Справа № 508/373/21
№ 3/508/244/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 р. Суддя Миколаївського районного суду Одеської області Банташ Д.С., розглянувши адміністративну справу, що надійшла від ВПД №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце мешкання: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 , 02 червня 2021 року біля 22 години 40 хвилин в с.м.т. Миколаївка Березівського району Одеської області по вул. Євпропейська, керував транспортним засобом (мопедом) марки «HONDA DIO AF27». Від проходження в установленому порядку від медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому йому адміністративному порушенні не визнав, оспорював фактичні обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. Суду пояснив, що дійсно 02 червня 2021 року біля 22 годині 40 хвилин, керуючи мопедом марки «HONDA DIO AF27» разом з ОСОБА_2 його зупинили працівники поліції. Запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням приладу «Драгер». Він погодився, в результаті чого, двічі продув в прилад. Результати приладу «Драгер» кожного разу були негативні і показали, що він не перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Але, з незрозумілих для нього причин, його запросили до відділку поліції для оформлення деяких документів. В відділку поліції, йому запропонували ще раз пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер» або відвідати лікарню для цього. На зазначену пропозицію він відмовився, оскільки на місці зупинки вже пройшов огляд за допомогою приладу «Драгер», який був негативний.

Вислухавши ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , дослідивши та оцінивши докази у справі, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 266 КУпАП (в редакції чинній на момент складання протоколу), особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. (ч. 1) Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. (ч. 2)

Відповідно до пункту 6 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року за № 1452, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При винесенні постанови суддею враховано, що факт вчинення адміністративного правопорушення та вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підтверджуються низкою належних та допустимих доказів, які не були спростовані у суді; а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 398334 від 02.06.2021 року, показами свідків, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , письмовими поясненнями ОСОБА_2 долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, відеозаписами події, та іншими наявними матеріалами в справі.

Свідок, ОСОБА_2 , допитаний в судовому засіданні, суду пояснив, що він є власником мопеда марки «HONDA DIO AF27». 02 червня 2021 року, його знайомий, ОСОБА_1 , попросив сісти за кермо мопеда, щоб поїхати до магазину за продуктами. Проїжджаючи по вул. Європейська в с.м.т. Миколаївка Березівського району Одеської області, їх зупинили працівники поліції. Запропонували ОСОБА_1 , який був за кермом мопеда, пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням приладу «Драгер», на що останній погодився. ОСОБА_1 двічі продув в прилад «Драгер», але прилад нічого не показав. Після чого їм запропонували проїхати до відділку поліції, де ще раз запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер», або у медичному закладі. Зазначав, що ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд. Протокол про адміністративне правопорушення і пояснення підписав під тиском працівників поліції, щоб останні віддали йому мопед. При цьому зазначав, що обіцяв допомогти ОСОБА_1 , у разі його притягнення до адміністративної відповідальності.

Свідок, ОСОБА_3 , допитаний в судовому засіданні, суду пояснив, що якось його запросили до відділку поліції, як свідка при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Точної дати і часу він не пам`ятає. Повідомив, що це був пізній час доби, приблизно влітку. В його присутності працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер» або відвідати для цих цілей лікарню. На що ОСОБА_1 відповів відмовою. Підтвердив свій підпис в протоколі про адміністративне правопорушення. Повідомив, що після складання протоколу про адміністративне правопорушення і інших документів він пішов додому.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 398334 від 02.06.2021 року, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також від медичного огляду в медичному закладі, що підтверджується відеозаписами, які здійснені працівниками поліції, як на місці зупинки транспортного засобу так і в адміністративній будівлі ВПД № 1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_1 охоплюються складом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Будь-яких порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення судом встановлено не було, а тому дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена повністю протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписами подій, показами свідків, та доданими матеріалами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

При цьому для притягнення особи до адміністративної відповідальності обсяг доказів, долучених до матеріалів справи, в їх сукупності повинен бути необхідним та достатнім для беззаперечного висновку про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення.

Стосовно пояснень ОСОБА_1 наданих в судовому засіданні, суд зазначає наступне.

Аналізуючи пояснення суд зазначає, що викладені ним доводи не спростовують фактичних обставин встановлених судом і підтверджених низкою належних та допустимих доказів при розгляді зазначеної справи, що в своїй сукупності свідчить про намагання уникнути адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

На переконливу думку суду, у разі, якби ОСОБА_1 не вчиняв інкримінованого йому в вину правопорушення, він з моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього, про це зазначав би неодноразово. У всякому разі він би про це зазначив в письмових поясненнях, на відеозапис, однак він цього не здійснив.

Крім того, з відтворених відеозаписів в судовому засіданні і їх дослідженні, вбачається, що ОСОБА_1 , відмовляючись від проходження тесту на алкогольне сп`яніння на місці зупинки, а також від медичного огляду в медичному закладі, не повідомив працівників поліції, що його відмова пов`язана з попереднім проходженням ним огляду з застосуванням приладу «Драгер», результат якого був негативний. Також не зазначив і інших причин своєї відмови.

З відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, без наведення будь-яких причин цьому.

Суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_2 , оскільки вони спростовуються, як письмовими доказами, так і відеозаписами відтвореними в судовому засіданні. Також в судовому засіданні, свідок ОСОБА_2 , даючи покази повідомив, що він обіцяв допомогти ОСОБА_1 у разі притягнення його до відповідальності.

При цьому для притягнення особи до адміністративної відповідальності обсяг доказів, долучених до матеріалів справи, в їх сукупності повинен бути необхідним та достатнім для беззаперечного висновку про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення.

Суд також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд також враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

На підставі викладеного, враховуючи те, що ОСОБА_1 вчинив порушення ПДР України, з метою недопущення повторного вчинення ним грубих правопорушень в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд вважає доцільним застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на час вчинення правопорушення складає 17000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Згідно ст. 40-1 ч. 1 КУпАП необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 454,00 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130 ч. 1, 221, 276, 279, 283-284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) грн. на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 454,00 грн. судового збору (платіжні реквізити: отримувач коштів ГУК в Одеській обл./смт. Миколаївка/22030101 код за ; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача UA0015696; код платежу 22030101, призначення платежу: адміністративні штрафи та інші санкції) .

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова підлягає зверненню до виконання протягом 3 (трьох) місяців з дня її винесення.

Роз`яснити, що відповідно до вимог ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення шт рафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Повний текст постанови складено 18 жовтня 2021 року.

Суддя Дмитро БАНТАШ