Справа № 263/9707/21
Провадження № 3/263/2885/2021
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Томілін О.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 ),

за ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 24.07.2021 о 02:10 год. в Донецькій області, м. Маріуполь, Центральний район, по вул. Донецькій, 96, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 210994-20», державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам руху, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб Volksvagen Transporter, державний номерний знак НОМЕР_2 , від чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.10.9 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП.

Він же 24.07.2021 о 02:10 год. в Донецькій області, м. Маріуполь, Центральний район, по вул. Донецькій, 94, став учасником ДТП, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 210994-20», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації руху, порушення мови). Від проходження огляду для визначення стану сп`яніння за допомогою технічного приладу «Drager Alcotest» на місці зупинки автомобіля та від проходження медичного огляду в КНПМЦПЛЗ м.Маріуполя (медичному закладі) відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання, призначене на 09.08.2021, не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що мається особистий підпис у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 030185 від 24.07.2021 в графі «Особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи».

22.09.2021 ОСОБА_1 в судове засідання також не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про перенесення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю захисника та необхідністю ознайомлення з матеріалами справи.

Клопотання ОСОБА_1 було задоволено, розгляд справи відкладено на 19.10.2021. В судове засідання 19.10.2021 ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлявся належним чином, надав заяву про перенесення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю захисника.

Суд звертає уваги, що належних відомостей про звернення за правовою допомогою, укладення відповідного договору тощо суду надано не було.

Таким чином, загалом по даній справі було призначено 3 судових засідань, на які ОСОБА_1 не з`явився.

Указані обставини суд розцінює як мету затягування розгляду справи для уникнення адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Статтею 268 КУпАП не передбачено обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст..124, ч. 1 ст. 130 КУпАП у випадку, якщо вона сповіщена про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

Приймаючи до уваги те, що судом вжиті необхідні заходи для забезпечення участі у судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника, забезпечення їх прав, зокрема, на ознайомлення з матеріалами справи, неодноразові відкладання розгляду справи, у зв`язку з чим причини неявки ОСОБА_1 до суду визнані неповажними та, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, суд вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність на підставі наявних матеріалів.

Статтями 251, 280 КУпАП визначені фактичні дані, обставини, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Санкцією статті 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пунктом 10.9 ПДР України передбачено, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб..

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП, підтверджується дослідженими письмовими доказами, доданими до протоколу про адміністративне правопорушення, а саме, схемою місця ДТП та фототаблицею до неї; письмовими поясненнями ОСОБА_1 , який вказав, що він 24.07.2021, керуючи автомобілем «ВАЗ 210994-20», державний номерний знак НОМЕР_1 , в нетверезому вигляді виїжджав з місця, де був припаркований його автомобіль, та здійснив наїзд на автомобіль Фольксваген та наніс йому «царапіну»; письмовими поясненнями ОСОБА_2 , який вказав, що 24.07.2021 перебував у власному припар кованому автомобілі Volksvagen Transporter, державний номерний знак НОМЕР_2 , відчув удар в бокову площину автомобіля та побачив, що автомобіль «ВАЗ 210994-20», державний номерний знак НОМЕР_1 , скоїв наїзд на його автомобіль, рапортом працівника поліції.

Таким чином, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є доведеним, оскільки останній порушив вимоги п. 10.9 ПДР України, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду та пошкодження транспортних засобів, а тому він підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до загальних положень ПДР ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Факт вчиненні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується доданими до протоколів про адміністративне правопорушення матеріалами, а саме: письмовими поясненнями ОСОБА_1 , який вказав, що він 24.07.2021, керуючи автомобілем «ВАЗ 210994-20», державний номерний знак НОМЕР_1 , в нетверезому вигляді виїжджав з місця, де був припаркований його автомобіль, та здійснив наїзд на автомобіль Фольксваген та наніс йому «царапіну», тобто ОСОБА_1 визнавав факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, наданим відеозаписом з місця події; письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які підтвердили, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу ДРАГЕР та в лікаря-нарколога відмовився; рапортом працівника поліції.

За таких обставин, на підставі викладеного, суд відповідно до положень ст. ст. 251, 252 КУпАП, вважає, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а його вина у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення повністю доведена.

Розглянувши зазначену справу про адміністративне правопорушення та на підставі зібраних у справі доказів суд вважає, що при складанні зазначених адміністративних матеріалів працівниками поліції не було допущено неповноту чи необ`єктивність в оцінюванні дій правопорушника.

Суд звертає увагу, що дії працівників поліції були цілком законними та логічними, оскільки, встановивши, що особа ( ОСОБА_1 ) вчинила ДТП та не заперечувала цього, при цьому мала ознаки алкогольного сп`яніння, вони запропоновували йому пройти огляд для визначення стану сп`яніння.

Відомостей про те, що ОСОБА_1 вживав алкоголь після ДТП матеріали справи не містять, на це не вказують ані учасники ДТП ані свідки.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, порушив вимоги ПДР України та скоїв ДТП, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ст.130 ч.1 КУпАП.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст. 17 КУпАП, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, стягнення є засобом впливу на свідомість правопорушника і головна його мета виховання порушника, формування у нього законослухняної поведінки, у зв`язку із чим своєчасне застосування заходів стягнення за адміністративні правопорушення є засобом запобігання суспільно небезпечних діянь.

Суд враховує, що велика кількість дорожньо-транспортних пригод з тяжкими наслідками відбувається саме через нехтування учасниками дорожнього руху Правилами дорожнього руху, особливо у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Безпека руху це зобов`язання водія не тільки по відношенню до себе, але й до інших учасників руху, оскільки порушення учасниками дорожнього руху правил безпеки руху, як правило, призводить до непередбачуваних наслідків, зокрема загрози життю та здоров`ю громадян, пошкодження майна тощо.

При обранні міри адміністративного стягнення враховуються обставини та характер вчиненого правопорушення, ступінь провини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і дані про його особу, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

При ухваленні рішення у справі суддя бере до уваги, що ОСОБА_1 вчинив грубе порушення ПДР України, внаслідок якого могли настати тяжкі наслідки, своїми діями наражав на небезпеку себе та інших громадян учасників руху, пішоходів, керуючи транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Вказане свідчить про нехтування останнім загальноприйнятих норм поведінки та співжиття в суспільстві та легковажного відношення до ПДР України, тому, за таких обставин, суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 належних висновків для себе не робить. А тому, для запобігання вчиненню нових правопорушень та виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття необхідно накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції за більш серйозне правопорушення, а саме за ч.1 ст. 130 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.7, 36, 40-1, 124, 130 ч.1, 245, 248, 251, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Апеляційну скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Суддя О.М.Томілін