Справа № 308/5686/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
19.04.2021 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю представника Закарпатської митниці ДФС України Селеша О.Я., та представника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокатки Косарева Козлова Л.О., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 серпня 2020 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Камінь-Каширськ, мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, закордонний паспорт НОМЕР_1 від 17.11.2016 року; орган, що видав 0715,
визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 Митного кодексу України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170000 (сто сімдесят тисяч) грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 420/двадцять/грн. 40коп.
Згідно постанови, 20 травня 2020 року о 16 год. 02 хв. у зону митного контролю на ділянку Виїзд (ЗМК пасажирська) митного посту «Тиса» Закарпатської митниці Держмитслужби заїхав легковий автомобіль марки «BMW», моделі «X5», номер кузова № НОМЕР_2 , державний реєстраційний номерний знак України НОМЕР_3 , в якому пасажиром слідував гр. України ОСОБА_1 , який прямував у приватних справах з України до Німеччини. Формою проходження митного контролю гр. України ОСОБА_1 обрав порядок проходження митного контролю по смузі руху «зелений коридор». До митного контролю гр. України ОСОБА_1 було подано закордонний паспорт - НОМЕР_1 від 17.11.2016 року. Під час здійснення митних формальностей було проведено аналітично-перевірочні заходи з використанням баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України, внаслідок чого встановлено, що 19.05.2018 через митний пост «Краковець» Львівської митниці ДФС гр. України ОСОБА_1 на митну територію України в митному режимі «транзит» ввезено легковий автомобіль марки «RENAULT», моделі «LAGUNA», номер кузова № НОМЕР_4 , реєстраційний номерний знак Королівства Бельгії 1 НОМЕР_5 .
Згідно ст. 95 Митного кодексу України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб), а згідно із ст. 102 Митного кодексу України, митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів, поміщених у цей режим, за межі митної території України.
Таким чином громадянин України ОСОБА_1 перевищив встановлений статтею 95 Митного кодексу України строк доставки товарів до митного органу призначення більше ніж на тридцять діб.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова суду є незаконною та підлягає скасуванню. Зазначає, що поза увагою суду залишився зміст протоколу про порушення митних правил та повністю проігноровано матеріали адміністративного провадження. У протоколі вказано, що йому роз`яснено умови транзиту, про відповідальність попереджено, але при цьому у протоколі про порушення митних правил, матеріалах провадження відсутні дані про те: у який строк він повинен вивезти автомобіль, відсутні будь-які дані про те, що йому роз`яснено правила транзиту, та попереджено про відповідальність, тобто письмове зобов`язання про вивезення транспортного засобу при перетині автомобілем державного кордону Україна відсутнє. Також вказує на те, що в матеріалах провадження відсутні будь-які митні документи від 19.05.2018 про письмове зобов`язання перед митницею про вивезення транспортного засобу. Беручи до уваги те, що ч. 6 ст. 470 МК України набула чинності 22.08.2019, тому апелянт не може бути притягнутий до відповідальності за вказаною статтею, оскільки у відповідності до положень ст. 58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення. Окрім того, судом не вмотивовано, чому ним застосовано стягнення у виді штрафу, а не конфіскації транспортного засобу, який зараз перебуває в Україні у м. Києві і яким користується особа, яка придбала його в особи, яка слідувала 19.05.2018 із апелянтом в Україну і яка фактично ввезла автомобіль на митну територію України. Щодо пропущеного строку на апеляційне оскарження вказує на те, що під час розгляду справи присутній не був, оскільки приїзд на розгляд справи до м. Ужгород є ускладненим у зв`язку із територіальною віддаленістю, відсутністю необхідних коштів на проїзд та харчування в дорозі. Про винесену постанову дізнався лише 12.09.2020, отримавши її копію через поштове відділення. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
У доповненні до апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції не врахував те, що накладення на нього адміністративного стягнення у розмірі 170000 гривень покладає на нього індивідуальний надмірний тягар. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно не застосував щодо нього адміністративне стягнення у виді конфіскації транспортного засобу.
Заслухавши пояснення захисниці особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 адвокатки Касаревої-Козлової Л. О., яка підтримала апеляційну скаргу, представника Закарпатської митниці ДФС України Селеша О. Я., який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що пропущений строк підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Справа про порушення митних правил розглядається за відсутності ОСОБА_1 , неявка якого, із огляду на положення ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що: ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи; відомостей про поважність причин неявки та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін до апеляційного суду від нього не надходило; у розгляді апеляційним судом справи брала участь захисниця ОСОБА_1 , яка не заперечувала щодо проведення апеляційного розгляду без участі останнього.
Доводи клопотання про поновлення пропущеного строку підлягають задоволенню з огляду на таке.
Так, з оскаржуваної постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 чи його захисник не брали участь у розгляді справи. При цьому, в матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення судом ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи.
Разом із тим, у матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_1 чи його захисник отримували копію оскаржуваної постанови, що є порушенням положень ст. 295 КУпАП.
У зв`язку з наведеним доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, зокрема, доводи про те, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 12.09.2020, визнаються обґрунтованими, такими, що не спростовані матеріалами справи, у зв`язку з чим, заслуговують на увагу.
Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили ОСОБА_1 подати апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції у встановлений законом строк.
На підставі наведеного, беручи до уваги положення законодавства України щодо доступу особи до правосуддя, надаючи їм перевагу перед принципом юридичної визначеності судового рішення, та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення, а також доводи, на які апелянт посилається у підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, - апеляційний суд, з метою недопущення порушення права особи на захист, доступ до правосуддя, причини пропуску строку на апеляційне оскарження визнає поважними, і вважає за можливе такий поновити.
Відповідно до положень ст. 486 МК України, завданнями провадження в справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з точним дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
За змістом ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 6 ст. 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.
Як убачається зі змісту доповнення до апеляційної скарги ОСОБА_1 та наданих у ході апеляційного розгляду справи пояснень його захисниці адвокатки Косаревої Козлової Л. О., факт перевищення ОСОБА_1 встановленого ст. 95 МК України строку доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення (а при переміщенні в межах зони діяльності однієї митниці від одного підрозділу цієї митниці до іншого), більше ніж на 30 діб, тобто фактичні обставини порушення ОСОБА_1 митних правил, учасниками судового провадження не оспорюється.
Разом із тим, факт ввезення ОСОБА_1 19.05.2018 через митний пост «Краковець» Львівської митниці ДФС на митну територію України в митному режимі «транзит» легкового автомобіля марки «RENAULT», моделі «LAGUNA», номер кузова № НОМЕР_4 , реєстраційний номерний знак Королівства Бельгії 1 НОМЕР_5 , а також перевищення ОСОБА_1 встановленого ст. 95 МК України строку доставки вказаного транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення (а при переміщенні в межах зони діяльності однієї митниці від одного підрозділу цієї митниці до іншого), більше ніж на 30 діб, підтверджується і зібраними митним органом та наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про ПМП від 20.05.2020 (а. с. 1-4); відомостями з електронних витягів із АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби (а. с. 7, 8); письмовими пояснення ОСОБА_1 (а. с. 9).
Апеляційний суд вважає, що зібрані у справі докази є достатніми та достовірно вказують на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні дій, які підпадають під ознаки ч. 6 ст. 470 МК України, а тому, висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України адміністративного правопорушення визнається таким, що ґрунтується на вимогах закону, матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказах, визнається належним чином вмотивованим.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких- небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор ОСОБА_2 , який склав протокол про порушення митних правил, був упереджений при проведенні перевірки та складанні протоколу щодо ОСОБА_1 , що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи на такі дані не вказується в апеляційній скарзі й не вказувала адвокатка Косарева-Козлова Л. О. в ході її розгляду, у зв`язку із чим, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
У зв`язку з наведеним, доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі про порушення митних правил, матеріалах провадження відсутні дані про те, в який строк він повинен вивезти автомобіль, відсутні будь-які дані про те, що йому роз`яснено правила транзиту, та попереджено про відповідальність, тобто письмове зобов`язання про вивезення транспортного засобу при перетині автомобілем державного кордону Україна відсутнє, а також відсутні будь-які митні документи від 19.05.2018 про письмове зобов`язання перед митницею, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують і будь-яким чином не впливають на факт доведеності вини ОСОБА_1 у порушенні митних правил за ч. 6 ст. 470 МК України.
Доводи апеляційної скарги про те, що ч. 6 ст. 470 МК України набула чинності 22.08.2019, тому апелянт не може бути притягнутий до відповідальності за вказаною статтею, оскільки у відповідності до вимог ст. 58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення, - апеляційний суд також не бере до уваги. При цьому, апеляційний суд враховує те, що оскільки Закон № 2612-VIII від 08.11.2018 «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» набрав законної сили 22.08.2019, то з 22.09.2019 ОСОБА_1 перевищив більше ніж на тридцять діб строк вивезення транспортного засобу за межі митної території України. Також апеляційний суд бере до уваги те, що днем виявлення правопорушення є 20.05.2020 і таке правопорушення є закінченим із моменту його виявлення під час здійснення митних процедур 20.05.2020, тобто з часу виявлення і фіксації в протоколі про порушення митних правил. Крім того, апеляційний суд враховує те, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового порядку застосування статей 470 та 481» № 395-ІХ від 19.12.2019 передбачено, що розділ ХХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України № № 44-48, ст. 552) доповнено пунктом 9-5 такого змісту: «Установити, що вчинення порушень митних правил, передбачених частинами п`ятою та шостою статті 470 цього Кодексу, виявлених у період з 22 серпня по 31 грудня 2019 року включно, тягне за собою застосування адміністративного стягнення, передбаченого частиною третьою зазначеної статті».
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно не застосовано щодо ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді конфіскації транспортного засобу, який зараз перебуває в Україні у м. Києві, апеляційний суд відхиляє із огляду на таке.
Так, відповідно до 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі, а відповідно до ст. 34 цього ж Кодексу обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення визнаються : щире розкаяння винного; відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; вчинення правопорушення неповнолітнім; вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року.
Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.
Відповідно до ст. 35 КУпАП обставинами, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення визнаються: продовження протиправної поведінки, незважаючи на вимогу уповноважених на те осіб припинити її; повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню; вчинення правопорушення особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення; втягнення неповнолітнього в правопорушення; вчинення правопорушення групою осіб; вчинення правопорушення в умовах стихійного лиха або за інших надзвичайних обставин; вчинення правопорушення в стані сп`яніння. Орган (посадова особа), який накладає адміністративне стягнення, залежно від характеру адміністративного правопорушення може не визнати дану обставину обтяжуючою.
Так, апеляційний суд вважає, що накладене судом першої інстанції на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника, ступеню його вини, і є достатнім і необхідним для запобігання вчинення ним нових правопорушень, у тому числі й аналогічних, а також для його виховання у дусі додержання законів України.
Погоджуючись із видом та розміром накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, апеляційний суд враховує і те, що таке є менш суворим за видом відповідно до КУпАП, ніж те, про накладення якого на ОСОБА_1 клопоче сторона захисту.
При цьому, апеляційним судом враховуються і вимоги ч. 9 ст. 294 КУпАП, якою передбачено, що в разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.
Тому, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції не врахував те, що накладення на нього адміністративного стягнення у розмірі 170000 гривень покладає на нього індивідуальний надмірний тягар, і безпідставно не застосував щодо нього адміністративне стягнення у виді конфіскації транспортного засобу, - апеляційний суд відхиляє, вважаючи висновки суду першої інстанції при накладенні на ОСОБА_1 стягнення належним чином обґрунтованими та вмотивованими, а стягнення необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових проступків, справедливим. Відхиляючи вказані доводи апеляційний суд також бере до уваги те, що матеріали справи не містять будь-яких даних про місцезнаходження транспортного засобу, у тому числі про знаходження його у м. Києві, на що посилається апелянт, що до повноважень апеляційного суду при розгляді справ цієї категорії не віднесено розшук транспортних засобів.
При цьому, апеляційним судом не встановлено обставин чи підстав, які давали б можливість для зміни чи скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції, і на такі стороною захисту в апеляційній скарзі не вказується.
За таких обставин, постанова суду першої інстанції як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни, а подана ОСОБА_1 апеляційна скарга разом із доповненням, як безпідставна, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.08.2020, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 470 МК України залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя І. В. Стан