33/804/213/21
241/15/21
Єдиний унікальний номер 241/15/21
Номер провадження 33/804/213/21
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий 1 інстанції: Демочко Д.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Преснякова А.А., розглянула апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Першотравневого районного суду Донецької області від 17.03.2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені суддею І інстанції обставини

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 03.01.2021 року, о 21 годині 30 хвилин, на вул. Совєтська в с.Агробаза, Мангушський район, Донецька область, керував автомобілем ZUZUKI GRANT VITARA, державний номерний знак НОМЕР_1 , з непрацюючим стоп сигналом. Під час спілкування з водієм були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, тремтіння пальців рук та нечітка розмова), від проходження огляду на визначення стану сп`яніння в медичному закладі, у встановленому Законом порядку відмовився у присутності двох свідків, у зв`язку з чим на нього було складено протокол за порушення п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 130 ч.1 КУпАП.

Постановою Першотравневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17.03.2021 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 статті 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати оскаржуване судове рішення і закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом першої були порушені вимоги ст. 268 КУпАП та справа розглянута у його відсутність, більш того, після її розгляду судом першої інстанції на його адресу не була направлена копія оскаржуваного рішення.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього складений з порушеннями вимог ст. 256 КУпАП і він не може бути доказом вчинення ним адміністративного правопорушення, в протоколі не зазначено суті правопорушення, не розкрито об`єктивну сторону правопорушення, яка б відповідала диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, до протоколу не додано доказів факту керування ним транспортного засобу у стані наркотичного сп`яніння.

Вказує, що матеріали справи не містять будь яких фактичних даних що він взагалі керував транспортним засобом, відсутні докази де було б зафіксовано саме факт пересування, рух і зупинка транспортного засобу.

Крім того, в порушення «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» поліцейський в протиправний спосіб вніс до матеріалів виправлення і дописку, а саме, був дописаний один із свідків під першим порядковим номером ОСОБА_2 .

Зазначає, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння.

Усе вище неведене свідчить про те, що розглядаючи справу про притягнення його до адміністративної відповідальності суддя не виконав свій обов`язок щодо всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, підійшов до вирішення справи формально, чим допустив порушення вимог закріплених у КУпАП.

Позиції учасників судового провадження

ОСОБА_1 не з`явився у судове засідання, про місце, день і час апеляційного розгляду був повідомлений належним чином (а/с 57), направив до апеляційного суду заяву про проведення апеляційного розгляду без його участі.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви Суду

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.130 ч.1 КпАП України.

В обґрунтування свого висновку суд послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 061293, складений 03.01.2021 року (а/п 2), письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а/с 3-4), рапорти працівників поліції (а/с 6,9,10).

Однак, з таким висновком суду погодитись неможливо.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Склад правопорушення включає в себе наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.5 ПДР України, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 р. № 1103 (подальшому - Порядок 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (в подальшому - Інструкція 1452/735).

За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п.2 Інструкції 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Наведене дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак сп`яніння, пропозиція/вимога поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

Відмова особи від проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути зрозумілою, безумовною, не передбачати її неоднозначного тлумачення. За змістом пунктів 6 та 8 Порядку № 1103 поліцейські зобов`язані запропонувати водієві пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою технічного засобу, у випадку його відмови від проходження огляду у такому порядку - запропонувати пройти огляд у медичному закладі і лише у випадку відмови від проходження огляду у закладі охорони здоров`я, скласти протокол про адміністративне правопорушення, передбачене відповідною частиною ст. 130 КУпАП.

В ході апеляційного розгляду було встановлено, що доданий до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис з нагрудної камери поліцейського не містить запису всіх обставин, є фрагментарним та не підтверджує зазначених в протоколі обставин.

За змістом положень Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 № 1026 ( в подальшому Інструкція 1026) поліцейськими у ході виявлення та фіксації повинна безперервно здійснюватися відеозйомка за допомогою нагрудної камери. Проведення такої відео зйомки є обов`язковим. Між тим із матеріалів справи вбачається, що відео фіксація вказаних вище подій поліцейським проводилась не безперервно, а фрагментарно, що ставить під сумнів як висновки поліцейського, так і судді про доведеність зазначених вище обставин.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду з оглянутого відеозапису з нагрудної камери поліцейського встановлено, що після зупинки працівниками поліції 03.01.2021 року водія ОСОБА_1 , йому запропоновано проїхати з працівниками поліції, при цьому з наданого відеозапису не вбачається, що поліцейські пояснюють куди проїхати та для чого. Після цього є відеозапис із закладу охорони здоров`я, де ОСОБА_1 пройшов тест за допомогою алкотестеру Драгер, яким було зафіксовано відсутність алкогольного сп`яніння у водія, огляд проводила працівник закладу охорони здоров`я, яка в наступному зазначена свідком у протоколі. Після цього, поліцейським було запропоновано ОСОБА_1 здати біологічну речовину, при чому поліцейським не було зазначено з якою метою потрібен відбір біологічного середовища та про наявність у ОСОБА_1 , на погляд поліцейського саме ознак наркотичного сп`яніння.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону щодо проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, а саме що водій транспортного засобу, який відмовився від проведення

огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 пройшов тест за допомогою алкотестеру Драгер, яким було зафіксовано відсутність у нього алкогольного сп`яніння, тому без належного обґрунтування поліцейським необхідності відібрання біологічного середовища для встановлення наявності чи відсутності саме наркотичного сп`яніння, ставить під сумнів відмову водія, який вже пройшов медичний огляд, пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже працівниками поліції не було дотримано вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, та вимог Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103.

Крім того, відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом можливість керування цим транспортним засобом, надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

Однак, матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликають сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів адміністративного провадження.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази відмови ОСОБА_1 від проведення огляду щодо виявлення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого ПКМУ №1103 від 17.12.2008 року та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/7350 від 09.11.2015 року.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (рішенні у справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.).

З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова водія у присутності двох свідків від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 33, 245, 252 КпАП України, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, постанова районного суду підлягає скасуванню, провадження по справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Керуючись статтями 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Першотравневого районного суду Донецької області від 17.03.2021 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, скасувати.

Закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 за статтею 130 ч. 1 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя