ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/24/21 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2021 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І. за участю представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1. - адвоката Сампари Н. М. розглянувши в м. Тернополі у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати, прийняти нове рішення у справі №607/19244/20, яким звільнити ОСОБА_1 від адмінвідповідальності у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема вказує, що дані з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 465166 від 28 жовтня 2020 року не можуть підтверджувати його вину, оскільки відомості, зазначені в протоколі, не відповідають дійсності, а саме, те, що останній не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, натомість просто сидів в автомобілі з вимкненим мотором.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції як на доказ його вини послався на письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Однак вказані пояснення свідків свідчать тільки про факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, проте жодним чином не можуть підтвердити факту керування останнім транспортним засобом.

Вказує, що під час складання оскаржуваного протоколу працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, а також не роз`яснено прав, передбачених Конституцією України.

Наголошує на тому, що відеоматеріали, які наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, не є належним доказом у справі, оскільки не відображають фіксації факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Сампару Н. М., яка просила скасувати постанову судді місцевого суду, закривши провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, прихожу до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до статей 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, відповідно до оскаржуваної постанови, 27 жовтня 2020 року о 23.38 год. по вул. Млинець в с. Городище Козівського району Тернопільської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі водій відмовився в присутності двох свідків. Таким чином, ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 жовтня 2020 р. старшим лейтенантом поліції Семенківим В. М. - ДОП Козівського ВП Бережанського ВП Тернопільської області, щодо ОСОБА_1 була складена постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 235015, згідно якої останній керував автомобілем марки ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 о 23. год 38 хв. з тріщиною вітрового скла в зоні дії склоочисника більше п`яти сантиметрів, що зменшує оглядовість з місця водія, будучи не пристебнутим ременем пасивної безпеки. Цим самим порушив п.п. 2.3 (в), 3.1.4.7 (в) ПДР України. Тим самим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. ч. 1, 5 ст. 121 КУпАП, а тому працівники поліції мали законні підстави щодо складання зазначеної постанови, що ними і було зроблено.

Таким чином, вважаю, що транспортний засіб марки ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 працівниками поліції був зупинений законно, а тому твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що працівники поліції діяли без достатніх на це підстав, є необгрунтованим.

Згідно зазначеної постанови, яку він не оскаржував, ОСОБА_1 за вищевказані порушення Правил дорожнього руху був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. ч. 1, 5 ст. 121 КУпАП з накладенням штрафу в сумі 680 грн.

Що стосується порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена в тому числі КУпАП, керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

В свою чергу дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, /далі Інструкція/ огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п.3 ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п.п. 6, 7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Під час спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, тобто ті, які зазначені у п. 3 Інструкції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан сп`яніння, його дії та ознаки сп`яніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.

Зокрема, від проходження огляду на стан алкогольного спяніння як на місці, так і в медичному закладі ОСОБА_1 категорично відмовився в присутності двох свідків - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Після цього поліцейськими відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 465166 від 28 жовтня 2020 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення всупереч доводам апелянта відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів у його достовірності не викликає.

Так, будь-які зауваження з приводу складеного поліцейськими адмінпротоколу чи інших матеріалів ОСОБА_1 не надавались та в матеріалах справи не містяться, що спростовує доводи апелянта про те, що останній у вказаний день та час не керував автомобілем, натомість просто сидів в автомобілі з вимкненим мотором. На переконання судді апеляційного суду, таким чином ОСОБА_1 намагається уникнути відповідальності за вчинене адмінправопорушення.

Вина останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, також доведена письмовими показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , з яких вбачається, що 28 жовтня 2020 р. О 00:04 год. в с. Городище, Козівського району працівники поліції запросили останніх бути присутніми в якості свідків з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння щодо водія ОСОБА_1 за допомогою газоаналізатора "Драгер", які зазначили, що водій в їх присутності відмовився продувати газоаналізатор "Драгер", а також відмовився від проходження медогляду в Козівській ЦРКЛ.

Вказані вище письмові пояснення свідків підписані ними власноруч та сумнівів не викликають.

Відомості, які зазначені у протоколі про адмінправопорушення, а також пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підтверджуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи, з якого вбачається, що ОСОБА_1 в присутності вказаних свідків відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі.

Таким чином, приймаючи рішення про встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції дослідив наявні у справі матеріали, а також відеоматеріали у їх сукупності, якими і обґрунтував свої висновки.

Тому, на думку судді апеляційного суду, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним вказаного адміністративного правопорушення є обґрунтованими та узгоджуються як з поясненнями свідків, так і з матеріалами справи.

Доводи апелянта, що поліцейським не було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, а також положення ст. 63 Конституції України спростовується тим, що у протоколі серії ДПР 18 №465166 наявний підпис ОСОБА_1 у графі щодо роз`яснення прав і обов`язків та повідомлення про місце та час розгляду даних матеріалів місцевим судом, а також підписом ОСОБА_1 у графі ознайомлення із протоколом та отримання копії примірника.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду обставин, які були б підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, не встановлено, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 грудня 2020 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя