Справа № 127/7563/21
Провадження № 33/801/437/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гайду Г. В.
Доповідач: Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Денишенко Т.О., розглянувши заяву адвоката Шевчука Андрія Анатолійовича про проведення судового засі-дання в режимі відеоконференції в адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 за частиною першою статті 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Вінницького апеляційного суду перебуває вищезазначена ад-міністративна справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 173-2 КУпАП.

18 травня 2021 року до апеляційного суду надійшла заява захисника ОСОБА_2 адвоката Шевчука А. А. про проведення судового засідання у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду шляхом використання програмного забезпечення «EasyCon».

Дослідивши матеріали адміністративної справи, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого клопотання з нас-тупних мотивів.

Відповідно до частини першої статті 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги осо-бисто чи за дорученням юридичної особи. Частина друга цієї ж статті КУпАП передбачає, що повноваження адвоката на участь у розгляді справи підтвер-джуються довіреністю на ведення справи, посвідченою нотаріусом або посадо-вою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності, або ордером чи дорученням органу ( установи ), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов`язково додається витяг з договору, в якому зазна-чаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника. Витяг засвідчується підписами сторін.

Відповідно до частини третьої статті 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримі-нального обвинувачення. Згідно з підпунктом одинадцятим пункту 16-1 Пере-хідних положень Конституції України представництво відповідно до пункту третього частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Представництво органів державної влади та органів місцевого самовряду-вання в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори Украї-ни», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосуван-ня судами як джерело права. Європейський суд з прав людини у справах «Ен-гель та інші проти Нідерландів» ( «Engel and Others v. the. Netherlands», 08 черв-ня 1976 року, no. 5100/71, 5101/71, 5102/71, 5354/72, 5370/72 ), «Озтюрк проти Німеччини» ( «Ozturk v. Germany», 21 лютого 1984 року, no. 8544/79 ), «Лутц проти Німеччини» ( «Lutz v. Germany», 25 серпня 1987 року, no. 9912/82 ) тлу-мачить поняття «кримінальний» автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступ-ки тощо.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 24 листопада 2011 року у справі «Загородній проти України», заява № 27004/06 зазначено, що осо-ба, проти якої висунуті кримінальні обвинувачення, яка не бажає захищатися особисто, повинна бути в змозі скористатися юридичною допомогою за влас-ним вибором (рішення від 16 квітня 2009 року у справі «Ханжевачкі проти Хор-ватії» ( Hanzevadki v. Croatia ), заява № 17182/07, п. 21). Проте це останнє право також не може вважатися абсолютним і, таким чином, національні суди можуть не прийняти вибір особи, коли існують відповідні та достатні підстави вважати, що того вимагають інтереси правосуддя ( рішення від 25 вересня 1992 року у справі «Круассан проти Німеччини» ( Croissant v. Germany ), п. 29, Series A № 237 B ) ( п. 52 зазначеного рішення Європейського судау з прав людини ).

Як убачається з матеріалів цієї адміністративної справи, до заяви адвоката Шевчука А. А. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції доданий лише ордер від 15 травня 2021 року серії ВН № 172448 та копія сві-доцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Тобто вказана заява по-дана особою, яка у відповідності до вимог Закону не має повноважень на захист ОСОБА_1 як особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності. ОСОБА_3 не надано належних та достатніх доказів своїх повноважень як адвоката.

Крім того, відповідно до частини другої статті 246 КУпАП порядок прова-дження у справах про адміністративні правопорушення в судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з частиною сьомою статті 11 Закону України «Про судоустрій і ста-тус суддів» учасникам судового процесу на підставі судового рішення забезпе-чується можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконфе-ренції у встановленому законом порядку. Обов`язок забезпечити проведення ві-деоконференції покладається на суд, який отримав судове рішення про прове-дення відеоконференції, незалежно від спеціалізації та інстанції суду, який прийняв таке рішення. Ґрунтовний аналіз зазначених положень процесуального кодексу дає підстави вважати, що прийняття рішення про проведення судового засідання в режимі відеоконференції є правом суду. Вказана норма не встанов-лює обов`язкового проведення судового засідання в режимі відеоконференції у разі наявності про це клопотання сторони.

Постановлення рішення про участь учасника справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції застосовується із врахуванням обставин, що зазнача-ються у клопотанні про таку участь. Даний спосіб участі в судовому засіданні має винятковий характер, у зв`язку з чим повинні насамперед існувати причи-ни, які ускладнюють або роблять неможливим участь сторони в судовому засі-данні.

Згідно норм чинного КУпАП проведення судових засідань по справах щодо адміністративних правопорушень в режимі відеоконференції не передбачено.

Вивчивши матеріали справи та доводи, якими обґрунтовується заява адво-ката ОСОБА_3 про проведення судового засідання в режимі відеоконфе-ренції, апеляційний суд дійшов висновку, що клопотання задоволенню не під-лягає, адже ним не наведено обґрунтованих, переконливих та достатніх підстав, які б свідчили про необхідність проведення судового засідання в режимі відео-конференції, не надано доказів неможливості прибуття захисника, його підза-хисного у судове засідання апеляційного суду.

Враховуючи усе вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про не-обхідність відмовити у задоволенні заяви адвоката Шевчука А. А. про прове-дення судового засідання в режимі відеоконференції.

Керуючись статтями 270, 271, 283 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання адвоката Шевчука Андрія Анатолійовича про розгляд адміністративної справи про притягнення до адміністративної відпо-відальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 173-2 КУпАП в режимі відеоконференції відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Т. О. Денишенко