Справа № 333/6415/20
Провадження № 3/333/64/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Наумова Ірина Йосипівна, розглянувши матеріали справи про адміністративні правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.124, ч.1 ст.130, ч.1 ст.139 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 360183, складеного 10.11.2020 року о 21.00 год. поліцейським ОСОБА_2 , 10.11.2020 року о 19.15 год. в м. Запоріжжі, по вул. Автозаводська, 11 водій ОСОБА_1 , 1972 р.н. керував транспортним засобом ВАЗ 21240 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, порушення мови, порушення координації руху, запах алкоголю з порожнини рота, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці відмовився у встановленому законодавством порядку в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Від керування ТЗ відсторонений шляхом паркування згідно ПДР України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 411383, складеного 10.11.2020 року о 20.35 год. поліцейським ОСОБА_3 , 10.11.2020 року о 19.15 год. в м. Запоріжжі, по вул. Автозаводська, 11 водій автомобіля ВАЗ 21240 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з перешкодою, а саме відбійником. Унаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, травмованих не має, чим порушив вимоги п.12.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 360184, складеного 10.11.2020 року о 20.40 год. поліцейським ОСОБА_2 , 10.11.2020 року о 19.15 год. в м. Запоріжжі, по вул. Автозаводська, 11, водій ОСОБА_1 , 1972 р.н. керуючи транспортним засобом ВАЗ 21240 д.н.з. НОМЕР_1 під час ДТП пошкодив дорожню споруду, а саме відбійник, чим порушив вимоги п.1.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.139 КУпАП.

Постановами суду від 20.11.2020 року , відповідно до ст. 36 КУпАП, об`єднано справи за ч.1 ст.139 КУпАП, за ст.124 КУпАП та за ч.1 ст.130 КУпАП в одне провадження.

В судове засідання ОСОБА_1 , повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи не з`явився.

В судовому засіданні адвокат Штенгелов О.В. заявив письмове клопотання про закриття провадження по справі про адміністративні правопорушення, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом у визначений в протоколі день та час. До вказаних протоколів співробітниками поліції долучено матеріали відео фіксування, які взагалі не містять в собі ні факту вчинення ОСОБА_1 дорожньо- транспортної пригоди, ні факту керування ним транспортним засобом. Вказаний відеозапис містить лише факт спілкування співробітників поліції з ОСОБА_1 . Вважає, що за таких умов працівник поліції склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за відсутності будь-яких доказів вчинення останнім ДТП та факту керування транспортним засобом. Додатково пояснив, що ОСОБА_1 є власником зазначеного автомобіля. Ввечері 10.11.2020 року ОСОБА_1 знаходився в кафе, де приймав алкогольні напої. Вважаючи, що знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, він попросив свого товариша відвести його додому на своєму автомобілі. Він сів на заднє сидіння автомобіля, а товариш за кермо. Під час руху він заснув в автомобілі, прокинувся від удару автомобіля в дорожню споруду. Його товариш вийшов з автомобіля та втік, а він залишився біля свого авто. Хто викликав працівників поліції йому невідомо. ОСОБА_1 неодноразово намагався запросити до залу суду свого товариша для надання пояснень, але останній відмовляється це робити, побоюючись притягнення до відповідальності.

В судові засідання поліцейські ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з`явилися, хоча належним чином були викликані через УПП в Запорізькій області.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 також у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином викликалися до суду.

Суддя, вислухавши доводи захисника Штенгелова О.В. та дослідивши усі матеріали справи, дійшов до такого.

Процес притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, регулюється нормами: Кодексу України про адміністративні правопорушення; Правил Дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція № 1452/735); Порядком направлення водії транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. №1103 (далі Порядок); Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395 (далі Інструкція №1395); ЗУ «Про Національну поліцію».

Згідно п.2.5 Правил Дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Факт відмови ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме оглянутим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудних відео реєстраторів поліцейських відеозапису щодо скоєння адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП водієм ОСОБА_1 , долученого до матеріалів адміністративної справи, який було оглянуто в судовому засіданні, вбачається, що поліцейський підійшов до автомобіля, який знаходиться на проїзній частині та поруч з автомобілем знаходиться ОСОБА_1 , який в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Що також підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які долучені до матеріалів адміністративної справи.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 працівник поліції зазначив, що останній керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Натомість з пояснень захисника Штенгелова О.В. вбачається, що ОСОБА_1 під час скоєння ДТП не керував транспортним засобом, а знаходився на задньому пасажирському сидінні та спав.

Відповідно даних рапорту поліцейського ОСОБА_2 він з направником ОСОБА_3 приїхали на місце дорожньо-транспортної пригоди вже після повідомлення їм про це на службовий планшет. Час прибуття після отримання вказаного повідомлення у рапорті поліцейського не вказано. З пояснень захисника Штенгелова О.В. випливає, що поліцейські прибули на місце ДТП, приблизно через 20 хвилин після ДТП. Згідно письмових пояснень ОСОБА_7 , нею було виявлено автомобіль ВАЗ бордового кольору д.н.з. НОМЕР_1 на проїзній частині, даний автомобіль знаходився лежачи на лівому боці, в авто знаходився один чоловік та вона викликала поліцію. Від чоловіка був запах алкоголю. Дані пояснення підтверджуються письмовими поясненнями ОСОБА_8 .

Дослідженням відеозапису, наданому до суду працівниками поліції, підтверджується факт находження автомобіля на проїзній частині на місці ДТП з наслідками пошкодження.

Перевірити факт не перебування ОСОБА_1 в певний час за кермом даного автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди в судовому засіданні не надалося можливими, так як до суду не прибули свідки, які були присутні на місці ДТП, а також працівники УПП в Запорізькій області.

Згідно з положеннями ст.6 ч.1 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Спираючись на ці положення, а також на практику Європейського суду з прав людини, викладену у рішеннях від 09.06.2011 р. по справі «Лучанінова проти України», від 30.05.2013 р. по справі «Малофєєва проти Росії», від 20.09.2016 р. по справі «Карелін проти Росії», суддя приходить до переконання, що як і у кримінальному провадженні, так і у справі про адміністративне правопорушення, суддя, зберігаючи принцип неупередженості і безсторонності судового розгляду, не вправі самостійно, на шкоду особі змінювати формулювання правопорушення, викладене в протоколі про адміністративне правопорушення. Вказане формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Зважаючи на характер та суворість адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд вважає, що провадження відносно ОСОБА_1 у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є кримінальним. Відповідно, воно підпадає під визначення «кримінальної процедури» у розумінні статті 4 Протоколу № 7 вказаної Конвенції.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»,- визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій. Суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011).

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»,- визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, у даному випадку існують неперевірені факти, які встановити у судовому засіданні виявилося неможливим, тому враховуючи викладені обставини, суддя вважає, що у цій справі відсутні належні, достатні і допустимі докази, а також поза розумним сумнівом, оцінивши які, можливо було б дійти до безсумнівного висновку щодо винуватості ОСОБА_1 ..

Враховуючи, що маються певні сумніви у винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130, ч.1 ст.139 КУпАП, суддя не вправі змінювати суть адміністративного правопорушення, викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення, докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130, ч.1 ст.139 КУпАП.

Згідно з п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі, зокрема, відсутності складу адміністративного правопорушення, тому, на думку судді, необхідно провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Керуючись ст.ст. 124, 130, 139, 245, 247, 251, 252, 266, 280 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст.124, ч.1 ст. 130, ч.1 ст.139 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим або його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя І.Й.Наумова