КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 травня 2021 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

захисника Таранова С.І.

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Таранова Станіслава Ігоровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 29 грудня 2020 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що 8 жовтня 2020 року о 01.10 год. у м. Києві по пр. В. Маяковського, 44-Б, керував транспортним засобом «Фольксваген Пасат» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків. Результат огляду 1,62 проміле, чим порушив п. 2.9 а ПДР України, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Таранов С.І. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, прийняти нову постанову, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник Таранов С.І. посилається на те, що судом не було належно повідомлено особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, про день, час та місце проведення судового розгляду, а тому, на переконання захисника, судом першої інстанції порушено право особи, яка притягається до адміністративної відповідності, на захист та справедливі судовий розгляд, оскільки доводи її в судовому засіданні не досліджувались, що вплинуло на прийняте судом рішення.

Також апелянт посилається на те, що суд в оскаржуваній постанові вказав, що свідки, які викликались, до суду не з`явились, а тому, з урахуванням висновків, викладених у Постанові Верховного Суду у справі № 560/751/1, відповідно до якої письмові пояснення свідків не є належними доказами правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому їх показання не можуть бути беззаперечним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення.

На переконання сторони захисту, судом не взято до уваги того факту, що згідно із запису з нагрудних камер відеоспостереження поліцейських вбачається відсутність двох свідків на місці проведення огляду на стан сп`яніння, а з відеозапису, який міститься в матеріалах справи, неможливо зробити висновок щодоприсутності свідків на місці події під час проведення огляду.

Крім того, як вказує захисник, поза увагою суду залишився і той факт, що обставини надання добровільної згоди водія на проходження медичного огляду на стан сп`яніння, які зазначені у поясненнях свідків, завчасно були надруковані на відповідному бланку. Належних та допустимих доказів складання протоколу про адміністративне правопорушення у присутності двох свідків матеріали справи не містять, повторно свідки судом не викликались, а питання про відповідальність свідка за неявку на виклик до суду не вирішувались.

Окрім того, апелянт акцентує увагу на тому, що у зв`язку із змінами у законодавстві України відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного і іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - відсутня.

Також захисник вказує на те, у своєму рішенні суд зазначає, що згідно запису з нагрудних камер відео фіксації поліцейських, ОСОБА_1 не зазначає про те, що він не керував транспортним засобом. Проте, як вказує апелянт, суд не посилається на досліджені в судовому засіданні докази, які в розумінні закону є належними та допустимими, та з яких слідує, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Вказані обставини не підтверджуються і письмовими поясненнями свідків.

На переконання захисника, судом першої інстанції під час розгляду справи не дотримано приписів ст. 62 Конституції України, що стало підставою прийняття незаконної та необґрунтованої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного розгляду, опитавши за клопотанням сторони захисту інспекторів патрульної поліції, дослідивши матеріали справи в сукупності, перевіривши доводи, які викладені в обґрунтування вимог апеляційної скарги, апеляційний суд доходить такого висновку.

Згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції ці вимоги закону дотримані не у повному обсязі.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 102727 від 8 жовтня 2020 року, складеного щодо ОСОБА_1 , 8 жовтня 2020 року о 01.10 год. в м. Києві по пр. В. Маяковського, 44-Б, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Фольксваген Пасат» державний номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Результат огляду 1,62 проміле, чим порушив п. 2.9 а ПДР України, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 2).

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції в оскаржуваній постанові послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; результат приладу «Драгер» №ARНJ-0258, алкотест 6820, тест №644, відповідно до якого позитивна проба 1,62%; письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були присутніми при складанні адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП відносно водія ОСОБА_1 , і в присутності яких вказаний водій добровільно надав згоду на проходження медичного огляду у встановленому законом порядку. Також суд послався на відеозапис нагрудної камери інспектора патрульної поліції, з якого вбачається, що гр. ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» у добровільному порядку, а проходити огляд у лікаря нарколога останній відмовився, а, окрім того, як зазначив суд, з відеозапису вбачається, що під час проходження огляду та складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не зазначав про те, що він не керував транспортним засобом (ас. 35-36).

Однак, з таким висновком неможливо погодитись з огляду на обставини, які встановлені під час апеляційного розгляду.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі, по фактичних обставинах справи пояснив, що він разом зі своїми друзями сиділи в автомобілі, спілкувались. Він не керував транспортним засобом, оскільки не було необхідності, що також підтверджується відсутність документів, які були вдома. Автомобіль перебував на узбіччі. Він не заперечує, що вживав спиртні напої, але перед тим, як на нього склали протокол, він не керував автомобілем. Автомобіль був припаркований неподалік АЗС на Маяковського по середині проспекту, орієнтовно 200 метрів від АЗС. Під`їхав автомобіль патрульної служби, почали допитувати, чий автомобіль, звідки і куди вони ( ОСОБА_1 та його друзі) їдуть, що це за номерний знак, і що вони роблять біля автомобіля. Працівники поліції почали лякати, що вони заберуть автомобіль, просили показати документи, а документів не було, тільки у друга на сайті «Дія» - показали водійське посвідчення, а у нього ( ОСОБА_1 ) додатку «Дія» немає, так як його водійське посвідчення з 2008 року. Працівники поліції почали пропонувати йому пройти тест, але спершу, коли він проходив, то тест результату не показав. Що стосується свідків на місці події, то останніх взагалі не було. Там були тільки його двоє друзів та він. Друзі домовлялись, щоб працівники поліції не забирали автомобіль. Власник автомобілю він ( ОСОБА_1 ). Він дійсно назвався іншим прізвищем спочатку, бо не думав, що таке буде. Він говорив працівникам поліції, що документи вдома. Працівники поліції склали тільки протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, жодних постанов про якісь інші порушення щодо нього) працівники поліції не виносили, жодних штрафів він не сплачував. Копію протоколу він не отримував. Коли він підписував документи, свідків також не було.

Під час апеляційного розгляду захисник Таранов С.І. підтримав доводи, які викладені в апеляційній скарзі, пояснив, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відеозапис, який міститься у матеріалах справи, не містить обставин того, що на місці проходження ОСОБА_1 огляду присутні свідки. Також захисник зазначив про те, що відеозапис не містить даних про те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складався у присутності двох свідків. Працівники поліції не дотримались п. 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, адже огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Оскільки працівниками поліції не дотримано вимог Інструкції, то, з урахуванням положень, які викладені в ст. 266 КУпАП, висновок про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння є неналежним та недопустимим доказом на підтвердження винуватості в інкримінованому правопорушенні. Окрім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 дмухав в прилад «Драгер» декілька разів, а працівник поліції фактично на особу ОСОБА_1 вчиняє тиск, говорячи ОСОБА_1 про те, що або дуємо, або їдемо до лікаря нарколога. Пояснення свідків, які містяться у матеріалах справи, є заздалегідь підготовленими та надрукованими за допомогою відповідної техніки. Окрім того, з надрукованих пояснень свідків, які наявні в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 надав згоду на проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу і у лікаря-нарколога, але відеозапис події свідчить про дещо інші обставини. Також у матеріалах справи наявна розписка, відповідно до якої особа ОСОБА_4 зобов`язався доставити транспортний засіб за відповідною адресою, але вказана особа є незнайомою та невідомою ОСОБА_1 , а також невідомим залишається факт, чи дійсно така особа була присутньою на місці події. Окрім того, працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом. Що стосується факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, то, виходячи з відеозапису, наявного у матеріалах справи, працівник поліції підійшов до транспортного засобу, де ОСОБА_1 тільки сидів за кермом авто. Більш того, згідно з відеозаписом, події розпочинаються о пів на першу, а тому о 01.10 год., як зазначено у протоколі, він не міг керувати транспортним засобом. Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 на час події був водієм, і відповідно також немає доказів того, що був рух автотранспорту. Також працівники патрульної поліції не здійснювали безперервну фіксацію події, як того вимагає Закон. Що стосується про неповідомлення особи про день, час та місце розгляду справи, то з часу, коли між ним (захисником) та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги від 2 грудня 2020 року, жодного разу не було відповідного виклику ОСОБА_1 до суду, як і не було направлено ОСОБА_1 повідомлення про виклик до суду за допомогою смс-повідомлення, що свідчить про істотне порушення норм процесуального права.

У суді апеляційної інстанції інспектор патрульної поліції ОСОБА_7 пояснив, що 8 жовтня 2020 року перебував на нічній зміні. Транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено за допомогою екіпажу патрульної поліції сигналами проблискових маячків. Хто саме вмикав проблискові маячки червоного кольору, він не пам`ятає. Також не пам`ятає причину зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Особисто він транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 не зупиняв. Хто саме з інспекторів зупиняв транспортний засіб, він сказати не може. За кермом службового автомобілю перебував ОСОБА_5 . До водійської двері автомобіля під керуванням ОСОБА_1 підійшов інспектор ОСОБА_5 . З вказаних дверей вийшов водій, відповідно на якого, в подальшому було складено протокол про адміністративне правопорушення. Чи виносилась постанова щодо ОСОБА_1 про порушення останнім ПДР України, він ( ОСОБА_7 ) не пам`ятає. Пояснення у свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , можливо, відбирав він, але точно не пам`ятає. Що стосується пояснень свідків на надрукованому бланку, то бланки вони готують самостійно, зразки надаються. Зазвичай, свідки читають пояснення, але бувають ситуації, що свідки або ж погоджуються самостійно заповнювати вказані бланки або ж ні, або ж вносять свої корективи.

При наданні для ознайомлення письмових пояснень свідків, ОСОБА_7 вказав на те, що пояснення у свідків відбирав він. Що стосується у бланках написання про надання «добровільної згоди на проходження огляду у лікаря-нарколога та за допомогою приладу «Драгер»», то зайвий рядок помилково не було викреслено, адже ОСОБА_1 погодився пройти огляду за допомогою приладу «Драгер», результати якого не заперечував. Якщо б було протилежне, то матеріали справи містили б відповідні докази. У матеріалах справи повинен бути чек з результатами алкотестуру «Драгер», у якому ОСОБА_1 залишив свій підпис. Чи виписувалось направлення до закладу охорони здоров`я, він не пам`ятає. Що стосується того факту, що пояснення у свідків були відібрані о 01:19 год., а протокол щодо ОСОБА_1 складено о 01:20 год., то це питання не до нього, як опитувались свідки, так і записувалось. Коли пропонували ОСОБА_1 пройти огляд за допомогою приладу «Драгер», то свідки були поруч, а також поруч був інший інспектор патрульної поліції - ОСОБА_5 . Що стосується нагрудного відео реєстратору, то боді-камера видається поекіпажно, а також залежить від того скільки боді-камер є в наявності. Як саме проводилась відеозйомка, він не пам`ятає, можливо, камера передавалось, а також камера може самостійно вимкнутись. Коли на ОСОБА_1 складався протокол, то він ( ОСОБА_7 ) не слідкував за камерою. Де саме складався протокол, він ( ОСОБА_7 ) не пам`ятає. Чи знайома ОСОБА_1 особа за прізвищем ОСОБА_4 , він ( ОСОБА_7 ) не пам`ятає. Транспортний засіб, належний ОСОБА_1 , було передано тверезому водію, транспортний засіб не евакуйовувався. Чи писалась в його присутності розписка про передачу автомобіля ОСОБА_1 іншій особі, не пам`ятає. ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом, а ключі від автомобіля вони (працівники поліції) не мають право відбирати. Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, можливо, проводив він. Що стосується конкретного розподілу обов`язків між працівниками поліції відповідного екіпажу, то такі обов`язки конкретно не розприділяються між інспекторами. Інспектори патрульної поліції мають право і виносити постанови, і складати протоколи. Що стосується часу, який зафіксований на відеозаписі, то за час в Управлінні патрульної поліції відповідає IT-відділ, інспектори патрульної поліції не мають фізичної можливості доступу до камери, так як відеокамера є закодована. Фактичний час події фіксується у протоколі, і, відповідно відслідковується за реальним часом. Факт того, що протокол складено о 01:20 год., а результати приладу «Драгер» 01:21 год., пояснити не може.

Інспектор патрульної поліції ОСОБА_5 суду пояснив, що 8 жовтня 2020 року здійснювали патрулювання території по пр. Маяковського. За порушення ПДР України за допомогою проблискових маячків службового автомобілю працівників патрульної поліції було зупинено транспортний засіб «Фольксваген Пасат» під керуванням ОСОБА_1 , а саме водій вказаного автомобілю при перелаштуванні не включив покажчики повороту. Чи фіксувалось на камеру таке порушення, він не пам`ятає. В ході спілкування з водієм у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Також вказаний громадянин не мав при собі документів. Згодомпід`їхав ще один екіпаж патрульної поліції, інший екіпаж патрульної поліції з одним із товаришів ОСОБА_1 їздили за документами додому останнього. Також інший екіпаж патрульної поліції привіз «Драгер». На пропозицію працівників патрульної поліції пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» ОСОБА_1 погодився, результат такого огляду був позитивний. ОСОБА_1 розписався у протоколі, тим самим погодився з результатами огляду. Копію протоколу ОСОБА_1 отримав. Що стосується того факту, чи говорив ОСОБА_1 , що він керував транспортним засобом, то він ( ОСОБА_5 ) конкретно не запитував у ОСОБА_1 . ОСОБА_1 поводив себе спокійно. Тверезий водій написав розписку про те, що зобов`язується доставити транспортний засіб за місцем призначення, і, таким чином ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом. Потім оформили матеріали справи, і все. Транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено за допомогою проблискових маячків та звукового сигналу, а підставою для зупинки слугував факт того, що водій не вмикав покажчики пороту при перелаштуванні. Будь-яких доказів на підтвердження цих обставин у нього немає. Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складав ОСОБА_5 , а докази факту керування транспортним засобам ОСОБА_1 додавались до складеного протоколу, а саме - це посвідчення водія, що підтверджувало факт керування ОСОБА_1 транспортного засобу. Ознаки алкогольного сп`яніння викладені у акті огляду. Час складання протоколу - фактичний час, який звірявся з годинником. Час, який зазначено у чеку алкотестеру «Драгер», показує реальний час. Час проведення огляду на стан сп`яніння, як і час складання протоколу про адміністративне правопорушення, він звіряє з реальним часом, однак, пояснити, чому протокол про адміністративне правопорушення складений раніше, ніж проведений огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння, не може. Можливо, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 почав заповнювати трішки раніше, ніж отримав результати алкотестеру «Драгер», адже, у випадку, якщо б результати приладу «Драгер» показали 0 проміле, то такий протокол списується. Складання протоколу, розгляд справи, зазвичай, у нього займає від 30 хвилин до 1,5 години. Транспортний засіб не евакуйовувався так як був присутній інший тверезий водій. Хто саме писав розписку щодо зобов`язання доставки транспортного засобу за відповідною адресою, то він не пам`ятає. Щодо фіксування відеозапису події, то камера була одна на екіпаж у ОСОБА_7 , а також камеру могли передавати, і на момент коли ОСОБА_1 проходив огляду за допомогою приладу «Драгер», то нагрудна камера могла бути у нього ( ОСОБА_5 ). Хто саме отримав камеру на зміну, він не пам`ятає. Що стосується бланків пояснень, то відповідні бланки пояснень видає адміністративна практика Управління патрульної поліції, бланк пояснень - це чорновий матеріал, сам бланк пояснень жодним наказом не затверджений. Чи виписувалось направлення до лікаря-нарколога ОСОБА_1 , то він не пам`ятає. У разі, якщо направлення не виписувалось, то ОСОБА_1 погодився проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу, а у випадку, якщо особа не погоджується, то виписується направлення до закладу охорони здоров`я. Чи виносились інші постанови щодо ОСОБА_1 за порушення останнім ПДР України, то він не пам`ятає, а в разі якщо й виносились, то вони долучаються до матеріалів справи, але в адмінпрактиці Управління патрульної поліції не завжди такі матеріали долучаються. Свідків події можливо залучав і він, а, можливо, і напарник. Свідки події на відеозаписі фіксуються завжди. Що стосується того факту, що спершу, при спілкування з ОСОБА_1 , у останнього не було документів, то за документами їхав не ОСОБА_1 , а товариш останнього. Доказів, як і відео фіксації, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, немає. Що стосується питання присутності свідків, то свідки були, випадкові перехожі, особисто працівники поліції вказаних осіб не знають.

Після перегляду відеозапису ОСОБА_5 вказав, що не може пояснити, чому на відеозаписі не зафіксовані обидва свідка.

Під час апеляційного розгляду, з метою перевірки доводів апеляційної скарги, Київським апеляційним судом неодноразово викликались свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (ас. 53, 63, 69, 70, 73-78), але вказані свідки до суду апеляційної інстанції не з`явились, від отримання кореспонденції з апеляційного суду, - відмовились.

Зі змісту первинних пояснень зазначених свідків вбачається, що 8 жовтня 2020 року ОСОБА_2 о 01.10 год., а ОСОБА_3 о 01.19 год. в м. Києві по просп.. Маяковського, 44Б, було запрошено співробітниками патрульної поліції в якості свідка при складанні адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП відносно водія ОСОБА_1 , який в їх присутності добровільно надав згоду на проходження медичного огляду у встановленому законом порядку в лікаря-нарколога та за допомогою приладу «Драгер» для визначення стану сп`яніння, що засвідчено підписом у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 102727 (ас. 5).

З переглянутого в суді апеляційної інстанції відеозапису вбачається, що на диску наявні 3 відеофайли.

Перший відеофайл розпочинається о 00:37:50 (час) 8 жовтня 2020 року (дата), з якого вбачається, що до автомобіля, за кермом якого перебуває ОСОБА_1 , підходить працівник поліції, який висловлює прохання, щоб ОСОБА_1 вийшов з автомобіля. ОСОБА_1 говорить про те, що він не має права виходити з автомобіля, а працівник патрульної поліції повідомляє про те, що він потім пояснить ОСОБА_1 , чому потрібно вийти з автомобіля. ОСОБА_1 говорить про те, що він «поворотники» вмикає, нормально їде. Працівник патрульної поліції запитує у ОСОБА_1 документи на автомобіль, на що ОСОБА_1 каже, що документів немає, зазначаючи, що він залишив папери вдома, так як їхав по роботі. У подальшому ОСОБА_1 працівнику поліції повідомляє не своє прізвище, намагається у позапроцесуальний спосіб «домовитись про все», на що працівник патрульної поліції запитує у ОСОБА_1 , це як, і ОСОБА_1 відповідає - десятка, а працівник патрульної поліції повідомляє, що десятка буде ОСОБА_1 за статтю, а зараз потрібно шукати посвідчення водія. Відео-файл закінчується о 00:45:24 8 жовтня 2020 року.

Другий відео-файл розпочинається о 01:00:07 8 жовтня 2020 року, з якого вбачається як працівник патрульної поліції повідомляє своєму колезі зробити заміри, а інший працівник патрульної поліції прохає свідків підійти ближче. Працівник поліції зазначає, що «у присутності водія та свідків» проводиться огляд за допомогою алкотестеру «Драгер», повідомляє про здійснення контрольного забору повітря, що свідчить про те, що в даному препараті немає алкоголю, йде аналіз, алкоголю немає. На відеозаписі не зафіксована наявність двох свідків, тільки частково видно тулуб однієї особи. Що це за особа, на відеозаписі не зафіксовано. Далі працівник патрульної поліції роз`яснює водію порядок дій для проходження огляду. ОСОБА_1 намагається пройти відповідний тест на «Драгері», але дує неправильно, на що й працівники патрульної поліції роблять зауваження. Далі працівник патрульної поліції звертається до ОСОБА_1 і каже, що або ОСОБА_1 нормально дує або поїдуть на клініку, на що ОСОБА_1 повідомляє про те, що він нормально дує. Далі один з працівників патрульної поліції, звертаючись до ОСОБА_1 , повідомляє про те, що, якби ОСОБА_1 не хотів, але прилад не обманить, та запитує у ОСОБА_1 , чи останній поїде до лікаря, на що ОСОБА_1 заперечує і продовжує дмухати в прилад «Драгер». ОСОБА_1 дмухнув, після чого працівник поліції говорить, що йде аналіз, що допустима норма 0,20 проміле. Результат 1,62 проміле. Відео-файл закінчився о 01.03.25 8 жовтня 2020 року.

Третій відео-файл розпочинається о 01:03:34 8 жовтня 2020, з якого вбачається, що працівник патрульної поліції повідомляє про те, що зараз роздрукують результати алкотесту. Відео-файл закінчується о 01.03.46 8 жовтня 2020 року.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_1 та його захисника під час апеляційного розгляду, апеляційний суд доходить такого висновку.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року (із змінами), керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Разом з тим, судом першої інстанції, всупереч положень, передбачених ст. 280 КУпАП, не було достеменно з`ясовано, чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом перед моментом, коли працівники патрульної поліції почали з ОСОБА_1 спілкуватись з приводу обставин, що є предметом апеляційного розгляду, та не навів відповідних доказів на підтвердження свого висновку. Під час апеляційного розгляду беззаперечних доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом не встановлено та працівниками поліції належним чином не підтверджено, у т.ч. шляхом складання відповідної постанови за порушення ОСОБА_1 . Правил дорожнього руху, яке стало, відповідно до пояснень працівників, підставою для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського у разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені статтею 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735.

Відповідно до вказаних нормативних актів за наявності ознак алкогольного сп`яніння, поліцейський проводить огляд водія на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків.

Однак, у наявних матеріалах справи відсутні достатні, належні та допустимі докази того, що огляд ОСОБА_1 був проведений у присутності двох свідків, і така позиція сторони захисту під час апеляційного розгляду не спростована, оскільки наявні письмові пояснення свідків містять певні невідповідності, а самі свідки до суду апеляційної інстанції на неодноразові виклики не з`явились. Будь-яких доказів на підтвердження проведення огляду ОСОБА_1 у присутності двох свідків (у т.ч. й відеозапису, який є об`єктивним доказом, не залежного від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи) матеріали справи не містять.

Таким чином, за відсутності доказів на підтвердження проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з дотримання вимог ст. 266 КУпАП, проведений огляд є недійсним.

Окремо апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозапис подій починається 8 жовтня 2020 року о 00.37 год., тобто, на відеозапису зазначений час, коли, відповідно до пояснень працівників поліції, був зупинений транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 .

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом 8 жовтня 2020 року о 01.10 год., що суперечить даний відеозапису (ас. 1).

Протокол про адміністративне правопорушення складений 8 жовтня 2020 року о 01.20 год. (ас. 1), проте, огляд за допомогою приладу «Драгер», згідно з роздруківкою чеку, ОСОБА_1 пройшов 8 жовтня 2020 року о 01.21 год., тобто, протокол складений раніше, ніж ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння.

Встановлені невідповідності суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути за наявних у справі доказах.

Окрім того, при перевірці обставин відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, встановлено, що у матеріалах справи наявна розписка від 8 жовтня 2020 року, відповідно до якої ОСОБА_4 зобов`язався доставити транспортний засіб «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 за адресою: вул. Лисківська, 121, 22 ВХР 730798 (ас. 6).

З урахуванням позиції ОСОБА_1 про те, що він не знає таку особу, апеляційним судом здійснено запит для встановлення вказаної особи. На запит Київського апеляційного суду Управлінням патрульної поліції повідомлено, що за даними ІПНП «Армор» посвідчення водія НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а транспортний засіб «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ас. 54). За відсутності будь-яких даних щодо місця проживання вказаної особи суд апеляційної інстанції позбавлений був можливості перевірити доводи ОСОБА_1 , а, відтак, доводи ОСОБА_1 залишились неспростовними.

Таким чином, враховуючи, що матеріали справи не містять належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові, не встановлено, а, відтак, постанова суду першої інстанції підлягає до скасування.

При цьому доводи апеляційної скарги захисника про порушення судом права на захист ОСОБА_1 , оскільки він не викликався до суду, спростовуються матеріалами справи (ас. 9, 34), а, окрім того, під час розгляду справи в суді першої інстанції був присутній захисник Таранов С., який не був позбавлений можливості як повідомити додатково ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду справи, так і подати клопотання про відкладення розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що у зв`язку із змінами у законодавстві України відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного і іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - відсутня, є безпідставними і не ґрунтуються на вимогах закону.

Згідно з пунктом 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: ... юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, не доведена. Разом з тим, враховуючи те, що КУпАП не передбачено рішення суду в разі недоведеності винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд доходить висновку про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 102727 від 8 жовтня 2020 року.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника Таранова Станіслава Ігоровича в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 29 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва