Справа № 405/796/21
провадження № 3/405/202/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2021 м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі головуючої судді Майданнікова О.І. за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Поліщук Юлії Романівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст.130, ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 01.02.2021 о 03:40 год. керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21093» н.з. НОМЕР_2 в м. Кропивницькому по вул. В.Пермська,59, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови). ОСОБА_1 у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відмовився на вимогу поліцейського пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу «DRAGER Alcotest» на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я. Зазначеними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В судове засідання ОСОБА_1 з`явився, йому роз`яснено права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП, та, за участю свого захисника адвоката Поліщук Ю.Р. суду пояснив, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, за обставин, вказаних в протоколі, не визнає. Не погоджується із протоколом про адміністративне правопорушення, складеного за ч.1 ст.130 КУпАП. Так, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , свою вину у вчинені адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що 01.02.2021 о 03:40 год. він керував транспортним засобом ВАЗ 2109, держаний номерний знак НОМЕР_3 в м. Кропивницькому, точної назви вулиці не знає, так як не місцевий. Їхав в такій пізній час від знайомих. Перетинав перехрестя вулиць на мигаючий зелений сигнал світлофора, у зв`язку з чим був зупинений працівниками поліції. На прохання поліцейських надати документи, пояснив останнім, що забув посвідчення водія вдома, надав страховий полюс. Зазначив, що він не вимовляє деякі літери і поліцейський вирішив, що це є ознакою алкогольного сп`яніння. Він відходив від поліцейських, так як хотів вийти на світло до ліхтаря, з метою установлення додатку «Дія», в якому відображається посвідчення на право керування транспортним засобом. При цьому, поліцейський йшов за ним, смикав його за одяг, не давав йому змоги зателефонувати адвокату, тиснув на нього. Зважаючи на те, що він вперше опинився в такій ситуації, - злякався і почав тікати. При цьому, поліцейський наздогнав його, збив з ніг та «запшикав» в обличчя газом. Відмовився пройти на місці зупинки тест на визначення стану алкогольного сп`яніння, так як був «запшиканий» газом. Хотів пройти медичний огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Вже потім викликали своїх свідків для підтвердження відмови від проходження огляду на місці зупинки, розсадили їх по різним автомобілях. Не заперечував щодо факту відмови від проходження огляду на визначення стану сп`яніння при свідках, мотивуючи тим, що хотів пройти огляд в присутності адвоката. Потім попрямували до медичної установи, де він також відмовився пройти огляд за відсутності адвоката. В протоколі про адміністративне правопорушення писав те, що вказували поліцейські. Сам протокол не давали змоги прочитати, давали розписатись через вікно. Він поставив в протоколі свій підпис та поїхав додому. На питання сторони захисту вказав, що при зупинці транспортного засобу, - свідків не було. Їх запросили приблизно через годину. Свідки були різні на місці зупинки транспортного засобу та біля наркологічного диспансеру. Під час застосування фізичної сили поліцейськими свідків не було. Вказав, що з ним в автомобілі їхав також його знайомий ОСОБА_4 , який також був з ним в гостях та був свідком всіх вищевказаних подій.

Захисник Поліщук Ю.Р. в судовому засіданні вказала, що при дослідженні відеозапису було встановлено, що запис не є безперервним, як того вимагає Інструкція. Свідки були викликані лише через годину після зупинки транспортного засобу її підзахисного. Разом з тим, зауважила, що поліцейські не надали змоги зателефонувати адвокату, застосовували фізичну силу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надав покази про те, що він перебуває в родинних відносинах з ОСОБА_1 . Свідок повідомив про те, що працює таксистом у м. Києві. Приблизно о першій годині ночі його забрав дядько ОСОБА_1 з «Нового автовокзалу» М. Кропивницького. Далі вони поїхали на квартиру , після чого приблизно о 03:00 год. ночі вирушили, до м. Бобринці до батьків на автомобілі «ВАЗ 21093» н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 . Під час переїзду на перехресті вулиць на мигаючий світлофор ззаду під`їхала поліцейська машина з увімкненими мигалками та попросила зупинитися. Водій ОСОБА_1 зупинився та вийшов з машини. Працівники поліції почали вимагати документи, проте ОСОБА_1 забув документи вдома. Вони попросили їх зачекати хвилин 20 поки підвезуть документи, проте поліція не захотіла чекати та почала їх обшукувати. Далі поліцейський з балончику «запшикав» очі водієві та посадив його у машину, сказавши що поїдуть до міського відділу встановлювати особистість. Свідка до водія не підпускали, промити очі не давали. Поліцейські викликали підмогу. Потім приїхало ще три-чотири екіпажі. Після чого ОСОБА_1 повезли до відділку, а він поїхав за ними. На місці пригоди ніяких свідків спочатку не було.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надав покази про те, що 01.02.2021 після 24:00 год. він їхав в сторону «Району горного» в м. Кропивницький, біля «Кленцівського ринку» його автомобіль було зупинено працівниками поліції та запрошено в якості свідка при складанні адміністративного протоколу за ст.130 КУпАП України відносно водія ОСОБА_1 . В його присутності даний водій відмовився пройти перевірку для визначення стану алкогольного сп`яніння. На питання сторони захисту вказав, що водій ОСОБА_1 говорив, що в присутності адвоката він хоче проїхати до закладу охорони здоров`я для проходження перевірки для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , надав покази про те, що 01.02.2021 в пізній час ночі приблизно 09:00 год. його було зупинено та запрошено в якості свідка за адресою: м. Кропивницький, вул. В.Пермська, 59, працівниками патрульної поліції при складанні адміністративного протоколу за ст.130 КУпАП відносно водія, який відмовлявся у встановленому законом порядку пройти перевірку для визначення стану алкогольного сп`яніння. На питання сторони захисту вказав, що водій ОСОБА_1 знаходився в ненормальному стані та постійно стверджував, що в присутності адвоката він хоче проїхати до закладу охорони здоров`я для проходження перевірки для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, та свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо, так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (в редакції закону № 1446-VIII від 07.07.2016), що підтверджується, крім вище зазначених пояснень свідків та ОСОБА_1 , наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 149614 від 01.02.2021, яким підтверджується, що саме 01.02.2021 о 03:40 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21093» н.з. НОМЕР_2 в м. Кропивницькому по вул. В.Пермська, 59, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови). ОСОБА_1 у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відмовився на вимогу поліцейського пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу «DRAGER Alcotest» на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я (а.п. 1);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, в яких останні, кожен окремо, підтвердили, що в їх присутності було запропоновано ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та застосуванням спеціального технічного засобу, на що останній відмовився (а.п. 3,4,5,6);

- відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, які містяться на цифровому носії інформації DVD-R, якими підтверджується керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки «ВАЗ 21093» н.з. НОМЕР_2 та відмова водія у присутності чотирьох свідків від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і в закладі охорони здоров`я.

Вказані докази є належними і допустимими та на їх основі у визначеному законом порядку в повній мірі встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (в редакції закону № 1446-VIII від 07.07.2016), та винність ОСОБА_1 у його вчиненні.

Відповідно до вимоги 2.5 Правил дорожнього руху передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак, водієм ОСОБА_1 вказані вимоги Правил дорожнього руху було порушено, так як він на вимогу поліцейського відмовився пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Крім того, виходячи із вище наведених та досліджених судом доказів, суд приходить до висновку, що посадовою особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 149614 від 01.02.2021, було дотримано процедуру проведення огляду водія транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння, що передбачена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджену наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015.

Частиною 1 статті 130 КУпАП (в редакції закону № 1446-VIII від 07.07.2016) встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи викладене, суд вбачає в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (в редакції закону № 1446-VIII від 07.07.2016), а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є грубим порушенням Правил дорожнього руху, адже керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння становить підвищену суспільну небезпеку, потенційно створює загрозу життю, здоров`ю та майну як порушника, так і інших осіб, оточуючим об`єктам державного або приватного майна.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

З приводу заперечень ОСОБА_1 та його захисника щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд відзначає наступне: під час підготовки справи до судового розгляду судом перевірено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 149614 від 01.02.2021 на відповідність його вимогам ст.256 КУпАП та істотних порушень процесуальних вимог під час його складення уповноваженою особою, які б перешкоджали розгляду протоколу в суді, судом не встановлено.

Крім того, з відеозаписів з місця події, переглянутих в судовому засіданні, не вбачається здійснення на ОСОБА_1 будь-якого тиску чи примусу з боку працівників поліції. Працівники поліції надали час йому для залучення захисника, однак ОСОБА_1 , взявши телефон у руку, не пояснюючи поліцейськім свої дії, перейшов на інший бік вулиці та почав йти з місця зупинки транспортного засобу. На словесну вимогу поліцейського не залишати місце зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 не реагував та після зупинки його поліцейським, не маючи для цього законних підстав, почав тікати з місця зупинки поліцейськими його транспортного засобу. Коли його працівник поліції наздогнав, то ОСОБА_1 згідно відеозапису самостійно повернувся до місця зупинки транспортного засобу у супроводі працівника поліції.

Враховуючи викладе вище, суд констатує, що ОСОБА_1 після зупинки автомобіля поліцейськими фактично свої дії направив на перешкоджання проведенню поліцейськими процедури проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та, не маючи реального наміру скористатись правом мати захисника, використав наданий поліцейськими час для виклику захисника для того, щоб уникнути процедури проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та відповідно адміністративної відповідальності.

Тому, доводи як ОСОБА_1 так і його захисника, з приводу того, що було порушена процедура проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та порушено його право мати захисника при даній процедурі, спростовується сукупністю приведених вище доказів.

Навіть при не бажанні пройти огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 мав реальну можливість пройти огляд в закладі охорони здоров`я, здавши для дослідження, зокрема, сечу або кров, однак відмовився від цього.

Всі зазначені заперечення та доводи сторони захисту суд сприймає як спосіб захисту з метою затягування строків розгляду справи та уникнення адміністративної відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення.

Крім того, суд сприяв особі, яка притягається до адміністративної відповідальності у виклику свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , однак забезпечити їх явку не вдалось, тому після неодноразових викликів свідків, подальший їх виклик було припинено судом, проти чого не заперечував в судовому засіданні ні ОСОБА_1 ні його захисник, що на думку суду не вплинуло на всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Мірою відповідальності, яка застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами є адміністративне стягнення (ст. 23 КУпАП).

Вчинення дій, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП (в редакції закону № 1446-VIII від 07.07.2016), тягне за собою накладення штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Враховуючи вищевикладене, при накладенні стягнення відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП суд враховує: характер вчинених правопорушень; особу порушника, який раніше, відповідно до матеріалів справи, до адміністративної відповідальності не притягувався, докази про притягнення ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, суду не надано; відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративні правопорушення, та вважає за необхідне накласти на правопорушника адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в розмірі та межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП (в редакції закону № 1446-VIII від 07.07.2016), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, та відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП стягнути з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, судовий збір в розмірі, визначеному ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Крім того, на адресу суду надійшов протокол Серії АА 060203, згідно якому ОСОБА_1 ставиться у вину те , що 01.02.2021 о 03:47 год. він вчинив злісну непокору законному розпорядженню (вимозі) поліцейського ОСОБА_9 при виконанні ним службових обов`язків по охороні громадського порядку, а саме: тікав з місця адміністративного правопорушення та при затриманні чіплявся та шарпав за формений одяг, що не завдало фізичного болю та не спричинило тілесних ушкоджень. Дана подія сталася за адресою: м. Кропивницький, вул. В.Пермська,59, за що передбачена відповідальність за ст.185 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи та оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, виходячи з наступного.

Статтею 185 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, та суспільні відносини у сфері державного управління.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Склад правопорушення є формальним, тобто воно вважається закінченим з моменту виникнення злісної непокори законним розпорядженням або вимогам визначених у диспозиції статті осіб.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Суб`єктом правопорушення може бути особа, яка досягла 16 років.

Таким чином, беручи до уваги диспозицію ст. 185 КУпАП, судом відзначається, що за адміністративна відповідальність може настати, зокрема, за:

- злісну непокору законному розпорядженню поліцейського при виконанні ним службових обов`язків

- злісну непокору законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Уповноваженою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, дії ОСОБА_1 кваліфіковані, як вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, що виразилося у злісній непокорі законному розпорядженню (вимозі) поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

При цьому, слід відзначити, що розпорядження це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, який має бути законодавчо обґрунтований.

Крім того, положеннями Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до органів юстиції та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2005 № 34/5 визначено, що наказ, розпорядження, постанова, рішення (далі - розпорядчий документ) - акт організаційно-розпорядчого характеру чи нормативно-правового змісту, що видається суб`єктом нормотворення у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності, адміністративно-господарських або кадрових питань, прийнятий (виданий) на основі Конституції та інших актів законодавства України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та спрямований на їх реалізацію, спрямування регулювання суспільних відносин у сферах державного управління, віднесених до його відання.

Працівником поліції в протоколі зазначено, що « ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законному розпорядженню (вимозі) поліцейського ОСОБА_9 при виконанні ним службових обов`язків по охороні громадського порядку, а саме тікав з місця адміністративного правопорушення та при затриманні чіплявся та шарпав за формений одяг, що не завдало фізичного болю та не спричинило тілесних ушкоджень», тобто без вказівки на те, яке саме законне розпорядження чи законна вимога пред`являлась поліцейським ОСОБА_1 .

Те, що ОСОБА_1 «тікав з місця адміністративного правопорушення та при затриманні чіплявся та шарпав за формений одяг, що не завдало фізичного болю та не спричинило тілесних ушкоджень» - не є законним розпорядженням чи законною вимогою, а вже є наслідком, тобто розкриває в чому виражалась «злісна непокора».

Таким чином, суд констатує невідповідність кваліфікації дій водія ОСОБА_1 , викладеної в протоколі про адміністративне правопорушення серії АА 060203 від 01.02.2021, дійсним обставинам справи, встановленим в судовому засіданні при розгляді справи по суті, адже злісна непокора законній вимозі поліцейського та злісна непокора законному розпорядженню поліцейського не є тотожними, вимагають окремої кваліфікації дій та підлягають розкриттю у протоколі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене відзначається, що суд, в силу наданих йому повноважень, не може самостійно розкривати зміст правопорушення, яке ставиться особі у провину, та перекваліфіковувати дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, беручи до уваги наведені недоліки протоколу, які не можуть бути усунені під час судового розгляду, а отже й відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, на підставі чого суд приходить до висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за зазначеною статтею та необхідності закрити провадження в справі в частині щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 40-1, 283, 284, 287 КУпАП, суд -

постановив:

визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (в редакції закону № 1446-VIII від 07.07.2016), та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн.00коп., який (штраф) підлягає внесенню через установу банку України за наступними реквізитами: рахунок № UA0011001; одержувач - ГУК у Кіров.обл./Кiров.обл./21081300; код одержувача - 37918230; банк одержувача - Казначейство України (ЕАП); МФО банку - 899998; призначення платежу - штраф, адміністративне правопорушення, ( ОСОБА_1 , Ленінський районний суд м. Кіровограда, протокол ДПР18 № 149614 від 01.02.2021), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення в частині щодо про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 185 КУпАП (протокол Серія АА 060203 від 01.02.2021), - закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення правопорушнику копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у вказаний строк надіслати постанову про накладення штрафу для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягнути: подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті КУпАП та зазначений у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень, розмір яких (витрат) визначається Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,) на користь держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. за наступними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026001; код класифікації доходів бюджету - 22030106; призначення платежу: судовий збір на користь держави ( ОСОБА_1 , справа № 405/796/21, Ленінський районний суд м. Кіровограда).

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови, - без змін, чи зміні постанови.

Суддя Олексій Іванович Майданніков