Провадження № 33/801/59/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач: Матківська М. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Матківської М. В.,

розглянувши за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника адвоката Бистрицького М. О.,

апеляційну скаргу адвоката Бистрицького Максима Олексійовича, подану в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

Встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 521484, складеного 17 жовтня 2020 року о 05 год 24 хв, - ОСОБА_1 17 жовтня 2020 року о 04 год 17 хв у м. Вінниці по вул. Київській керувала транспортним засобом Renault Symbol, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння; огляд на стан сп`яніння проводився відповідно до встановленого законом порядку на місці зупинки в присутності двох свідків із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest 6810 ARCD-0559, тест № 1478, результат 1,15 проміле, чим порушила вимоги п. 2.9. (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 грудня 2020 року визнано винною ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420,40 грн. судового збору.

Адвокат Бистрицький М. О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову суду, в якій, пославшись не невідповідність оскаржуваної постанови чинному законодавству, практиці Європейського суду з прав людини, матеріалам та обставинам справи, просить постанову скасувати та винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 невинною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а справу закрити.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що показники газоаналізотару Drager Alcotest 6810 про стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не є достовірним та допустимим доказом, оскільки технічний засіб Drager Alcotest 6810 відсутній у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені до застосування на території України, а свідоцтво про державну реєстрацію № 7261/2007 щодо електродіагностичного приладу Alcotest 6810 втратило чинність ще 10 лютого 2015 року. Крім того, огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння не може вважатися дійсним з тих підстав, що після проведення такого огляду поліцейськими на місці зупинки вона висловила свою незгоду із результатами проведеного огляду, проте з незрозумілих причин працівники поліції не направили її для огляду до медичного закладу.

Також зазначив, що суд першої інстанції безпідставно застосував до ОСОБА_1 такий вид стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки посвідчення водія їй не видавалось, у зв`язку з чим вона не вважається водієм в розумінні п. 1.10. Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні ОСОБА_1 і її захисник підтримали апеляційну скаргу і просять її задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Бистрицького М. О., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно вимог статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За правилами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно роз`яснень, наданих у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

Згідно з пунктом 2.9. (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За правилами частин 1 і 2 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).

Так згідно з пунктом 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейського) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Пунктом 1 розділу ІІ цієї Інструкції передбачено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків (пункт 7 розділу ІІ Інструкції).

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ЇЇ вина підтверджується наявними у справі матеріалами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 521484 від 17 жовтня 2020 року, із якого слідує, що 17 жовтня 2020 року о 04 год 17 хв ОСОБА_1 керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився відповідно до встановленого законом порядку на місці зупинки у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest 6810; результат огляду 1,15 проміле (а. с. 2);

- роздруківкою з технічного приладу Drager Alcotest 6810 результатів огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, проведеного 17 жовтня 2020 року о 05 год 10 хв, тест № 1478, результат тесту 1,15 проміле (а. с. 3);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, із якого вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірного покриву обличчя; результати огляду на стан сп`яніння: позитивний, 1,15 проміле (а. с. 4).

З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, які узгоджуються між собою, апеляційний суд приходить до висновку про правильність та обґрунтованість висновку суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вона керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, який підтверджено відповідними результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків.

Доводи апеляційної скарги в тому, що показники газоаналізотару Drager Alcotest 6810 про стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не є достовірним та допустимим доказом, оскільки технічний засіб Drager Alcotest 6810 відсутній у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені до застосування на території України, а свідоцтво про державну реєстрацію № 7261/2007 щодо електродіагностичного приладу Alcotest 6810 втратило чинність ще 10 лютого 2015 року, не заслуговують на увагу з огляду на те, що згідно роз`яснень Українського медичного центру сертифікації Міністерства охорони здоров`я України у листі № 45 від 18 січня 2018 року виріб медичний Drager Alcotest 6810 був зареєстрований в Україні відповідно до Порядку державної реєстрації медичної техніки та виробів медичного призначення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 09 листопада 2004 року № 1497, що підтверджується наявністю даних у архіві щодо Свідоцтва про державну реєстрацію № 7621/2007 від 10 лютого 2010 року (Наказ Державної служби України з лікарських засобів від 10 лютого 2010 року № 95), термін дії до 10 лютого 2015 року.

01 липня 2015 року введений в дію Технічний регламент щодо медичних виробів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 02 жовтня 2013 року № 753, згідно якого введення в обіг та/або в експлуатацію медичних виробів дозволяється після підтвердження відповідності їх вимогам цього Технічного регламенту, а Постанова Кабінету Міністрів України № 1497 втратила чинність. Реєстр медичної техніки та виробів медичного призначення згідно Технічного регламенту не ведеться.

Разом з тим, включення згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 1497 виробу у реєстр медичної техніки та виробів медичного призначення означало можливість його ввезення на митну територію України та введення їх в експлуатацію (початок використання). Закінчення терміну дії свідоцтва означало припинення можливості їх ввезення та введення у експлуатацію, але не впливало на вироби, які вже бути введені в експлуатацію використовувались у практиці.

Таким чином, використання медичних виробів «Газоаналізаторів Drager Alcotest 6810», що були завезені та реалізовані на території України та введені у експлуатацію користувачем протягом терміну дії Свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10 лютого 2010 року по 10 лютого 2015 року є можливим за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування), що підтверджує вірність результатів вимірювання.

Крім того, наказом Державної служби України з лікарських засобів «Про державну реєстрацію медичних виробів» від 29 грудня 2014 року № 1529 затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, в якому під № 43 зазначено газоаналізатори Drager Alcotest, номер свідоцтва про державну реєстрацію 14455/2014; строк дії свідоцтва не обмежений.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747 затверджено Міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями, згідно з якими міжповірочний інтервал для вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається, та газоаналізаторів встановлено 1 рік.

Як вбачається із роздрукованого результату приладу Drager Alcotest 6810, за допомогою якого проведено огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, останнє калібрування приладу проводилось 29 вересня 2020 року, а огляд ОСОБА_1 проведено 17 жовтня 2020 року, тому підстави для визнання такого огляду недійсним відсутні.

Згідно вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки надаються поліцейським на вимогу особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння. Матеріали справи не містять як доказів того, що під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння вона зверталась із відповідним клопотанням до працівників поліції, так і доказів, що останні на її вимогу не пред`явили їй сертифікат та свідоцтво.

Доводи апеляційної скарги щодо недійсності огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння з тих підстав, що після проведення такого огляду поліцейськими на місці зупинки вона висловила свою незгоду із результатами проведеного огляду, проте з незрозумілих причин працівники поліції не направили її для огляду до медичного закладу, не заслуговують на увагу та розцінюються апеляційним судом як спосіб захисту ОСОБА_1 з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Такі доводи спростовують матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 521484 від 17 жовтня 2020 року, у якому чітко зазначено суть адміністративного правопорушення та зазначено результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння 1,15 проміле, та який містить підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Матеріали справи не містять жодних доказів того, що під час складання поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 висловлювала свою незгоду із проведеним оглядом її на стан алкогольного сп`яніння.

Роздруківка з технічного приладу Drager Alcotest 6810, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 521484 від 17 жовтня 2020 року підписані ОСОБА_1 та в жодному з цих документів, в тому числі у протоколі про адміністративне правопорушення у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» вона не зазначала про свою незгоду із проведеним оглядом на стан алкогольного сп`яніння.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в її діях складу адміністративного правопорушення.

Водночас заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про безпідставне застосування судом першої інстанції до ОСОБА_1 такого виду стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки посвідчення водія їй не видавалось, у зв`язку з чим вона не вважається водієм в розумінні п. 1.10. Правил дорожнього руху.

Так, водієм, відповідно до пункту 1.10. Правил дорожнього руху України, є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

По справі встановлено, про що також зазначено в оскаржуваній постанові судом першої інстанції, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримувала, тобто на час вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вона не була водієм в розумінні Правил дорожнього руху України.

Проте суд першої інстанції, застосовуючи до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, не врахував, що такого права у ОСОБА_1 не має, оскільки вона посвідчення водія не отримувала, а тому застосувати до неї такий вид стягнення як позбавлення права керування транспортним засобом неможливо.

Посилання суду першої інстанції в оскаржуваній постанові на те, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає обов`язкове стягнення, крім штрафу, у виді позбавлення права керування транспортними засобами на один рік є помилковим, оскільки санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність окремо для водіїв у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, і окремо для інших осіб у виді накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. ОСОБА_1 не є водієм в розумінні пункту 1.10. Правил дорожнього руху України, оскільки вона не отримувала посвідчення водія.

За наведених обставин постанова суду першої інстанції підлягає зміні в частині накладення на ОСОБА_1 стягнення із виключенням з резолютивної частини постанови посилання суду на призначення адміністративного стягнення ОСОБА_1 у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Бистрицького Максима Олексійовича, подану в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 грудня 2020 року змінити в частині накладеного стягнення.

Виключити з абзацу першого резолютивної частини постанови слова «з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік».

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. В. Матківська