Справа №461/1328/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2021 року суддя Галицького районного суду м. Львова Романюк В.Ф., з участю представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Морозова В.Ю., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з УПП у Львівській області ДПП, відносно, -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер не відомий,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

09 лютого 2021 року о 17 год. 35 хв. у м.Львові на пл. Князя Ярослава Осмомислав, 7, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога за адресою: м.Львів, вул. Кульпарківська, 95. Висновок 000328 позитивний.

Дії, ОСОБА_1 органом УПП у Львівській області кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У судовому засіданні 07.05.2021 р. представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Морозов В.Ю. заявив судді Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_2 відвід. Мотивуючи тим, що суддя Романюк Віктор Феодосійович необгрунтовано та безпідставно відхилив клопотання про виклик лікаря та витребування інформації із відповідного лікарняного закладу та інші заявлені адвокатом Морозовим В.Ю. клопотання. Представник вважає, що суддя не здійснює належним чином розгляд справи та не аналізує в повному обсязі матеріали справи, докази, включаючи не здійснення допиту лікаря. Вважає, що вказаний суддя звужує та порушує право особи на захист. В адвоката Морозова В.Ю. склалося враження, що суддя взяв на себе функції обвинувачення, хоча вини ОСОБА_1 не доведено, це викликає сумніви у його неупередженості, діям цього судді він не довіряю, хоче щоб розгляд справи здійснював інший суддя.

Розглядаючи клопотання про відвід суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 1 ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійснені правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону. Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення, крім випадків, встановлених законом ( ст.ст.126,129 Конституції України).

Згідно із зазначеними положеннями Конституції України рішення судді і відповідно до цього дії або бездіяльність суддів у питаннях здійснення правосуддя (пов`язані з підготовкою, розглядом справ в судових інстанціях, перевіркою справ в апеляційному і касаційному порядку, звернення рішення до виконання, тощо) можуть оскаржуватися в чинному в даний час порядку, а не шляхом оскарження їх в інший суд першої інстанції. Таке оскарження порушувало б і принцип незалежності суддів, і заборону втручання у вирішенні справ належним судом.

Як зазначив Конституційний суд України в своєму рішенні від 23 травня 2001 №6-рп/2001 судоустрій і судочинство визначаються виключно законом України. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідно процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення розгляду справи у першій інстанції та прийняття по них судових рішень належить до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

В п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 13.06.2007 р. «Про незалежність судової влади» зазначено наступне. Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

З суті клопотання про відвід вбачається незгода адвоката Морозова В.Ю. з процесуальними діями при здійсненні правосуддя по конкретному адміністративному провадженню. КУпАП України передбачає порядок перевірки законності процесуальних дій судді і постановлених ним процесуальних рішень, а також порядок їх оскарження у передбачених законодавством випадках. До компетенції судді суду першої інстанції не відноситься вирішення питання щодо законності процесуальних дій і процесуальних рішень іншого судді тієї ж судової інстанції.

Рада суддів України пунктом 4 рішення №34 від 08 червня 2017 року роз`яснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Норми Кримінального процесуального кодексу України передбачають підстави за яких може бути заявлено відвід судді, який бере участь у кримінальному провадженні. А тому в даному випадку слід застосовувати аналогію права та застосувати норми КПК України при розгляді клопотання представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Морозова В.Ю. про відвід судді у адміністративній справі.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

У статті 75 КПК України визначений виключний перелік обставин, що виключають участь судді в кримінальному провадженні, а саме: слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Згідно ч. 5 ст.80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 р. у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 р. «Ветштайн проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Покликання захисника на те що суддя не здійснює допит лікаря не заслуговують на увагу, оскільки головуючим було задоволено клопотання захисника про виклик та допит лікаря у судове засідання, лікар ОСОБА_3 був належно повідомлений про час та місце проведення судового засідання, а його неявка до суду не може свідчити про небажання головуючого судді здійснювати його допит. Крім того, суд не має можливості здійснити повторний виклик лікаря у судове засідання у зв`язку з закінченням трьохмісячного строку розгляду справи про адміністративне правопорушення, який завершується 09.05.2021 р., і таке клопотання адвоката як і заяявлення судді відводу, суд сприймає як спробу затягнути розгляд вказаної справи з метою уникнення в подальшому від адміністративної відповідальності в зв`язку із закінченням строків притягнення. Крім того, суд враховує те, що по вказаній справі було призначено шість судових засідань на які ОСОБА_1 жодного разу не з`явився, а лише постійно просив суд відкладати розгляди справи, що свідчить про його намір уникнути від відповідальності.

Таким чином, вважаю, що захисником правопорушника не доведена наявність обставин, які б викликали сумніви в неупередженості судді Романюка В.Ф. та які б унеможливлювали ухвалення мною об`єктивного рішення у справі, чи свідчили про мою певну особисту заінтересованість, прихильність, тому доводи викладені в клопотанні про відвід, не містять доказів, що вказують на мою необ`єктивність чи упередженість. Відтак, вважаю, за можливе відмовити у задоволенні відводу.

У судовому засіданні представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Морозов В.Ю. щодо протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП вчинене ОСОБА_1 , своєї позиції суду не висловив.

За клопотанням представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Морозова В.Ю. у судове засідання було викликано лікаря Комунального некомерційного підприємства ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» Хому Т.Я. Однак, лікар ОСОБА_3 у судове засідання, яке було призначено на 07.05.2021 р. о 09 год. 30 хв. не з`явився. На виклик секретаря судового засідання, ОСОБА_3 не зголосився.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в діях правопорушника наявні ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Оскільки, 09 лютого 2021 року о 17 год. 35 хв. у м.Львові на пл. Князя Ярослава Осмомислав, 7, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога за адресою: м.Львів, вул. Кульпарківська, 95. Висновок 000328 позитивний.

Крім того, вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №106967 від 09.02.2021 р.;

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №000328 від 09.02.2021 р.;

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП18 №439872 від 09.02.2021 р.;

Поряд з цим, при накладенні стягнення, як це передбачено ст.33 КУпАП враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, враховуючи ступінь суспільної небезпеки, що несе в собі правопорушення суд дійшов до висновку, що необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення в межах санкції встановленої за дане правопорушення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Крім цього, відповідно до ст.40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути в користь держави судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 130, 221, 279, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 75, 80 КПК України, Законом України «Про судовий збір», суд, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь ДСА України судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня її постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.Ф. Романюк