Справа № 456/3653/21
Провадження № 3/456/1869/2021
ПОСТАНОВА

іменем України

12 жовтня 2021 року місто Стрий

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Гула Л. В. , з участю захисника Іваницького В.В. адвоката Сотника О.І., потерпілих ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , розглянувши матеріали, які надійшли зі Стрийського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 16.07.2021 о 18 год. 15 хв. в м. Стрию по вул. Львівська біля будинку № 27, керуючи транспортним засобом «AUDI A6», н.з. НОМЕР_1 , був неуважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, перед початком зміни напрямку руху відволікся від керування, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення із транспортним засобом «VOLKSWAGEN CADDY», н.з. НОМЕР_2 , водій якого ОСОБА_4 рухався назустріч по своїй смузі, в подальшому наїхав на припаркований транспортний засіб «CHEVROLET TACUMA», н.з. НОМЕР_3 , водій якого ОСОБА_2 , в результаті зіткнення та наїзду транспортні засоби отримали технічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 2.3б, 12.1 ПДР, вчинивши правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_3 у судовому засіданні 23.09.2021 вину заперечив та зазначив, що 16.07.2021 о 18 год. 15 хв. в м. Стрию по вул. Львівська біля будинку № 27 дійсно керував транспортним засобом «AUDI A6», н.з. НОМЕР_1 , оскільки повертався від матері з с. Гірне до м. Стрия. Жодних перешкод для руху в нього не було. Раптово втратив свідомість за кермом (стало відомо йому згодом). Отямився в машині від удару об подушки безпеки. Близько 5 хвилин перебував у машині, телефонував у поліцію, проте чи зв`язався з поліцейськими, не пам`ятає. З машини вийшов сам, почувався погано, тому зателефонував до сина. Швидку самостійно не викликав. В Стрийську ЦРЛ його доставив товариш сина. В лікарні йому надали медичну допомогу та залишили в неврологічному відділені на стаціонарне лікування. Саме в лікарні спілкувався з працівниками поліції, де його і ознайомили із протоколом та схемою ДТП. Згодом на місце події прибув його син, в якого потерпілий ОСОБА_4 вимагав 12000 доларів.

Захисник Іваницького В.В. Сотник О.І. у судовому засіданні зазначив, що стороною захисту не оспорюються обставини ДТП, яка мала місце 16.07.2021 о 18 год. 15 хв. в м. Стрию по вул. Львівська біля будинку № 27. Проте просить справу закрити на підставі ст. 20, п. 3 ст. 247 КУпАП, оскільки ОСОБА_3 в момент ДТП перебував у хворобливому стані внаслідок раптової втрати свідомості, що виключає можливість адміністративної відповідальності останнього. Зазначив, що наведені обставини узгоджуються з правовим висновком Верховного Суду від 09.08.2020 у справі 456/3653/21. Вважає, що наведені доводи в сукупності з матеріалами справи свідчать про відсутність у діях ОСОБА_3 умислу у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 заперечив пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та вказав, що його автомобіль був припаркований, а він перебував у магазині. Почувши сильний удар, вибіг з магазину та побачив, що його автомобіль викинуло на бордюр. З-під капота автомобіля «AUDI A6» йшов дим. ОСОБА_3 впродовж 5 хв. після зіткнення перебував у автомобілі, потім вийшов та розмовляв по телефону, рухався адекватно, рухи були координовані. Карета швидкої допомоги на місце події не прибувала. ОСОБА_3 самостійно покинув місце ДТП. Через годину на місце події приїхав молодий чоловік з товаришем, що представився сином ОСОБА_3 , який намагався залагодити ситуацію, проте на запропоновані ним умови він не погодився.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 показав, що 16.07.2021 о 18 год. 15 хв. в м. Стрию по вул. Львівська дійсно керував автомобілем «VOLKSWAGEN CADDY», н.з. НОМЕР_2 . Біля будинку № 27 зі смуги зустрічного руху в нього в`їхав автомобіль під керуванням ОСОБА_3 , в якому спрацювали подушки безпеки. Вийшовши з машини, ОСОБА_3 пересувався самостійно, розмовляв з по телефону, пояснював, що їде з рибалки та потрапив у ДТП. Карета швидкої допомоги на місце події не виїжджала. ОСОБА_5 самостійно залишив місце ДТП. До нього підходив молодий чоловік, який назвався сином ОСОБА_3 та сказав, що відвіз батька в лікарню.

Представник потерпілого ОСОБА_4 адвокат Маципура Г.І. в судовому засіданні просила притягнути ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, оскільки в його діях наявні всі ознаки складу вказаного адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення судом відповідно до вимог ст. 272 КУпАП заслухано пояснення свідків.

Свідок ОСОБА_6 повідомив про те, що 16.07.2021 до нього зателефонував його тесть ОСОБА_4 та повідомив, що потрапив у ДТП. Коли він прибув на місце події, ОСОБА_3 вже не було. Поліція прибула через 15 хв. На місце події прибув чоловік, який назвався сином ОСОБА_3 та сказав, що відвіз батька в лікарню. Останній намагався залагодити ситуацію, проте досягти згоди не вдалося.

Допитаний у якості свідка інспектор поліції ОСОБА_7 , який складав протокол адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №185695 від 16.07.2021, вказав, що надійшло повідомлення про вчинення ДТП з участю трьох учасників. На місці події були потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . Оскільки повідомили, що третій учасник ДТП поїхав до лікарні, вирішив поїхати до Стрийської ЦРЛ. У приймальному відділенні йому повідомили, що ОСОБА_3 поміщають до стаціонарного відділення лікарні. Безпосередньо з ОСОБА_3 не спілкувався та повернувся на місце події. Після встановлення обставин та складання протоколу про адміністративне правопорушення повернувся до лікарні, де дізнався, що ОСОБА_3 перебуває в неврологічному відділенні. Відповіді на його питання останній не надавав, проте як з протоколом, так і схемою ДТП ознайомився та підписав їх, надавши письмові пояснення по суті порушення, які зазначені в протоколі. Протокол про залишення місця ДТП ОСОБА_3 він не складав, як і направлення ОСОБА_3 на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім цього, за клопотанням потерпілого ОСОБА_4 судом вживалися заходи щодо виклику в судове засідання лікаря ОСОБА_8 , яка здійснювала лікування ОСОБА_3 , та лікаря ОСОБА_9 , який видав довідку б/н та дати про те, що ознак алкогольного сп`яніння в ОСОБА_3 не виявлено, однак останні на виклик суду не з`явилися.

Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, підстав для скерування справи для додаткового оформлення суддя не вбачає, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення, суд вважає, що слід вирішити справу в межах тих доказів, які містяться у матеріалах справи та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, та здобуті під час розгляду справи.

Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , доводи його захисника Сотника О.І., показання потерпілих ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та доводи його представника адвоката Маципури Г.І., показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14 звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП адміністративним правопорушенням є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлено Правилами дорожнього руху, згідно яких учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

Згідно з вимогами п. 2.3б Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з вимогами п. 12.1 Правил дорожнього руху під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 16.07.2021 о 18 год. 15 хв. в м. Стрию по вул. Львівська біля будинку №27, керуючи транспортним засобом «AUDI A6», н.з. НОМЕР_1 , був неуважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, перед початком зміни напрямку руху відволікся від керування, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення із транспортним засобом «VOLKSWAGEN CADDY», н.з. НОМЕР_2 , водій якого ОСОБА_4 рухався назустріч по своїй смузі, в подальшому наїхав на припаркований транспортний засіб «CHEVROLET TACUMA», н.з. НОМЕР_3 , водій якого ОСОБА_2 , в результаті зіткнення та наїзду транспортні засоби отримали технічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 2.3б, 12.1 ПДР, вчинивши правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченому ст. 124 КУпАП, за вище викладених обставин, його вина повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного рішення, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №185695 від 16.07.2021, складеним інспектором ВРПП Стрийськго РУП ГУ НП у Львівській області лейтенантом поліції Гайдуком Р.Р. про те, що 16.07.2021 о 18 год. 15 хв. в м. Стрию по вул. Львівська біля будинку № 27 ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом «AUDI A6», н.з. НОМЕР_1 , був неуважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, перед початком зміни напрямку руху відволікся від керування, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення із транспортним засобом «VOLKSWAGEN CADDY», н.з. НОМЕР_2 , водій якого ОСОБА_4 рухався назустріч по своїй смузі, в подальшому наїхав на припаркований транспортний засіб «CHEVROLET TACUMA», н.з. НОМЕР_3 , водій якого ОСОБА_2 , в результаті зіткнення та наїзду транспортні засоби отримали технічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 2.3б, 12.1 ПДР, вчинивши правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП /а.с. 2/;

- схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16.07.2021 о 18 год. 15 хв. в м. Стрию по вул. Львівська біля будинку № 27, на якій зображено ділянку дороги, на якій сталася ДТП, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів та слідів; транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів; сліди коліс транспортних засобів, інші сліди та предмети, що стосуються пригоди, зокрема подряпини на дорозі; ширину проїжджої частини разом з роздільними смугами; розташування дорожньої розмітки; розташування дорожніх знаків; заповнено таблицю дорожніх умов та назви об`єктів, зображених на схемі; на зворотному боці схеми місця ДТП зазначено: марки (модель) пошкоджених транспортних засобів; номерні знаки транспортних засобів; власники транспортних засобів; перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, які сталися внаслідок ДТП; вид пригоди; кількість учасників ДТП; схему підписано всіма учасниками ДТП: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 /а.с. 3/;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 16.07.2021, які долучені до матеріалів справи /а.с. 4/;

- письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 16.07.2021, які долучені до матеріалів справи /а.с. 5/;

- показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_2 про те, що його автомобіль був припаркований, а він перебував у магазині. Почувши сильний удар, вибіг з магазину та побачив, що його автомобіль викинуло на бордюр. З-під капота автомобіля «AUDI A6» йшов дим. ОСОБА_3 впродовж 5 хв. після зіткнення перебував у автомобілі, потім вийшов та розмовляв по телефону, рухався адекватно, рухи були координовані. Карета швидкої медичної допомоги на місце події не прибувала. ОСОБА_3 самостійно покинув місце ДТП;

- показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_4 про те, що 16.07.2021 о 18 год. 15 хв. в м. Стрию по вул. Львівська дійсно керував автомобілем «VOLKSWAGEN CADDY», н.з. НОМЕР_2 . Біля будинку № 27 зі смуги зустрічного руху в нього в`їхав автомобіль під керуванням ОСОБА_3 , в автомобілі якого спрацювали подушки безпеки. Вийшовши з машини, ОСОБА_3 пересувався самостійно, розмовляв з-кимось по телефону, пояснював, що їде з рибалки та потрапив у ДТП. Карета швидкої медичної допомоги на місце події не виїжджала. ОСОБА_3 самостійно залишив місце ДТП;

- показаннями свідка ОСОБА_7 , інспектора ВРПП Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області, наданими останнім у судовому засіданні щодо підстав складення протоколу, схеми ДТП та ознайомлення з такими учасників пригоди.

Вищевикладені докази є належними та допустимими, а в своїй сукупності достатніми.

Щодо тверджень ОСОБА_3 та його захисника Сотника О.І. з приводу того, що під час вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_3 перебував у хворобливому стані внаслідок раптової втрати свідомості, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно зі ст. 20 КУпАП не підлягає адміністративній відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності була в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану.

Осудність - це психічний стан людини, який передбачає, що під час вчинення злочину людина може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. В Україні діє презумпція психічного здоров`я, відповідно до якої кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених законодавством. Психічні розлади - це розлади психічної діяльності, визнані такими згідно з чинною в Україні Міжнародною статистичною класифікацією хвороб, травм і причин смерті; тяжкий психічний розлад - розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. Отже, психічнохворий (душевнохворий) - людина, яка страждає від психічного розладу. Це узагальнена назва розладів психічної діяльності людини; вона й з`ясовується у законодавстві як медико-біологічний критерій неосудності.

Осудність є обов`язковою ознакою суб`єкта адміністративного правопорушення. Між осудністю й виною є тісний взаємозв`язок. Осудність, як і вина, - невід`ємний елемент складу адміністративного правопорушення. Осудність - ознака складу адміністративного правопорушення, що характеризує його суб`єкт; вина - ознака складу, який характеризує суб`єктивну сторону. Осудність, як і вина, характеризується певними ознаками: інтелектуальними й вольовими. Вольова ознака юридичного критерію неосудності - нездатність особи під час вчинення адміністративного правопорушення керувати своїми діями (бездіяльністю) - означає нездатність людини діяти з своєї волі, відповідно до своїх уявлень, переконань, нездатність утриматися від імпульсивних, мимовільних й інших подібних діянь. Інтелектуальна ознака юридичного критерію неосудності означає нездатність особи під час адміністративного правопорушення усвідомлювати фактичний характер і суспільну шкідливість вчинюваних діянь (бездіяльності) та їх наслідків.

Якщо під час провадження адміністративних справ виникає питання з приводу психічного стану особи, за відповідним рішенням суду призначається судово-психіатрична експертиза, яка проводиться в Українському науково-дослідному інституті соціальної і судової психіатрії та наркології МОЗ України, центрах судово-психіатричних експертиз, відділеннях (амбулаторних, стаціонарних експертиз), які є структурними підрозділами психоневрологічних (психіатричних) лікарень, психоневрологічних диспансерів. Зазначені заклади охорони здоров`я виконують функції судово-експертних установ або підрозділів.

Отже, з наведеного випливає, що для встановлення факту неосудності особи, необхідно провести судово-психіатричну експертизу чи іншу медичну експертизу, висновок якої і буде підставою для визнання особи неосудної, тобто такої, яка не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану.

Відтак, суд відхиляє твердження ОСОБА_3 та його захисника про те, що під час вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, він перебував у стані неосудності внаслідок хворобливого стану, оскільки питання щодо проведення зазначеної експертизи ОСОБА_3 не вирішувалося та останній не надав суду будь-яких доказів, які б прямо вказували на те, що під час керування транспортним засобом 16.07.2021 він перебував у стані неосудності, не маючи можливості керувати своїми діями внаслідок хворобливого стану.

При цьому необхідно зазначити, що відповідно до чинного законодавства у сфері безпеки дорожнього руху водіям забороняється керувати транспортними засобами у хворобливому стані, який може викликати втрату свідомості, що не тільки не усуває відповідальність, а й навпаки її утворює.

Так підпунктом «б» п. 2.9 ПДР України визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу.

Що стосується наданої ОСОБА_3 виписки епікризу карти стаціонарного хворого № 4362, то суд зазначає, що остання складена КНП «Стрийська ЦРЛ», яка знаходиться в м. Стрию по вул. О.Басараб, 15, де зазначено одним із діагнозів: стан після втрати свідомості.

Разом з тим із вказаної виписки стаціонарного хворого ОСОБА_3 неможливо встановити, коли саме відбулася втрата свідомості останнім: під час керування транспортним засобом чи після вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди, не визначено і причинно-наслідкового зв`язку, а саме, що дорожньо-транспортна пригода сталася саме через втрату свідомості ОСОБА_3 під час керування ним транспортним засобом. Таким чином, вказаний доказ не може бути розцінений судом як належний та достатній, а також таким, який спростовує обставини, встановлені судом.

Суд критично оцінює доводи ОСОБА_3 та його захисника Сотника О.І. про те, що ОСОБА_3 не підлягає адміністративній відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки такі спростовуються матеріалами справи та розцінюються як такі, що надані з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення. Слід звернути увагу на той факт, що останні не заявляли жодних клопотань до суду про витребування доказів чи призначення по справі автотехнічної, транспортно-трасологічної чи будь-якого роду медичної, психіатричної експертиз на підтвердження їх доводів чи заперечень.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom»)[GC] no. 15809/02 і 25624/02 ECHR від 29.06.2007 постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Таким чином, суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, вважає, що дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_3 , суд враховує характер вчиненого ним правопорушення, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому ст. 124 КУпАП, яка доведена повністю, а тому відносно ОСОБА_3 слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції ст. 124 КУпАП у виді штрафу. Застосоване судом до ОСОБА_3 адміністративне стягнення є необхідним для досягнення мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

Крім того, відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно із Законом України «Про судовий збір» розмір судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 454,00 грн (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб). Підстави для звільнення ОСОБА_3 від сплати судового збору відсутні.

Керуючись ст. 23, 33, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накласти стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що відповідно до вимог ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Л.В.Гула