Справа №430/28/21
Провадження №3/430/56/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року смт. Станиця Луганська

Суддя Станично-Луганського районного суду Луганської області Дьоміна О.П., розглянувши матеріал, який надійшов з Управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон проведення АТО Головного управління ДФС у Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Брянка, Луганської області, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 204-3 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , згідно з яким останній 03.01.2021 року о 09 год. 20 хв., перетинаючи КПВВ «Станиця Луганська», прямуючи з м. Києва до м. Брянка, у пішому порядку, у особистих речах, здійснював без дозволу координаційного центру, переміщення предметів старовини й мистецтва, що є художньою, науковою та культурною цінністю, а саме: Географічного атласу, видавництва ТОВ «Просвєщєніє», 1890 року випуску у кількості 1 штука, вартістю 3 000 грн. зі слів ОСОБА_1 ; книги «Лукрецій» «О природе вещей», видавництва м. Москва, 1913 року випуску, у кількості 1 штука, вартістю 700 грн. зі слів ОСОБА_1 ; «Псалтир», видавництва м. Москва, 1898 року випуску, у кількості 1 штука, зі слів ОСОБА_1 вартістю 4 000 грн.; ікони св. Феодори у кількості 1 штука (зі слів ОСОБА_1 ікона 1 800 року, вартістю 5 600 грн.); ікони Ісуса Христа у кількості 1 штука, за слів ОСОБА_1 вартістю 2 800 грн., всього на суму 16 100 грн., чим порушив вимоги п.1 Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 14 липня 2020 року за №52 «Про затвердження Переліку і обсягів (вартості/ваги/кількості) обмежених або заборонених до переміщення через лінію розмежування та до/з гуманітарно-логістичних центрів товарів, а також товарів, які можуть бути віднесені до особистих речей», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 липня 2020 року за № 666/34949, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.204-3 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, адміністративне правопорушення за ст. 204-3 ч. 1 КУпАП не відноситься до правопорушень, по яким є обов`язковою присутність в судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі «Пономарьов проти України», «Олександр Шевченко проти України» від 26.04.2007 (п.27) «Трух проти України» від 14.10.2003 року наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Ураховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наявних матеріалів.

Згідно пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявних в матеріалах справи, ОСОБА_1 підтвердив факт переміщення ним зазначених в протоколі книжок та ікон, послався на те, що йому не було відомо про наявність Наказу за №52 від 14.07.2019 року.

З пояснень старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ першого відділу УОЗ на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Луганській області підполковника податкової міліції Войтовича В.М. слідує, що ним 03.01.2021 року був складений протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 згідно з яким останній 03.01.2021 року о 09 год. 20 хв., перетинаючи КПВВ «Станиця Луганська», прямуючи з м. Києва до м. Брянка, у пішому порядку, у особистих речах, здійснював без дозволу координаційного центру, переміщення предметів старовини й мистецтва, що є художньою, науковою та культурною цінністю, а саме: Географічного атласу, видавництва ТОВ «Просвєщєніє», 1890 року випуску у кількості 1 штука, вартістю 3 000 грн. зі слів ОСОБА_1 ; книги «Лукрецій» «О природе вещей», видавництва м. Москва, 1913 року випуску, у кількості 1 штука, вартістю 700 грн. зі слів ОСОБА_1 ; «Псалтир», видавництва м. Москва, 1898 року випуску, у кількості 1 штука, зі слів ОСОБА_1 вартістю 4 000 грн.; ікони св. Феодори у кількості 1 штука (зі слів ОСОБА_1 ікона 1 800 року, вартістю 5 600 грн.); ікони Ісуса Христа у кількості 1 штука, за слів ОСОБА_1 вартістю 2 800 грн., всього на суму 16 100 грн., чим порушив вимоги п.1 Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 14 липня 2020 року за №52 «Про затвердження Переліку і обсягів (вартості/ваги/кількості) обмежених або заборонених до переміщення через лінію розмежування та до/з гуманітарно-логістичних центрів товарів, а також товарів, які можуть бути віднесені до особистих речей», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 липня 2020 року за № 666/34949.

З пояснень заступника начальника 1-го відділу ОУ УОЗ на ОТЗ АТО ГУДФС у Луганській області Шелепіна С.С. вбачається, що 03.01.2021 року під час чергування на КПВВ «Станиця Луганська» працівниками фіскальної служби було зупинено ОСОБА_1 , який перетинаючи КПВВ «Станиця Луганська», прямуючи з м. Києва до м. Брянка, у пішому порядку, у особистих речах, здійснював без дозволу координаційного центру, переміщення предметів старовини й мистецтва, що є художньою, науковою та культурною цінністю (відповідно до Конвенції про заходи, спрямовані на заборону та запобігання незаконному ввезенню, вивезенню та передачі права власності на культурні цінності від 14.11.1970 року (ратифікованої Указом Президії ВР УРСР за №5396-XI від 10.02.1988 року) та ЗУ «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» від 21.09.1999 року за №1068-XIV і Української класифікації товарів ЗЕД ), а саме: Географічного атласу, видавництва ТОВ «Просвєщєніє», 1890 року випуску у кількості 1 штука, вартістю 3 000 грн. зі слів ОСОБА_1 ; книги «Лукрецій» «О природе вещей», видавництва м. Москва, 1913 року випуску, у кількості 1 штука, вартістю 700 грн. зі слів ОСОБА_1 ; «Псалтир», видавництва м. Москва, 1898 року випуску, у кількості 1 штука, зі слів ОСОБА_1 вартістю 4 000 грн.; ікони св. Феодори у кількості 1 штука (зі слів ОСОБА_1 ікона 1 800 року, вартістю 5 600 грн.); ікони Ісуса Христа у кількості 1 штука, за слів ОСОБА_1 вартістю 2 800 грн., всього на суму 16 100 грн., чим порушив вимоги п.1 Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 14 липня 2020 року за №52 «Про затвердження Переліку і обсягів (вартості/ваги/кількості) обмежених або заборонених до переміщення через лінію розмежування та до/з гуманітарно-логістичних центрів товарів, а також товарів, які можуть бути віднесені до особистих речей», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 липня 2020 року за № 666/34949.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне:

Статтею 7 КУАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Так, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998р. (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого і те, що виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа вчинила правопорушення, яке ставиться їй в провину; обов`язок доведення провини особи лежить на обвинуваченні, і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд. При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Згідно вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості необхідні для вирішення справи. Суть адміністративного правопорушення повинна відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актів, якими передбачено відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Стаття 280 КУпАП наголошує, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 204-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення порядку переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції.Диспозиція цієї статті має бланкетний характер, а тому для встановлення складу адміністративного правопорушення потрібно звернутись до нормативного акту, який регулює такий порядок переміщення товарів.

Спеціальним нормативним актом, який регулює зазначений вище порядок і на який є посилання в протоколі про адміністративне правопорушення є Наказ за №52 від 14.07.2020 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про затвердження Переліку і обсягів (вартості/ваги/кількості) обмежених або заборонених до переміщення через лінію розмежування та до/з гуманітарно-логістичних центрів товарів, а також товарів, які можуть бути віднесені до особистих речей», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 липня 2020 року за № 666/34949.

Так, пунктом 1 зазначеного Наказу установлено заборону до переміщення через лінію розмежування та до/з гуманітарно-логістичних центрів товарів в тому числі і предметів старовини й мистецтва, що є художньою, історичною, науковою чи іншою культурною цінністю (крім випадків переміщення таких предметів за дозволом координаційного центру).

З адміністративного матеріалу вбачається, що у ОСОБА_1 03.01.2021 року вилучено три книжки: «Географічний атлас», «Лукрецій», «Псалтир» та дві ікони: ікона св. Феодори та ікона ОСОБА_2 , всього на загальну суму 16 100 грн.

При цьому згідно постанови Станично-Луганського районного суду Луганської області від 05.01.2021 року матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 204-3 ч. 1 КУпАП поверталися Управлінню оперативного забезпечення зон АТО ГУ ДФС у Луганській області для належного оформлення з підстав не надання доказів того, що зазначені в протоколі предмети дійсно є предметами старовини й мистецтва і представляють художню, історичну та культурну цінність, як і не надано доказів вартості вилучених речей (лише зі слів ОСОБА_1 ).

18.01.2021 року зазначений матеріал був спрямований до суду повторно з рапортом старшого о/у з ОВС управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Луганській області підполковника податкової міліції ОСОБА_3 . Згідно рапорту вказаної особи, виявлені та вилучені у ОСОБА_1 предмети є предметами старовини й мистецтва і представляють художню, історичну та культурну цінність, оскільки їм понад 100 років. При цьому ОСОБА_3 посилався на Конвенцію про заходи, спрямовані на заборону та запобігання незаконному ввезенню, вивезенню та передачі права власності на культурні цінності від 14.11.1970 року (яку ратифіковано Указом Президії ВР УРСР за №5396-XI від 10.02.1988 року) та ЗУ «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» від 21.09.1999 року за №1068-XIV і Українську класифікацію товарів ЗЕД.

Істотною ознакою презумпції невинуватості, закріпленою в статті 7 КУпАП є те, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні протиправного діяння. З цього випливає, що обов`язок доводити вину особи покладається на обвинувача, тобто на органи та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі.

Враховуючи вищевказану норму закону, обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Зі змісту протоколу за №1 від 03.01.2021 року, складеного відносно ОСОБА_1 вбачається, що останній здійснював переміщення предметів старовини й мистецтва, що є художньою, історичною, науковою та культурною цінністю, а саме трьох книжок: «Географічний атлас», «Лукрецій», «Псалтир» та двох ікон: ікона св. Феодори та ікона ОСОБА_2 . При цьому загальна вартість зазначених речей, а саме 16 100 грн., в протоколі зафіксовано зі слів самого ОСОБА_1 .

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У якості процесуальних джерел доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 204-3 ч. 1 КУпАП, особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення до матеріалів справи, окрім самого протоколу про адміністративне правопорушення, долучено також протокол вилучення від 03.01.2021 року, розписка ОСОБА_1 , квитанція про отримання вилучених предметів, письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, матеріали фото фіксації вилучених предметів.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року ЄСПЛ звертає увагу, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Суд зазначає, що вказані докази як у своїй сукупності так і кожен окремо не доводять поза розумним сумнівом факт наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 204-3 КУпАП, оскільки жодним документом, доданим до протоколу не підтверджується факт того, що виявлені і вилучені у ОСОБА_1 03.01.2021 року предмети дійсно є предметами старовини й мистецтва, становлять художню, історичну, наукову та культурну цінність.

У відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Посилання представника управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Луганській області Войтовича Ю.М. в рапорті на Конвенцію про заходи, спрямовані на заборону та запобігання незаконному ввезенню, вивезенню та передачі права власності на культурні цінності від 14.11.1970 року (яку ратифіковано Указом Президії ВР УРСР за №5396-XI від 10.02.1988 року) та ЗУ «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» від 21.09.1999 року за №1068-XIV і Українську класифікацію товарів ЗЕД не можуть братися до уваги у зв`язку з недоведеністю факту, що зазначені предмети: книжки та ікони, більш ніж сторічної давнини, з фото ікон не вбачається року їх виготовлення, з фото книжок дійсно можливо припустити, що вони друкувалися понад сто років, але не доведено факту того, що ці предмети дійсно є оригінальними примірниками, що вони є предметами старовини й мистецтва, а відтак і мають художню, історичну, наукову та культурну цінність тощо.

У відповідності до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суду на підтвердження факту того, що вилучені предмети є предметами старовини й мистецтва і становлять художню, історичну та культурну цінність не надано жодних фактичних даних на основі яких у визначеному законом порядку є можливість встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 204-3 ч. 1 КУпАП (висновку експерта тощо).

З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини, викладену у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia» заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В даному випадку, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-3 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Предмети, які були вилучені у ОСОБА_1 03.01.2021 року, згідно протоколу вилучення (додатку до протоколу про адміністративне правопорушення за №1 від 03.01.2021 року) повернути ОСОБА_1 .

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 1, 9, 40-1, 204-3 ч. 1, 245, 251, 252, 247, 280 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-3 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Повернути ОСОБА_1 , вилучені у нього 03.01.2021 року три книги: «Географічний атлас», «Лукрецій», «Псалтир» та дві ікони: ікона св. Феодори та ікона Ісуса Христа., згідно протоколу вилучення (додатку до протоколу про адміністративне правопорушення за №1 від 03.01.2021 року.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Суддя О.П. Дьоміна