ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2020 року м. Запоріжжя
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої на посаді офіціанта у ресторані «Да Вінчі», яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
21 грудня 2020 року до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області надійшов протокол серії ВАБ №024281 від 04.12.2020 про адміністративне правопорушення, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП, за змістом якого вбачається, що04.12.2020 року о 22 год. 55 хв. ОСОБА_1 перебуваючи на посаді працівника ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.153, продовжувала роботу закладу після 22 години суб`єктом господарювання з надання послуг громадського харчування, чим порушила п.п.5 п.11 Постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 року (із змінами від 13.10.2020 року).
ОСОБА_1 про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, проте у судове засідання не з`явилася, разом з тим надала суду свої письмові пояснення у яких зазначає про відсутність належних та допустимих доказів, які б підтверджували її винуватість в інкримінованому їй правопорушенні. Також зазначила, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено лише про факт її перебування у закладі в час складання протоколу, що не може бути кваліфіковане як адміністративне правопорушення, оскільки вона є працівником закладу і може там знаходитись. Після закінчення робочої зміни вона займалася прибиранням, обслуговування клієнтів нею та закладом не здійснювалось. Також зазначила, що вона не є суб`єктом господарювання, а є лише працівником ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». У зв`язку з зазначеним, просила відмовити у притягненні її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 КУпАП внаслідок відсутності вини та складу адміністративного правопорушення та на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити провадження по справі.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Скуріхін О.В. підтримав подане Подшиваліною І.Ю. клопотання про закриття провадження по справі та додатково пояснив, що ОСОБА_1 працює у ресторані «Да Вінчі» на посаді офіціанта, 04.12.2020 року після 22 год. 00 хв. знаходилась в приміщенні ресторану та займалася прибиранням залу та столів після своєї зміни. Відвідувачів у приміщені ресторану не було, а відповідно вона не приймала жодних замовлень та не проводила обслуговувала клієнтів. Вона не є суб`єктом господарювання, а тому відповідно і не може бути суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП. У зазначений в протоколі день та час двері ресторану були відчинені, а тому працівники поліції мали вільний доступ до ресторану. У зв`язку з чим і склали на ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення. Проте заклад не працював та відвідувачів не було.
Суддя, дослідивши письмові пояснення особи яка притягується до адміністративної відповідальності, заслухавши пояснення її захисника, повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення приходить до наступного висновку.
Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ч.1 ст.44-3 КУпАП порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Зазначена норма є бланкетною нормою, тобто для визначення складу правопорушення відсилає до норм чинного законодавства та рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Так, відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, які і є відповідними правилами, відповідальність за які передбачена диспозицією ч.1 ст.44-3 КУпАП.
Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з урахуванням змін, що внесені постановою КМУ від 13 жовтня 2020 року №956) з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 1 серпня до 31 грудня 2020 року на території України встановлено карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061) та від 20 травня 2020 р. № 392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626).
Відповідно до п.п.5 п.11 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» забороняється робота після 22-ї та до 7-ї години суб`єктів господарювання з надання послуг громадського харчування без організації дозвілля (ресторанів, кафе, барів, закусочних, їдалень, кафетеріїв, буфетів тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос.
Порушення саме зазначеного пункту ставиться в провину ОСОБА_1 .
Згідно ч.1, ч.2 ст.55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.
Статтею 62 Конституції України імперативно визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У відповідності із статтею 9 КУпАП адміністративним проступком визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так, суддею встановлено, що до протоколу про адміністративне правопорушення не додано жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання або що до її обов`язків чи повноважень належить забезпечення карантинних чи санітарних норм, встановлення графіку роботи чи обмеження доступу осіб до ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Також, відомостей, що ресторан « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 04.12.2020 року працював поза межами чинного законодавства України, в тому числі санітарних та карантинних норм, а саме після 22 год. 00 хв., матеріали справи не містять.
Таким чином, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості не лише того, що ресторан « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 04.12.2020 року працював після 22 год. 00 хв., а також того що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання, що здійснює діяльність у вказаному закладі та чи має повноваження щодо контролю та обмеження діяльності закладу, що до її посадових обов`язків входить встановлення графіку роботи закладу та взагалі незрозуміло, в чому саме полягало порушення вимог карантину саме вказаною особою.
Згідно вимог ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою не винуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Європейський суду з прав людини у рішенні від 20.09.2016 року у справі «Karelin v.Russia» заява №926/08 зазначив, що за умови наявності певної неточності чи суперечностей у фабулі адміністративного правопорушення, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи.
Пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП визначено, що провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
За наведених обставин, приходжу до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 , підлягає закриттю через відсутність події адміністративного правопорушення та відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44-3, 247, 279, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суддя,
Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі п.1ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: А.Б. Алєксєєнко