Справа № 692/202/21
Провадження № 3/692/132/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року смт. Драбів

Суддя Драбівського районного суду Черкаської області Левченко Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли від ВПД №1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, інструктор по водінню ДТСААФ, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 065459 від 06.03.2021р., гр. ОСОБА_1 06.03.2021р. о 20 год. 30 хв. на 9 км а/д смт. Драбів - с. Драбове-Барятинське керував автомобілем ВАЗ 21099 д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, виражене тремтіння пальців рук). Від огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєному правопорушенні не визнав, проти викладених обставин заперечив. Вказав, що є інструктором з водіння. 06.03.2021р. о 20 год. 30 хв. після закінчення занять підвозив учнів ОСОБА_2 додому, оскільки той проживає в с. Драбове-Барятинське. Також в автомобілі знаходився гр. ОСОБА_3 . На автодорозі за межами смт. Драбів ОСОБА_1 не впорався з керуванням у зв`язку з слизькою дорогою та з`їхав в кювет, після чого всі присутні в автомобілі особи спільними зусиллями спробували виштовхати автомобіль. Через деякий час прибули працівники поліції та перевірили його документи. ОСОБА_1 надав їм своє посвідчення водія та зазначив, що технічний паспорт на автомобіль відсутній, оскільки автомобіль службовий й на даний час проходить процедуру перереєстрації. Поліцейські повідомили, що з даного приводу буде складено протокол. По факту ДТП поліцейські протокол не складали. В той день він алкогольні напої не вживав, в стані алкогольного сп`яніння автомобілем не керував. Оскільки ОСОБА_1 тривалий час лікується, то після ДТП приймав заспокійливі препарати. У зв`язку з станом здоров`я має постійне почервоніння обличчя. Також працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, не було зафіксовано в присутності двох свідків факту його відмови від проходження такого огляду, як стверджується протоколом про адміністративне правопорушення. Працівники поліції в його присутності адміністративні матеріали з цього приводу не складали, від їх підпису та отримання він не відмовлявся. Про наявність вказаних матеріалів ОСОБА_1 дізнався згодом. Свідків, вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не бачив, хоча й зазначив про неодноразові зупинки проїжджаючих автомобілів з метою надання йому допомоги виштовхати автомобіль з кювету. В подальшому посвідчення водія у нього вилучено не було, від керування автомобілем він не був відсторонений та, виштовхавши автомобіль з кювету, продовжив рух.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Брус С.М. підтримав наведену правову позицію, надавши заперечення на протокол про адміністративне правопорушення усно та письмово (вх. №1267/21-Вх від 07.04.2021р. ), у яких зазначив, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення факти не відповідають дійсності, оскільки о 20:30 год. 06.03.2021р. працівники поліції ОСОБА_1 не зупиняли й не могли пересвідчитись, що він керував автомобілем у вказані дату та час з ознаками алкогольного сп`яніння, тому даний факт не є підтвердженим. Окрім того, працівниками поліції було порушено вимоги п. 2 розділу 9 наказу МВС України №1452/725 від 09.11.2015р. щодо забезпечення достовірності огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, відповідно до якого поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу не пізніше, ніж протягом 2 годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом й обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів. Протокол серії ОБ № 065459 не містить підпису ОСОБА_1 , але має відмітку про його відмову від підпису. В той же час пояснення свідків про відмову ОСОБА_1 від підпису до матеріалів не додано. Таким чином протокол неможливо вважати допустимим доказом. На підставі викладеного просив закрити справу за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Суддя, вивчивши матеріали справи, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, пояснення свідків, приходить до наступного висновку.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівниками поліції за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Як вбачається із диспозиції частини 1 ст. 130 КУпАП покарання наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підтвердження вини ОСОБА_1 до матеріалів справи додані протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 065459 від 06.03.2021р., пояснення свідків ОСОБА_4 та, ОСОБА_5 . Нам запит суду надано матеріали відеозапису камери нагрудного відео реєстратора.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.ст. 251, 252, 280 КупАП наявність адміністративного правопорушення і винність у його вчинені особи та інші обставини, що мають істотне значення для правильності вирішення справи про адміністративні правопорушення, підлягають доказуванню передбаченими законом способами, оцінка відповідних доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та законі. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.

У КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановлюється в конкретній справі. У вищевказаних процесуальних документах, зокрема, необхідно викласти всі обставини вчинення правопорушення, встановлені на підставі сукупності досліджених доказів, і обґрунтувати наявність складу правопорушення та його кваліфікацію.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Таким чином законодавством передбачено, що огляд на стан сп`яніння водіїв транспортних засобів проводиться не в будь-якому випадку, а лише за наявності підстав вважати, що водії перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 3 даної Інструкції передбачено ознаки сп`яніння, зокрема алкогольного сп`яніння, до яких належать: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

У протоколі серії ОБ № 065459 від 06.03.2021р. зазначено наявність ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. З протоколу та доданих матеріалів не вбачається спосіб та час виявлення працівниками поліції ознак наявності стану сп`яніння у водія ОСОБА_1 . Про наявність ознак алкогольного сп`яніння (без їх зазначення) вказано в поясненнях свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 іншими доказами вказані ознаки не підтверджуються.

Згідно сформованої в протоколі серії ОБ № 065459 від 06.03.2021р. фабули вчинення адміністративного правопорушення, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 притягується за керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Даний факт не знайшов підтвердження під час розгляду матеріалів судом, у матеріалах справи відсутні будь-які належні докази, які б вказували на керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмову водія від проходження огляду щодо визначення алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч.ч. 2,3,4 ст. 266 КУпАП (в редакції, чинній на час складення протоколу про адміністративне правопорушення) огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів що знижують його увагу та швидкість реакції проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Пунктом № 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015р. № 1452/735 встановлено, що огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п. 7 розділу І вказаної вище Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

П. 6 розділу ІІ вказаної Інструкції передбачено, що огляд особи на стан сп`яніння проводиться поліцейським у присутності двох свідків на місці зупинки транспортного засобу.

Таким чином, пропозиція поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки має здійснюватися у присутності 2 свідків, які у разі відмови особи від його проходження, будуть свідками такої відмови.

Відповідно наявних у матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_4 (без дати) та ОСОБА_5 від 06.03.2021вбачається, що вони були запрошені 06.03.2021р. близько 20:46р. на 9 км а/д смт. Драбів - с. Драбове-Барятинське під час того як водієві ОСОБА_1 , який керував автомобілем ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 , запропонували пройти огляд присутності двох свідків за допомогою приладу «Драгер». Водій ОСОБА_1 відмовився а також відмовився пройти огляд на стан сп`яніння в лікувальному закладі. Мав очевидні ознаки алкогольного сп`яніння та повідомив, що вживав спиртні напої, а саме горілку в кількості 250 мл.

У той же час в судовому засіданні викликаний за адресою, вказаною в матеріалах пояснення та адміністративному протоколі АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 пояснив, що 06.03.2021р. близько 20 год. 30 хв. дійсно був зупинений працівниками поліції, які сказали, що водій машини, яка була в кюветі п?яний. Він не бачив, чи керував ОСОБА_1 автомобілем, він стояв біля машини. Отримавши його анкетні дані, поліцейські дозволили продовжити рух. ОСОБА_4 ознайомившись з матеріалами свого письмового пояснення зазначив, що таких показів не давав, свідком відмови ОСОБА_1 від походження будь-якого огляду не був, інших свідків не бачив, підтвердити наявність у ОСОБА_1 очевидних ознак алкогольного сп`яніння на той момент не може та не чув висловлювань ОСОБА_1 про вживання спиртних напоїв горілки в кількості 250 мл. Ознайомившись з зразком підпису в письмовому пояснення зазначив про його невідповідність його особистому підпису та вказав, що будь-яких процесуальних документів не підписував. Також зазначив про невідповідність прізвища та дати народження вказаних в письмових поясненнях та протоколі про адміністративне правопорушення його особистим даним.

Свідок ОСОБА_5 в судове засідання не прибув, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, заяв та клопотань не надсилав. Його письмові пояснення ідентичні письмовим поясненням свідка ОСОБА_4 , не підтверджені наданими в судовому засіданні поясненнями свідка ОСОБА_4 , а тому оцінюються судом критично.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що є учнем ОСОБА_1 06.03.2021р. о 20 год. 30 хв. після закінчення занять він перебував в одному автомобілі з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , якого підвозили в с. Драбове-Барятинське. На автодорозі за межами смт. Драбів ОСОБА_1 не впорався з керуванням у зв`язку з слизькою дорогою та з`їхав в кювет, після чого всі присутні в автомобілі особи спільними зусиллями спробували виштовхати автомобіль. Через деякий час до них прибув патрульний автомобіль поліції та працівники поліції спілкувались з ОСОБА_1 , суті розмови ОСОБА_3 не чув, так як в той момент знаходився в автомобілі. Йому невідомо чи робилась ОСОБА_1 працівниками поліція пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння та він не чув нічого про відмову від такої пропозиції. Також він не бачив на місці пригоди свідків - які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення щодо посвідчення факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Після спілкування з працівниками поліції автомобіль вдалося виштовхати з кювету та подовжити рух. Щодо наявності ознак сп`яніння зазначив, що запаху алкоголю з порожнини рота, як і вираженого тремтіння пальців рук ОСОБА_1 не мав. Щодо почервоніння обличчя вказав, що шкірний покрив ОСОБА_1 постійно має таке забарвлення та повідомив про вживання ним медичних препаратів.

Згідно сформованої в протоколі серії ОБ № 065459 від 06.03.2021р. фабули вчинення адміністративного правопорушення, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 притягується за керування з ознаками алкогольного сп`яніння та відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що не підтверджено у передбаченому вищевикладеними приписами законодавства порядку.

При цьому суддя вважає, що працівники поліції допустилися помилки при фіксації правопорушення. Окрім того суд зазначає про відсутність даних що вказують на зупинку працівниками поліції ОСОБА_1 під час керування ним транспортним засобом оскільки з зібраних матеріалів вбачається, що патрульний автомобіль з працівниками поліції прибув через якийсь час після скоєння дорожньо-транспортної пригоди (з`їзду автомобіля в кювет), а додані пояснення свідків оцінюються судом критично, оскільки відібрані формально та не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, крім того не містять повних відомостей про обставини справи та мають суттєві розбіжності з протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 065459 від 06.03.2021р.

З огляду на чинне законодавство цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами. Натомість, на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах.

Таким чином обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Дослідивши наданий працівниками поліції запис з камери нагрудного реєстратора, долучений як доказ скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП 06.03.2021р., суд приходить до висновку про неможливість визнання його належним та допустимим доказом, оскільки відео є неналежної якості та не дозволяє ідентифікувати особу, яка скоїла адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 свою тотожність з вказаною особою заперечив та зазначив про відсутність подібного одягу, у якому знаходилась особа на відео. На відео вбачається пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння на місці, а також в медичному закладі особі, яка від такого огляду відмовляється. При цьому вбачається присутність двох свідків, одна з яких жінка, що не відповідає даним протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 065459 від 06.03.2021р. Окрім того, дані відео не відповідають обставинам вказаним у протоколі серії ОБ № 065459 від 06.03.2021р., оскільки воно зроблено 07.01.2008р. о 07:47, що не відповідає даті вчинення правопорушення, вказаній у протоколі.

Також долучена в якості доказу постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ №904062 від 06.03.2021р. за ч. 1 ст. 126 КУпАП не є доказом вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки не містить відомостей про його стан на час винесення та не свідчить про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з вимогами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини. Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Таким чином, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення.

Оскільки додані до матеріалів справи докази викликають сумніви у своїй достовірності, тому до уваги взяті судом бути не можуть, а сам порядок огляду особи на стан алкогольного сп`ягніння (станом на час складення протоколу про адміністративне правопорушення) не дотриманий, висновок працівників поліції про наявність підстав для проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 базується на припущеннях та не підтверджений іншими належними та допустимими доказами, то суддя приходить до переконання, що достатніх, допустимих та безсумнівних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП при обставинах, зазначених у протоколі, яким визначаються межі даного судового розгляду, суду не надано, його винуватість у вчиненні вказаного правопорушення поза розумним сумнівом не доведена, оскільки поліцейські, в порушення вищевказаних нормативних актів, не провели фіксацію відмови від огляду з дотриманням встановленої форми та процедури, що являється грубим порушенням вимог ст. 266 КУпАП, тому суддя вважає, що склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в його діях відсутній, а провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись вищевикладеним та п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана скарга до Черкаського апеляційного суду через Драбівський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Л.О. Левченко