо нього, яка не зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення, то слід зауважити наступне.

Приймаючи до уваги, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не були допитані в суді першої та апеляційної інстанції, керуючись принципом безпосередності дослідження доказів, суд вважає, що письмові показання вказаних свідків не можуть бути визнані допустимими доказами.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що відсутні правові підстави для допиту вищевказаних свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні апеляційної інстанції, оскільки їх показання не впливають на вирішення питання щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки вказані свідки приймали участь при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, результати якого не були визнані водієм. Саме невизнання ОСОБА_1 результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння було правовою підставою для направлення його на огляд в медичний заклад.

Крім того, дослідження відеозапису з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції надає можливість детально встановити обставини, які мають істотне значення для розгляду справи.

Так, з долучених до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписів з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції вбачається, що огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння було проведено в медичному закладі, в результаті якого було встановлено що останній перебуває в стані алкогольного спяніння. І на підставі висновку №62 КНП «Коломийської ЦРЛ» КРР від 04.10.2020 року було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за порушення ним п.2.9А ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає вищевказані відеозаписи належними та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення та процесуальну поведінку правопорушника та поліцейських під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що доводи ОСОБА_1 , що суд першої інстанції стягнув з нього судовий збір, який не підлягає стягненню, оскільки він є військовослужбовцем та учасником бойових дій, заслуговують на увагу.

Так, Положення п.13 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» передбачає, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи: учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Згідно фотокопії посвідчення серії НОМЕР_2 (а.с.53) ОСОБА_1 є учасником бойових дій, термін дії якого є безтерміновий і яке дійсне на всій території України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про безпідставність стягнення з ОСОБА_1 судового збору є обґрунтованими, оскільки на момент ухвалення постанови суду ОСОБА_1 був особою яка визнана учасником бойових дій.

За таких обставин ОСОБА_1 необхідно звільнити на підставі п.13 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору.

Враховуючи наведене, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд, поза розумним сумнівом приходить до переконання у доведеності вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог п.2.9 ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Апеляційний суд вважає встановленим, що ОСОБА_1 04.10.2020 року о 00 год 44 хв. в м. Коломия, по вул.. Шевченка, керував транспортним засобом «КІА SORENTO», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушення не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Відповідно до вимог ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато ,а розпочате підлягає закриттю ,якщо на момент розгляду справи закінчились строки ,передбачені ст. 38 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення 04.10.2020 року і на теперішній час закінчився строк накладення на нього адміністративного стягнення, який встановлено ст.38 КУпАП.

Вищевказані обставини свідчать про наявність підстав для закриття провадження по справі відповідно до вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати та прийняти по справі нову постанову.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

На підставі ст.38 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв