запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/306/21Головуючий у 1-й інстанції Стеценко А.В.
Єдиний унікальний №335/394/21Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2021 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі захисника-адвоката Курдася С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 23 березня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 25.12.2020 року о 20 год. 20 хв. в м.Запоріжжі, по вул.Північне шосе, біля будинку №21, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Kangoo» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився у медичному закладі у лікаря-нарколога КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, що підтверджується висновком №6250 від 25.12.2020 року, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування без порушень Правил дорожнього руху України, про повторність попереджений.

ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Свої вимоги мотивував тим, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом, оскільки складений посадовою особою, яка не наділена повноваженнями на його складання. Протокол складений інспектором взводу 1 БПП у м. Мелітополі, тобто особою, що не є компетентною на складання протоколів в зоні дії іншого територіального органу патрульної поліції. В протоколі відсутні свідки, проте до матеріалів справи приєднані пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Пояснення цих свідків підтверджують лише його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки.

Вказує, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння не містить підпису правопорушника, та особи, яка цей акт склала, а тому є неналежним доказом.

Відеозапис, наявний в матеріалах справи, містить розбіжності у часі із даними, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Так, протокол був складений о 21.54 годині, однак відповідно до відеозапису в цей час складався акт та висновок медичного огляду.

Вважає, що його огляд на стан сп`яніння був проведений із порушеннями та його висновки не відповідають дійсності. Перед використанням приладу Драгер лікар повинен перевірити наявність в оточуючому середовищі парів алкоголю, а лише потім надати його для використання, чого зроблено не було. Разом з цим, через перенесені захворювання, зокрема КОВІД 19, він не зміг повністю продути технічний засіб. Крім того, на той час він продовжував лікування та приймав дозволені лікарські засоби із вмістом спирту, а тому він мав бажання пройти огляд за допомогою взяття у нього біологічної речовини, однак отримав відмову лікаря. Після огляду лікар не надав йому роздруківку з приладу щодо наявності алкоголю в крові.

Також зазначає, що результати огляду можна вважати недійсними, оскільки останню повірку технічний засіб пройшов 02.02.2020 року, інструкція передбачає таку перевірку раз на півроку, тобто на час огляду дані повірки вже були недійсні.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома.

Заслухавши захисника Курдася С.О., який повністю підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 та наполягав на її задоволенні, перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП складу адміністративного правопорушення засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 провину свою у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та відмовився від дачі пояснень.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення в повному обсязі підтверджена:

- відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №146507 від 25 грудня 2020 року, згідно з яким ОСОБА_1 у зазначений час керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомився, йому роз`ясненні права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, його копію отримав, що засвідчив своїм особистим підписом (а.с.1);

- актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого останній відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки (а.с.4);

- направленням на огляд водія до КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25 грудня 2020 року (а.с.3);

- висновком щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 в КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР №6250 від 25 грудня 2020 року, в якому зазначено результат проведеного огляду, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с.8);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки (а.с.5-6);

- відеозаписом, який міститься на доданому до матеріалів справи оптичному носії DVD-R, на якому зафіксовані обставини події від 25.12.2020 року.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції лікар-нарколог ОСОБА_4 пояснив, що 25.12.2020 року за направленням поліцейського ним було проведено огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння, в результаті якого було встановлено, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Для визначення наявності та вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі використовувався прилад «Drager Аlcotest 6510» з серійним номером АRAE 0471 , який пройшов повірку 02.02.2020 року. Вміст етилового спирту у видихуваному ОСОБА_1 повітрі склав 1,4 проміле, що відповідає середньому рівню сп`яніння.

Допитаний судом першої інстанції інспектор взводу №1 БПП в м. Мелітополь ОСОБА_5 повідомив обставини зупинки ОСОБА_1 та складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив передбачене ч.1 ст.130 КУпАП правопорушення при викладених в постанові суду обставинах.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Викладені у постанові висновки суду першої інстанції є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, в т.ч. ці висновки підтверджуються відеозаписом, з якого вбачається, що на чисельні пропозиції працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного засобу ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, однак виявив бажання пройти огляд у закладі охорони здоров`я. Підстав сумніватися в достовірності пояснень свідків у апеляційного суду немає.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №146507 від 25 грудня 2020 року відносно ОСОБА_1 , містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року. З зазначеним протоколом ОСОБА_1 був ознайомлений, його копію отримав, що засвідчив своїм особистим підписом.

Посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом, оскільки він був складений посадовою особою, яка не наділена таким правом, є непереконливими. В наявному в матеріалах справи протоколі докладно викладена суть адміністративного правопорушення, також нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, та інші необхідні відомості. Будь-які виправлення в протоколі відсутні. Протокол був складений інспектором взводу №1 БПП в м. Мелітополь ОСОБА_5 , який відповідно до наданих на запит суду першої інстанції документів, суду першої інстанції на його запит мав повноваження на його складання, оскільки з 20.00 години 25.12.2020 року по 08.00 годину 26.12.2020 року інспектор поліції ОСОБА_5 знаходився на патрулюванні у Дніпровському районі м. Запоріжжя та саме цей квадрат патрулювання був закріплений за екіпажем, в склад якого входив і ОСОБА_5 .

Доводи апелянта про те, що відсутність відомостей про свідків, які повинні бути зазначені у протоколі, вказує на його невідповідність, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки згідно з положенням ч.4 ст.266 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. У відповідності до вказаної норми присутність двох свідків при огляді на стан сп`яніння в медичній установі не передбачено. Саме після огляду у закладі охорони здоров`я поліцейськими і був складений протокол відносно ОСОБА_1 .

Крім того, зауважень до протоколу та до акту огляду від ОСОБА_1 не надійшло. Також не надходило від останнього будь-яких зауважень під час огляду, що підтверджується відеозаписом, з якого вбачається, що лікарем-наркологом була роз`яснена процедура та спосіб проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, огляд проводився у присутності працівника поліції. Під час огляду ОСОБА_1 декілька разів намагався продути в технічний засіб, але навмисно імітував спроби продути його, потім на пропозицію лікаря продути технічний засіб останній раз або буде складений висновок за його відмову від проходження огляду, ОСОБА_1 все ж таки належним чином продув алкотестер, результат виявився позитивним. Результат тестування останній не заперечував, у тому числі і не наполягав на дослідженні біологічного середовища через те, що вживав ліки на основі спирту. Огляд проводився технічним засобом «Drager Аlcotest 6510».

Доводи апелянта про те, що результати його огляду на стан сп`яніння мають бути визнані недійсними через те, що останню повірку прилад пройшов 02.02.2020 року, а міжповірочний інтервал складає шість місяців, апеляційний суд вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МВС/МОЗ від 09 листопада 2015 року №1452/735, поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, у тому числі і Alcotest Drager №6510, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Вказаний прилад зареєстрований в Україні відповідно до Порядку державної реєстрації медичної техніки та виробів медичного призначення, що затверджений постановою КМУ від 09.11.2004 року №1497 (свідоцтво про державну реєстрацію №7261/2007 від 10.02.2010, строк дії до 10.02.2015). Включення Драгер «Алкотест 6510» у реєстр медичної техніки та виробів медичного призначення означало можливість його ввезення на митну територію України та введення у експлуатацію (початок використання), закінчення ж строку дії свідоцтва означало припинення можливості їх ввезення та введенню в експлуатацію, але не впливало на вироби, які вже були введені у експлуатацію. Таким чином, використання газоаналізаторів Drager Alcotest 6510, які були завезені та реалізовані на території України та введені в експлуатацію протягом строку дії свідоцтва та знаходження цих приладів у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10.02.2010 року по 10.02.2015 року, є законним.

Крім того, згідно Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» №1324-VII від 05.06.2014 року міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1747 від 13.10.2016 і становить 1 рік.

Всім вказаним вимогам Alcotest Drager №6510 відповідає, останню повірку зазначений технічний засіб пройшов 02.02.2020 року, міжповірочний інтервал складає 1 рік.

Отже, використання медичних виробів газоаналізатора Alcotest Drager №6510, є можливим, за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування), що у свою чергу підтверджує вірність результатів вимірювання.

Таким чином, вищенаведене спростовує доводи апелянта про незаконність та безпідставність використання газоаналізатора Алкотестер Драгер №6510.

Також безпідставними є посилання апелянта на невручення йому роздруківки результатів тестування, оскільки цей технічний засіб не обладнаний друкувальним приладом.

Крім того, сам ОСОБА_1 у разі незгоди з висновками технічного засобу, мав можливість пройти обстеження в медичному закладі, але не забажав цього.

Доводи апелянта про те, що відеозапис, зафіксований нагрудною камерою поліцейського, є неналежним доказом, також безпідставні, оскільки застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, прямо передбачено статтею 40 Закону України «Про національну поліцію». Тому здійснений поліцейським відеозапис є допустимим доказом.

Відеозапис події містить достовірні дані про дії ОСОБА_1 та поліцейських на момент зупинки транспортного засобу та складання протоколу про адміністративне правопорушення, має істотне значення для правильного вирішення даної справи та є допустимим доказом згідно положень ст.251 КУпАП. А деякі розбіжності у часі складання протоколу

Той зміст, який міститься на диску є достатнім для того, щоб зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаний відеозапис узгоджується з іншими доказами в справі, вказаними вище.

Посилання апелянта на відсутність в акті огляду його підпису, як на підставу для скасування постанови суду першої інстанції, не спростовують висновків суду про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

У контексті наведених обставин не можна визнати переконливими й виправданими, а отже й достатніми, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про скасування судового рішення на зазначених у ній підставах.

Не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення і інші доводи апелянта, бо вони також не є істотними, тобто такими, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

У зв`язку з наведеним, у суду відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахуванням всіх фактичних обставин справи. Досліджені судом докази є допустимими і достатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 23 березня 2021 року щодо ОСОБА_1 в цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар

Дата документу Справа № 335/394/21