№755/3928/21
№3/755/2742/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2021 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В., розглянувши справу, що надійшла з Управління патрульної поліції в м. Києві про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 143122, ОСОБА_1 , 10 лютого 2021 року, о 01 годині 15 хвилин, у м. Києві, по вул. Харківське шосе, керував автомобілем «ВАЗ-2106», д/н НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло; неприродна блідість обличчя; виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України.

У судове засідання ОСОБА_1 з`явився, вину не визнав та пояснив, що 10 лютого 2021 року він рухався на автомобілі «ВАЗ-2106», д/н НОМЕР_1 по вул. Харківське шосе, де його зупинили працівники патрульної поліції у зв`язку з технічною несправністю його автомобіля. Після зупинки, він сів до автомобіля поліцейських, які його запросили, оскільки на вулиці було холодно, де останні почали йому говорити, що у зв`язку з технічною несправністю автомобіля, вони будуть складати протокол про адміністративне правопорушення, що і почали робити, том, він був упевнений, що складають протокол саме у зв`язку з несправністю автомобіля. Однак, вже після того, як було складено протокол, працівники поліції почали його звинувачувати, що він, начебто, знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, проте, він це заперечив, і особисто він попрохав поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння на приладі «Драгер», однак, останні йому у цьому відмовили та почали йому натякати на те, щоб вирішити дане питання на місці й протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП не буде, але він не погодився та наполягав на проходженні огляду на приладі «Драгер». Далі, поліцейські надали йому для підпису протокол про адміністративне правопорушення, складений, начебто, за керування технічно несправним автомобілем, та попрохали написати у ньому про те, що він відсторонений від керування транспортним засобом, що він і зробив, хоча насправді, він не був відсторонений від керування. Коли він підписав протокол, поліцейські почали йому пропонувати проїхати до лікаря-нарколога для проходження огляду вже на стан наркотичного сп`яніння, однак, він не розумів, що відбувається, чому спочатку був стан алкогольного сп`яніння, а потім - наркотичного, хоча сам прохав пройти огляд на приладі «Драгер». Далі, самі поліцейські зателефонували свідкам, які згодом приїхали на одному автомобілі та вже при останніх, включивши нагрудну камеру, повторно, почали йому пропонувати їхати на огляд до лікаря-нарколога, при цьому, протокол вже був складений, йому права ніхто не роз`яснював, свідкам також, а останні просто розписалися в протоколі за пару хвилин, після чого, його одразу відпустили і він поїхав додому на своєму автомобілі. Направлення на проходження огляду у лікаря-нарколога йому поліцейськими не видавалося та однак, він відразу, того ж дня, самостійно пройшов огляд і у нього не було виявлено будь-кого стану наркотичного сп`яніння. На підтвердження своїх пояснень надав для долучення до матеріалів справи результати лабораторних досліджень з Медичної лабораторії «МедЛаб» від 10.02.2021 року.

Зокрема, у судовому засіданні, за участю ОСОБА_1 , захисника - фахівця у галузі права ОСОБА_2 , було переглянуто відеозапис з нагрудної камери поліцейського, що був долучений до матеріалів справи, після перегляду якого, захисник пояснив, що проаналізувавши даний відеозапис, існують суттєві порушення процедури притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, які в свою чергу, є підставою для закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення. Так, письмові пояснення свідків, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 143122 викликають сумніви у добровільності їх написання саме свідками, оскільки пояснення були роздруковані самими ж працівниками патрульної поліції. При цьому, на місці зупинки була відсутня будь-яка копіювальна техніка, аби роздрукувати вказані пояснення, що свідчить про заздалегідь організовану підготовку працівниками патрульної поліції до нагромадження справи про адміністративне правопорушення формальними поясненнями, які не є прямими доказами винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. Крім того, у письмових поясненнях свідків та інших матеріалах справи відсутні відомості про місце роботи (служби) свідків, інформація щодо їх можливого наявного або відсутнього родинного зв`язку з працівниками поліції, якими були оформлені матеріали справи про адміністративне правопорушення та інші відомості, наявність яких може вплинути на упереджене ставлення під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. У зазначених поясненнях відсутні додаткові питання, не з`ясовано, чи бачили свідки особу, яка безпосередньо керувала транспортним засобом, інші питання, необхідні для об`єктивного з`ясування всіх обставин справи. Пояснення є однотипними та не дають свідкам можливості висловити свою думку відносно обставин справи та відступити від тексту, зазначеного в бланку наданого зразка. Зокрема, у вищевказаних поясненнях вказано, що свідки були запрошені лише о 01 годині 55 хвилин 10.02.2021 року, однак, вказані відомості не узгоджуються з відеозаписами з нагрудної камери поліцейського, на якому о 01 годині 27 хвилин 10.02.2021 року, нібито, ці ж свідки беруть участь при складені справи про адміністративне правопорушення. Також, у письмових поясненнях свідків час їх запрошення в якості свідків, не узгоджується з відомостями, вказаними в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме, час та дата його складення за участю вказаних свідків зазначено 01 година 55 хвилин 10.02.2021 року, що викликає обґрунтовані сумніви щодо оформлення вказаних документів саме у вказаний час та саме за участю зазначених свідків, оскільки не можливо брати участь одночасно у двох процесуальних діях. У письмових поясненнях свідків вказано, що водію пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» на місці зупинки, однак, у дійсності, такий огляд не пропонувався та не проводився, що підтверджується матеріалами вищевказаної справи. Крім того, свідки не попереджались про відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому, відповідно, не несуть жодної відповідальності за відомості, що вказані у їх поясненнях. Також, на відео, що міститься в матеріалах справи, відсутні відомості, що ідентифікують їх особу та дають підстави вважати, що саме ця, чи інша особа на відео є свідком у вказаній справі. Для дійсного розуміння ознак певного виду сп`яніння, поліцейські мали хоча б назвати свідкам передбачені чинним законодавством України ознаки сп`яніння для певного виду, оскільки кожен свідок може по-своєму сприймати та оцінювати ту чи іншу ознаку сп`яніння. При цьому, слід враховувати, що більшість свідків та поліцейських не мають медичної освіти, а оцінюють стан водія, керуючись органами чуття, своїм суб`єктивним ставленням до водія та власним переконанням. Таким чином, слід зазначити, що, а ні в письмових поясненнях свідків, а ні в інших матеріалах справи, відсутні фактичні дані про те, які саме ознаки сп`яніння спостерігались у водія свідками безпосередньо. Зокрема, долучений до матеріалів справи відеозапис містить два відео файли: перший відеофайл триває з 00 години 40 хвилин до 00 години 41 хвилина, а другий - з 01 години 27 хвилин до 01 години 29 хвилин. Аналізуючи вказані відеофайли, можна прийти до висновку, що фактичні дані, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 143122, не узгоджуються з часом розмови водія з поліцейським. Отже, фактичні дані про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом о 01 годині 15 хвилин 10.02.2021 року підпадають під сумнів, оскільки, для того, щоб ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом, його слід було поліцейським відпустити, а потім, знову зупинити, а докази керування останнім транспортним засобом о 01 годині 15 хвилин у матеріалах справи відсутні. Крім того, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції було виписано поліцейським о 01 годині 35 хвилин 10.02.2021 року, тобто, після того, як о 01 годині 27 хвилин 10.02.2021 року ОСОБА_1 пропонували проїхати до лікаря-нарколога для проходження огляду, як це вбачається з відео. У подальшому, того ж дня, ОСОБА_1 самостійно, за відсутності на руках направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки його не було надано останньому, пройшов огляд у лікаря-нарколога, де було встановлено, що ОСОБА_1 не перебуває у стані наркотичного сп`яніння. У зв`язку із вищенаведеним, прохав закрити провадження у справу у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Однак, у супереч вимогам ст. 251 КУпАП, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що особа керувала автомобілем, перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Крім того, приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), беручи до уваги передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення, виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Зокрема, згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Так, у судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було надано послідовні та логічні пояснення, викладені вище, що не викликають сумніву щодо їх достовірності, тому суд бере їх до уваги.

Так, згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 року № 1026, включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Відповідно до ч. 1 розділу VII вищезазначеної інструкції, під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; 3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції.

Крім того, згідно з п. 3.5 Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НРУ від 03 лютого 2016 року №100, після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора), все спілкування повинне бути записано безперервно.

Як вбачається з переглянутого у судовому засіданні відеозапису із нагрудної камери поліцейського, який долучений до матеріали справи, відео не є безперервним, містить два відеофайли, перший відеофайл починається із 00 години 40 хвилини та триває до 00 години 41 хвилина, другий - із 01 години 27 хвилин до 01 години 29 хвилин.

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 143122 вбачається, що 10 лютого 2021 року, о 01 годині 15 хвилин, у м. Києві, по вул. Харківське шосе, керував автомобілем «ВАЗ-2106», д/н НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, однак, цей факт спростовується вищезазначеним відеозаписом, оскільки на ньому відсутній момент керування транспортним засобом та момент його зупинки, а саме відео починається (перший відеофайл) о 00 годині 40 хвилини вже з моменту спілкування інспектора із ОСОБА_1 , зокрема, з приводу технічної несправності автомобіля останнього та триває всього одну хвилину. Зокрема, другий відеофайл розпочинається о 01 годині 27 хвилин та триває дві хвилини, де знаходяться вже інші особи, начебто, свідки, однак, особи їх не встановлювалися, а свідки, які зазначені в поясненнях, до суду викликалися, проте, ніхто не з`явився.

Зокрема, у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем 10.02.2021 року о 01 годині 15 хвилин, однак, із вищевказаного відеозапису вбачається, що 10.02.2021 року о 00 годині 40 хвилин вже відбувається розмова поліцейського з останнім, що суперечить протоколу, де присутні інші особи.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. п. 8, 12, Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння є обов`язковим.

Однак, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що знаходиться у матеріалах справи, складено о 01 годині 35 хвилин, тобто, ще до події, коли ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, оскільки, із пояснень, що долучені, вбачається, що останній відмовився від проходження о 01 годині 55 хвилин, що не узгоджується між собою. Тобто, направлення складалося ще до того, як поліцейські фіксували відмову ОСОБА_1 від проходження огляду. Зокрема, ОСОБА_1 пояснив, що йому взагалі таке направлення не видавалося, а оригінал міститься у матеріалах справи і про нього йому стало відомо тільки після того, як він ознайомився з матеріалами справи.

Зокрема, яв вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 не були роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом, однак, ОСОБА_1 пояснив у судовому засіданні, що після події, поліцейські його відпустили і він на своєму автомобілі поїхав додому, тобто, ніхто його не відсторонював від керування транспортним засобом і в матеріалах справи відсутні докази того, чи комусь передавався автомобіль чи його було кудись переміщено.

Зокрема, ОСОБА_1 надав для долучення до матеріалів справи результати лабораторних досліджень з Медичної лабораторії «МедЛаб» від 10.02.2021 року, з яких вбачається, що він самостійно звернувся до медичного закладу та пройшов огляд на стан сп`яніння та, відповідно до результатів лабораторних досліджень, останній не перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Так, суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартами доказування.

З огляду на викладене вище, суд зазначає, що оскільки діючим Кодексом України про адміністративне правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з невстановленістю достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді, то в даному випадку, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , вивчивши наявні докази в їх сукупності, необхідно провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Так, п. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Крім того, відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Зокрема, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 130, 245, 247, 251-252, 256, 266, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: