Справа № 152/423/21
П О С Т А Н О В А
іменем України
27 квітня 2021 року м. Шаргород
Справа №152/423/21
Провадження №3/152/201/21
Суддя Шаргородського районного
суду Вінницької області Славінська Н. Л.,
з участю особи, яка притягається
до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,
потерпілих ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
захисника потерпілого адвоката Костриці В.С.,
розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шостаківка Шаргородського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, з середньою спеціальною освітою, працюючого електрозварювальником у ФГ «Врожайне», не є особою з інвалідністю, не є пенсіонером, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 23.12.1997 року Шаргородським РВ УМВС, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,
- за ст.173 КпАП України,
ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КпАП України, дрібне хуліганство, а саме: 27.03.2021 року о 15 годині в м. Шаргород на вул. Героїв Майдану, перебуваючи біля під`їзду будинку №324, висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 та її неповнолітнього сина ОСОБА_4 , погрожував останньому застосуванням фізичної сили, чим порушив громадський порядок та спокій громадян.
В суді ОСОБА_1 винуватим себе у вчиненні адміністративного правопорушення при наведених у протоколі про адміністративне правопорушення обставинах не визнав.
ОСОБА_1 в суді пояснив, що він проживає у АДРЕСА_2 . Так, 27.03.2021 року о 15 годині побачив, що ОСОБА_5 зібрався мити автомобіль на подвір`ї біля під`їзду багатоквартирного будинку, де ним посаджені молоді яблуні, тому він звернувся до ОСОБА_6 , щоб останній від`їхав автомобілем подалі від яблунь. Підпалюк Олеся, яка була в цей час на подвір`ї, почула це та почала висловлюватися на його адресу нецензурними словами, а ОСОБА_3 вискочив з машини і вдарив його у груди та намагався ще нанести удари в той час, як ОСОБА_2 продовжувала ображати словами нецензурної лайки. При цьому, син ОСОБА_2 ОСОБА_7 погрожував йому, що відомстить. На крики через сварку між ним і ОСОБА_2 та її сином ОСОБА_3 вийшла його дружина, яку ОСОБА_2 теж почала ображати. Невдовзі після сварки він та дружина пішли в квартиру.
На поставлені учасниками справи та суддею запитання ОСОБА_1 пояснив, що земельна ділянка прибудинкова територія біля будинку АДРЕСА_2 жителями будинку не приватизована, тобто належить усім мешканцям і є загального користування, але умовно мешканці будинку поділили земельну ділянку між собою на менші ділянки кожному і використовують, посадивши дерева, клумби з квітами. Він, наприклад, посадив яблуні. ОСОБА_3 мив салон автомобіля приблизно за 1 метр від яблунь. На його переконання ОСОБА_3 , який мив автомобіль, не порушував громадський порядок, ще не завдав шкоди його яблуням, але міг нанести, так як вода з хімічною речовиною могла потекти під яблуні.
Також, ОСОБА_1 пояснив, що йому відомо, що ОСОБА_3 є неповнолітнім, він бачив, як останній протирав панель всередині автомобіля, тому звернувся саме до нього, щоб від`їхав автомобілем, а не до його матері, оскільки не подумав над тим, що неповнолітній не має права керувати автомобілем. Після того, як на місце сварки з ОСОБА_3 прийшла ОСОБА_2 , то він вислуховував образливі та нецензурні слова у свою адресу мовчки, сам образливих чи нецензурних слів не висловлював у адресу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . У відповідь на образливі слова у його адресу з боку ОСОБА_2 він звернувся до останньої із словами: «Ти закрий рота». Він не вважає ці слова ні образливими, ні лайливими. Відтак, громадського порядку і спокою громадян він не порушував, а, навпаки, порушили громадський порядок і спокій громадян ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3 .
Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, їх захисника, допитавши свідків, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою (ч.1 ст.254 КУпАП).
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, суд вважає, що його вина у повному обсязі підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а також поясненнями потерпілих.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ч.1 ст.251 КУпАП).
Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у повному обсязі підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення ВАБ №563092 від 01.04.2021 року (а.с.1), рапортом чергового ЧЧ ВП №2 Жмеринського РВП від 29.03.2021 року про отримання та реєстрацію в Журналі ЄО заяви ОСОБА_2 (а.с.2), протоколом прийняття заяви ОСОБА_2 від 29.03.2021 року в ВП №2 Жмеринського РВП (а.с.3), повідомленням про відсутність у діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення (а.с.23), довідкою про розгляд повідомлення ОСОБА_2 ДОП СП ВП №2 Жмеринського РВП (а.с.24-25), а також наданими в судовому розгляді поясненнями потерпілими ОСОБА_2 , яка зазначена потерпілою у протоколі про адміністративне правопорушення, та поясненнями неповнолітнього потерпілого ОСОБА_3 , котрий був залучений до участі в справі в якості потерпілого за клопотанням останнього в судовому засіданні 13.04.2021 року.
Так, з дотриманням вимог ст.ст.252, 279, 280 КУпАП суд перевірив докази, що містяться в матеріалах справи, на їх допустимість, належність та достатність, в контекстіст.251 КУпАП та в контексті їх узгодженості між собою і відповідності поясненням потерпілих, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та відомостям, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.256 КпАП України, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №563092 від 01.04.2021 року складено уповноваженою посадовою особою дільничним офіцером поліції ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Солодчуком І.Ф в межах наданих йому повноважень із дотриманням вимог, передбачених ст.256 КУпАП та Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції № 1376 від 06 листопада 2015 року.
В протоколі про адміністративне правопорушення від 01.04.2021 року, складеному дільничним офіцером поліції ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Солодчуком І.Ф., зазначено відомості, передбачені ч.1 ст.256 КУпАП, вказано, що ОСОБА_1 27.03.2021 року о 15 годині 00 хвилин біля під`їзду будинку №324 по вул. Героїв Майдану в м. Шаргород висловлювався нецензурною лайкою в адресу ОСОБА_2 та її неповнолітнього сина, погрожував останньому, чим порушував громадський порядок і спокій громадян.
З дотриманням вимог ч.2 ст.256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №563092 від 01.04.2021 року підписаний особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Потерпіла ОСОБА_2 в суді пояснила, що 27.03.2021 року приблизно о 15 годині вона припаркувала свій автомобіль на при будинковій території біля будинку АДРЕСА_2 , зокрема, на подвір`ї будинку, для того, щоб протерти від пилу всередині салон автомобіля, що доручила зробити своєму неповнолітньому сину ОСОБА_3 , а сама в цей час також перебувала на подвір`ї та збирала білизну з мотузок для просушування білизни. В той час, коли її син ОСОБА_5 , взявши відро з водою, знаходився у салоні автомобіля, то до нього підійшов сусід ОСОБА_1 та почав вимагати від сина забрати автомобіль з прибудинкової території та не мити його тут. ОСОБА_1 кричав до сина та висловлювався нецензурними та образливими словами у адресу сина, у зав`язку із чим вона відразу ж підбігла до автомобіля, щоб з`ясувати причину конфлікту. Коли вона запитала у ОСОБА_1 про причину конфлікту, то останній так само почав висловлюватися і на її адресу нецензурними словами, погрожувати їй і ображати такими висловами, як «Закрий рота», не зважав на її зауваження і, наблизившись до її сина, штовхнув у плече. На її переконання ОСОБА_1 намагався спровокувати бійку, оскільки син відштовхнув ОСОБА_1 від себе і могла виникнути бійка. Вона злякалася наслідків, які міг заподіяти в бійці її синові ОСОБА_1 , так як ОСОБА_3 є неповнолітнім, тому стала перед ОСОБА_1 і завадила тому, що останній не міг вдарити дитину. В цей час ОСОБА_1 погрожував синові і їй тим, що їх, дослівно, «вкладе», що вона оцінювала як загрозу своєму життю та здоров`ю та неповнолітнього сина. До того ж, ОСОБА_1 висловився до сина, дослівно, «шкода, що я тебе не вклав біля гаражів», з чого вона зробила висновок, що ОСОБА_1 неодноразово раніше погрожував її неповнолітньому синові. Оскільки ОСОБА_1 тривалий час висловлювався нецензурною лайкою у її та неповнолітнього сина адресу і погрожував заподіянням тілесних ушкоджень, то вважає, що він порушив громадський порядок та її і сина спокій, так як дії ОСОБА_1 були безпричинні. Вона повідомила про дії ОСОБА_1 у поліцію, звернувшись із відповідною заявою 29.03.2021 року.
Потерпілий ОСОБА_3 , який залучений до участі в справі в якості потерпілого судом у судовому засіданні 13.04.2021 року, повідомив, що просить його залучити до участі в справі в якості потерпілого з огляду на те, що ОСОБА_1 висловлювався у його адресу нецензурними словами, в грубій формі, чіплявся до нього без причини, штовхав, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, але з невідомих причин він не залучений потерпілим до справи, тоді як йому адміністративним правопорушенням заподіяно моральної та фізичної шкоди.
Про подію адміністративного правопорушення потерпілий ОСОБА_3 суду пояснив, що вдень 27.03.2021 року він витирав ганчіркою пил всередині автомобіля його матері ОСОБА_2 за вказівкою останньої. Матір у цей час знімала білизну з шнурків для сушіння білизни тут же на подвір`ї. Автомобіль був припаркований біля будинку №324 по вул. Героїв Майдану, в м. Шаргород, де він проживає. Коли він сидів у автомобілі і займався роботою до нього підійшов ОСОБА_1 та почав грубо висловлюватися до нього, зокрема, назвав його словом «щенок», сказав від`їхати автомобілем, щоб не пошкодити посаджені ОСОБА_1 дерева. Потім ОСОБА_1 штовхав його у плече та висловився нецензурно, погрожував, що він сприйняв як погрозу фізичної розправи, оскільки і раніше без присутності батьків ОСОБА_1 безпричинно висловлювався до нього нецензурними словами та погрожував. Він вийшов з автомобіля і відштовхнув ОСОБА_1 від себе з метою захисту. Його матір ОСОБА_2 , побачивши конфлікт, підійшла, щоб з`ясувати, що сталося і на її запитання ОСОБА_1 висловлювався нецензурно у адресу матері, сказав матері дослівно «закрий рота» і продовжив сварку з ним. Матір зробила ОСОБА_1 зауваження, що він є неповнолітнім, які ОСОБА_1 має претензії, щоб повідомив їй, але останній не зважав на зауваження та продовжив конфлікт і матір стала поміж них, побоюючись, щоб штовхання не переросло в бійку. Він вважає безпідставним привід для сварки з боку ОСОБА_1 , оскільки він є неповнолітнім, прав на керування транспортним засобом не має, тому від`їхати автомобілем не має права. До матері, яка перебувала на подвір`ї, ОСОБА_1 з таким проханням не звертався.
Пояснення потерпілих повністю узгоджуються між собою та з доказами, що містяться у матеріалах справи.
Так, протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам КУпАП, тобто містить усі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, про що зазначено вище, викладені у ньому обставини адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , узгоджуються як з іншими доказами, так і з поясненнями потерпілих.
З рапорту чергового ЧЧ ВП №2 Жмеринського РВП від 29.03.2021 року вбачається, що 29.03.2021 року отримано та зареєстровано в Журналі ЄО ВП №2 заяву ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 27.03.2021 року висловлювався нецензурними словами та у грубій формі у її та неповнолітнього сина адресу, погрожував їй та неповнолітньому синові (а.с.2).
З протоколу прийняття заяви ОСОБА_2 від 29.03.2021 року в ВП №2 Жмеринського РВП вбачається, що ОСОБА_2 повідомила про вчинення правопорушення щодо неї і неповнолітнього сина з боку ОСОБА_1 27.03.2021 року та просила притягнути останнього до відповідальності за словесні погрози та заподіяння тілесних ушкоджень синові (а.с.3).
З повідомленням про відсутність у діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення (а.с.23) вбачається, що заява ОСОБА_2 перевірена органом Національної поліції, тобто компетентним органом та не встановлено складу кримінального правопорушення.
З довідки про розгляд повідомлення ОСОБА_2 ДОП СП ВП №2 Жмеринського РВП вбачається відсутність у діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, але наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, тобто дрібного хуліганства, оскільки в ході розгляду заяви ОСОБА_2 . ОСОБА_1 повідомив, що 27.03.2021 року приблизно о 15 годині в ході конфлікту з членами сім`ї ОСОБА_8 перебував у збудженому емоційному стані та ображав їх, висловлювався до них у грубій формі, наприклад, «закрий рота», але фізичної сили не застосовував (а.с.24-25).
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд ретельно дослідив кожен доказ у справі, в тому числі і пояснення свідків ОСОБА_9 (дружини) та ОСОБА_10 (брата), які були допитані в судовому розгляді за клопотанням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 .
Свідкам роз`яснено судом вимоги ст.63 Конституції України та обов`язки, встановлені в ст.272 КУпАп, про що відібрано розписки.
Так, свідок ОСОБА_9 пояснила, що є дружиною ОСОБА_1 та 27.03.2021 року перебувала у своїй квартирі, через відкриту кватирку у вікні почула крики ОСОБА_2 у формі нецензурної лайки у адресу її чоловіка та побачила, що ОСОБА_1 рукою показував неповнолітньому ОСОБА_3 напрямок, у якому слід останньому від`їхати автомобілем матері. При цьому, вона не бачила, щоб ОСОБА_1 штовхав неповнолітнього ОСОБА_3 та нечула, щоб висловлювався до ОСОБА_2 та її сина нецензурними словами. ОСОБА_1 лише висловився, можливо, і грубо, до ОСОБА_2 , сказавши: «Закрий рота».
Свідок ОСОБА_10 в суді пояснив, що є братом ОСОБА_1 і 17.04.2021 року о 15 годині знаходився у брата вдома, зокрема, у третій кімнаті за комп`ютером, почувши крики ОСОБА_2 у нецензурній формі, він виглянув у вікно і побачив, що остання стоїть біля ОСОБА_1 та кричить до нього нецензурними словами, а ОСОБА_3 вдарив брата. ОСОБА_1 у відповідь не висловлювався нецензурно, а лише сказав до ОСОБА_2 , дослівно: «закрий рота і не плюйся».
Ці пояснення суд оцінює критично та зауважує, що вказані свідки, всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, не були зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та не опитувалися особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення та зібрала докази у означеній справі з огляду на те, що ОСОБА_1 не повідомив про те, що відомості про подію адміністративного правопорушення відомі цим особам. До того ж, свідки не перебували у місці безпосереднього конфлікту, коли він розпочався і відбувався, та, крім того, є ріднею ОСОБА_1 , і суд розцінює їх показання як спробу ввести суд в оману, спрямовану на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.
При цьому, свідок ОСОБА_10 повідомив про ідентичні події, що і свідок ОСОБА_9 , але не у день 27.03.2021 року, а у день 17.04.2021 року та про те, що він перебував у третій кімнаті квартири ОСОБА_1 , тоді як потерпіла ОСОБА_2 повідомила суду про те, що квартира ОСОБА_1 є двокімнатною, що останній не заперечив.
Надані ОСОБА_1 для приєднання до матеріалів справи фототаблиці (а.с.31-35) є неналежними доказами, оскільки вигляд прибудинкової території та розміщених на ній автомобілів не стосується предмету справи, яка розглядається, зокрема, справи про дрібне хуліганство, тому вони не приймаються судом до уваги.
Надавши кожному доказу відповідну правову оцінку, суд намагався виявити причини та умови, що сприяли вчиненню адміністративного правопорушення (вимоги ст. 245 КУпАП), і встановив, що вчинення правопорушення ОСОБА_1 є безпідставним, оскільки ним використано для початку конфлікту мізерний привід, зокрема, він посилається на те, що конфлікт виник з привод того, що неповнолітній ОСОБА_3 мив автомобіль матері біля дерев яблунь, і він попросив останнього від`їхати у інше місце, тоді як ОСОБА_3 є неповнолітнім, права на керування транспортними засобами не має, а до матері ОСОБА_3 , яка знаходилася в цей час на подвір`ї, ОСОБА_1 не звернувся, а продовжив конфлікт, висловлювався нецензурно та у грубій формі як до неповнолітнього ОСОБА_3 , так і до матері останнього ОСОБА_2 , тобто порушив громадський порядок та спокій громадян мешканців будинку потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_11 .
При цьому, в ході судового розгляду судом не встановлено жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.
Відтак, останній підлягає адміністративній відповідальності за ст.173 КУпАП.
Стаття 173 КпАП України передбачає адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство.
Дрібне хуліганство, згідно із ст.173 КУпАП, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян, та тягне за собою накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.
Виходячи з аналізу ст.173 КпАП України, об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку. Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті, в тому числі, забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей.
Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КпАП України, є місце його скоєння: громадське місце.
Нормами КпАП України не передбачено визначення поняття «громадське місце».
Статтею 1 ЗУ «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» передбачено, що громадське місце це частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.
Опосередковано поняття громадського місця визначено у статті 178 Кодексу про адмінправопорушення це вулиці, закриті спортивні споруди, сквери, парки, всі види громадського транспорту, включно з транспортом міжнародного сполучення.
Стаття 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та
епідемічного благополуччя населення» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту населення від впливу шуму» до захищених місць зараховує: 1) житлові будинки і прибудинкові території; 2) лікувальні, санаторно-курортні заклади, будинки-інтернати, заклади освіти, культури; 3) готелі й гуртожитки; 4) розташовані в межах населених пунктів заклади громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу; 5) інші будівлі й споруди, у яких постійно чи тимчасово перебувають люди; 6) парки, сквери, зони відпочинку, розташовані на території мікрорайонів, і групи житлових будинків.
Перелік громадських місць наводиться також в п.20 Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, зокрема, до громадських місць належать місця, що використовуються громадянами для спільної роботи, відпочинку, пересування, проведення масових заходів та інших потреб (вулиці, площі, вокзали, аеропорти, магазини, кафе, бари, ресторани, музеї, клуби, пляжі в період їх роботи, а також громадський транспорт під час перебування в ньому громадян, ділянки лісу, поля під час проведення на їх території організованих масових зібрань), приміщення вокзалів, пасажирські (приміські) потяги, літаки, катери, пароплави, перони, платформи, пристані та інші місця під час очікування посадки та висадки пасажирів.
Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та обумовлені мотивом неповаги до суспільства з метою задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.
Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, безпричинно, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою.
Отже, суб`єктивна сторона такого правопорушення (дрібне хуліганство), полягає в неповазі до суспільства, у демонстрації свої зневаги до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству. Саме умисний прояв порушником явної неповаги до оточуючих це головний момент, що визначає зміст і сенс поведінки «дрібного хулігана». За відсутності такого мотиву не може бути дрібного хуліганства.
Інакше кажучи, одним з елементів суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.
В даному випадку, на прибудинковій території будинку АДРЕСА_2 виник конфлікт між ОСОБА_1 та неповнолітнім ОСОБА_3 . ОСОБА_2 , і цей конфлікт виник на ґрунті висловлювань нецензурною лайкою та погроз з боку ОСОБА_1 в адресу останніх з приводу місця паркування автомобіля потерпілої та миття автомобіля неповнолітнім сином потерпілої на прибудинковій території, яка не є власністю мешканців будинку, а є земельною ділянкою навколо будинку, призначеною для загального користування усіх мешканців будинку. Тобто привід для конфлікту незначний, а спосіб висловлювань ОСОБА_1 в адресу неповнолітньої особи ОСОБА_3 та ОСОБА_2 суд вважає принизливими та такими, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Потерпіла ОСОБА_2 , її захисник адвокат Костриця В.С., неповнолітній потерпілий ОСОБА_3 та ОСОБА_2 як законний представник неповнолітнього вбачають у діях ОСОБА_1 дрібне хуліганство та просять притягнути останнього до адміністративної відповідальності.
ОСОБА_1 просить провадження у справі закрити, оскільки вважає, що відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, так як нецензурною лайкою він не висловлювався у ході конфлікту, що мав місце 27.03.2021 року.
Оскільки ОСОБА_1 розпочав конфлікт із неповнолітньою особою в той час, коли на подвір`ї перебувала матір останнього і зауваження щодо миття автомобіля він мав можливість висловити дорослому члену сім`ї ОСОБА_3 , то в даному випадку суд розцінює це як демонстрацію ОСОБА_1 своєї зневаги до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, бажання самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, зокрема, неповнолітньої особи, протиставити себе іншим громадянам, суспільству.
Отже, в діях ОСОБА_1 наявний основний елемент складу адміністративного правопорушення суб`єктивна сторона, а відтак, в діях останнього наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого у статті 173 КУпАП.
Виходячи з наведеного, вважаю, що в протоколі про адміністративне правопорушення доведено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КпАП України, дрібного хуліганства.
При застосуванні адміністративного стягнення суд враховує, що ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності притягується вперше, а також враховує обставини справи та вважає, що достатнім для запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень як ОСОБА_1 , так і іншими особами, є застосування стягнення у виді штрафу в розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.173, 283, 284, 287, 294, 307 КпАП України,
ОСОБА_1 визнати винуватим за ст.173 КпАП України і призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 85 (вісімдесят п`ять) гривень.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а вразі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Суддя: