Єдиний унікальний номер 341/543/21
Номер провадження 3/341/434/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року місто Галич

Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Мергель М. Р., за участю представника « ОСОБА_1 » адвоката Паланійчука В. П., розглянув справу про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 вчинив порушення ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за наступних встановлених обставин.

28.03.2021 о 00 годин 00 хвилин на А/Д Н-09 Мукачево-Львів 241 км м водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки Hyundai Tukcon, н. з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не урахував дорожньої обстановки на ділянці дороги, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з транспортним засобом марки Mercedes Benz, н. з. НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Водій порушив вимоги п. п. 12.1 ПДР та допустив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, хоч про день, час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом надіслання поштового повідомлення рекомендованим з повідомлення.

17.05.2021 на електронну адресу суду від ОСОБА_2 надіслано заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати за його відсутності. Вину у вчиненому правопорушенні, а саме зіткнення автомобілів через недотримання ним ПДР України, визнає.

Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП полягає в порушені учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Вказана норма закону є бланкетною, тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті адміністративного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретної норми нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Таким чином, для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення має бути чітко зазначено, які конкретно дії вчинила особа, чим допустила адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 11.3 Правил дорожнього руху на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

Не визнаю порушення ОСОБА_2 вимог п. 11. 3 ПДР, про що зазначено у протоколі від 28.03.2021 № 232151,оскільки таке порушення не відповідає дійсності, а саме, відповідно до схеми місця ДТП, яке відбулось 28.03.2021 о 01 годині 25 хвилин, встановлена суцільна лінія дорожньої розмітки, а не її відсутність, що передбачено у п. 11. 3. ПДР України.

Таким чином, кваліфікація дій особи щодо порушення п. 11. 3 ПДР України працівником поліції здійснена неправильно.

Отже, в цій частині протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження і на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

ЄСПЛ наголошує, що у разі самостійного визначення кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладену практику ЄСПЛ суддя під час розгляду справ про адміністративні правопорушення позбавлений можливості самостійно уточнювати (здійснювати) кваліфікацію діяння особи, стосовно якої розглядається справа.

Так само, надсилання протоколу про адміністративне правопорушення до органу (посадової особи), який його склав, для забезпечення дооформлення цього джерела доказів, усунення виявлених недоліків, які перешкоджають притягнути особу до адміністративної відповідальності, однозначно становитиме порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки у цьому випадку суддя буде діяти не як безсторонній і незалежний суб`єкт розгляду справи, а неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі.

При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Таким чином, факт порушення ОСОБА_2 п. 11. 3 ПДР України не доведено у встановленому законодавством порядку, а суддя позбавлений можливості визначати конкретний пункт ПДР України, який порушено особою.

Водночас, ОСОБА_2 порушив вимоги п. 12. 1 ПДР України, що призвело до зіткнення автомобілів.

Відповідно до п. 12. 1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Таким чином, ОСОБА_2 порушив п. 12. 1 ПДР України.

Винуватісь ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, вчиненому за вище викладених обставинах повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені суддею з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення цього рішення, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення від 28.03.2021 серії ДПР № 232151;

-схемою місця ДТП, яка відбулась 28.03.2021;

-письмовим поясненням ОСОБА_3 ;

-письмовою заявою ОСОБА_2 , у якому вину визнав.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, визнаю їх в цілому належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

У рішенні по справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вважаю, що водій ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки Hyundai Tukcon, н. з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не урахував дорожньої обстановки на ділянці дороги, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з транспортним засобом Mercedes Benz, н. з. НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку, чим порушив вказані вище вимоги ПДР України, в результаті чого допустив зіткнення автомобілів, що знаходиться в причинному зв`язку з подією ДТП.

Вважаю, що під час складення протоколу інспектор загалом дотримався вимоги ст. 256 КУпАП, такий протокол складено уповноваженою особою, його форма та зміст повністю відповідають законодавству.

Ураховуючи характер вчиненого правопорушення та обставини його вчинення, доведення вини особи і її ставлення до вчиненого правопорушення, вважаю, що у діях водія ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У ст. 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 року 2270 грн.

Керуючись ст. ст. 124, 283, 284, 285, 294 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,0 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що відповідно до змісту статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Галицький районний суд Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

СуддяМ. Р. Мергель