Справа № 265/2607/21
Провадження № 3/265/1292/21
П О С Т А Н О В А

12 травня 2021 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області Міхєєва Інна Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліції №2 Маріупольського районного управління поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 173-2 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

08.04.2021 року приблизно о 19.30 годині гр. ОСОБА_1 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , умисно вчинив дії фізичного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , а саме двічі її вдарив, чим спричинив шкоду її фізичному здоров`ю, чим скоїв насильство у сім`ї. Своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, фізичного насильства відносно ОСОБА_2 не вчиняв.

Від потерпілої ОСОБА_2 до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій вона пояснила, що 08.04.2021 року між нею та ОСОБА_1 виник конфлікт, в ході якого останній наніс їй вдари в грудну клітину, обличчя та по нирках. Також зазначила, що на сьогодні претензій до ОСОБА_1 не має.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступного висновку.

Пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Частиною 2 статті 173-2 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першої цієї статті.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №647683 органом, яким було складено протокол, дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Разом з тим, у фабулі адміністративного правопорушення не зазначена така кваліфікуюча ознака як повторність, тобто не викладений склад правопорушення ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, відомості про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП до 08.04.2021 року, тобто до моменту повторного протягом року вчинення насильства в сім`ї, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до постанови Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 20.10.2020 року, долученої до протоколу, ОСОБА_1 було визнано винним за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП з оголошенням усного зауваження.

Зважаючи на те, що склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 173-2 КУпАП наявний лише у випадку вчинення насильства в сім`ї особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за вчинення насильства в сім`ї, суд не приймає до уваги вищезазначену постанову суду для кваліфікації дій ОСОБА_1 .

Однак суд вважає, що у діях правопорушника мається склад правопорушення, передбачений ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, оскільки він вчинив насильство в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного характеру, внаслідок чого була завдана шкода фізичному здоров`ю потерпілої особи.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати, чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Встановлені судом обставини вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення підтверджуються відомостями, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, та доданими до нього матеріалами, а саме: рапортом працівника поліції, поясненнями ОСОБА_2 , поясненнями ОСОБА_3 .

При цьому невизнання своє вини ОСОБА_1 суд вважає способом його захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності, адже сукупність досліджених судом доказів, які узгоджуються між собою, підтверджує факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У відповідності до ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь її вини та протиправну поведінку, думку потерпілої, яка претензій до правпорушника не має, суд вважає за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати до нього адміністративне стягнення, в межах санкції частини 1 статті 173-2 КУпАП, у вигляді штрафу, що буде достатнім для виховання особи та запобіганню новим правопорушенням.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП з порушника підлягає стягненню судовий збір.

На підставі ст. 173-2 ч. 1 КУпАП України, керуючись ст.ст. 8, 33, 40-1, 280, 282, 283 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та покласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення

Суддя І.М. Міхєєва