Справа № 214/1061/21
3/214/756/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 квітня 2021 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Євтушенка О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, які надійшли від Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

19 лютого 2021 року на адресу суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №148514 від 28 січня 2021 року у відношенні ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП.

28 січня 2021року о 02.50 год. водій ОСОБА_2 будучи особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за допущення порушень, передбачених ст.130 КУпАП, керував автомобілем марки ВАЗ 21010, р/н НОМЕР_2 , по автодорозі пр-ту 200-річчя Кривого Рогу біля буд. 24 в Саксаганському районі м. Кривому Розі з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків водій ОСОБА_2 відмовився, своїми діями порушивши вимоги п.2.5 ПДР України.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення розгляду справи від нього суду не надходило.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19 червня 2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Приймаючи до уваги, що судом вжито необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_2 у судовому засіданні, справа призначалася до розгляду, порушник не з`явився до суду, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило, причини його неявки до суду визнано неповажними, з метою дотримання розумного розгляду справи, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_2 оскільки положення ч.2 ст.268 КУпАП не містять імперативного припису щодо обов`язкової його участі в судовому засіданні під час розгляду даної категорії справ.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

В розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст.ст.251, 252 КУпАП слідує, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до змісту складеного 28 січня 2021 року протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №148514 слідує, що 28 січня 2021 року о 02.50 год. водій ОСОБА_2 будучи особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за допущення порушень, передбачених ст.130 КУпАП, керував автомобілем марки ВАЗ 21010, р/н НОМЕР_2 , по автодорозі пр-ту 200-річчя Кривого Рогу біля буд. 24 в Саксаганському районі м. Кривому Розі з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків водій ОСОБА_2 відмовився.

За вищезазначеним фактом ОСОБА_2 інкримінується порушення п.2.5 ПДР України, як наслідок, вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП.

Диспозицією ч.3 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння, вчинене особою, яка двічі протягом року піддавалась адміністративному стягненню за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції, чи / та за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Визначаючи склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, обов`язково необхідно встановлювати наявність дійсних підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, передбаченими п.п.3, 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджених Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року. Саме наявність/відсутність таких підстав зумовлює правомірність/неправомірність дій працівників поліції щодо вимоги пройти огляд на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку.

Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, визначає необхідність обов`язкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення, зокрема, керування транспортним засобом в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, повторність (притягнення до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення за аналогічні порушення двічі протягом року), а відтак спеціального суб`єкта водія.

Так, згідно з п.1.10 ПДР України, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005 року, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Натомість оглядом відеозапису та дослідженням матеріалів справи судом встановлено, автомобіль марки ВАЗ 21010, р/н НОМЕР_2 , не зідйснював рух під керуванням ОСОБА_2 , а лише був виявлений працівниками патрульної поліції припаркованим на стоянці, а саме місці, що відведено для паркування автомобілів під керуванням осіб з обмежиними можливостями. При цьому, ОСОБА_2 був відсутній у вищезазначеному автомобілі. Дочекавшись повернення із магазину ОСОБА_2 , працівники патрульної полції встановили його особу та пред`явили йому звинувачення у порушенні правил паркування.

В подальшому, за відсутності очевидних ознак будь-якого сп`яніння, працівники патрульної поліції почали предявляти ОСОБА_2 звинувачення у перебуванні у стані наркотичного сп`яніння, незважаючи на повідомлення останнього про не вживання алкоголю та наркотичних речовин.

Разом з тим, працівники поліції почали безпідставно проводити огляд, а в подальшому і обшук автомобіля, які не дали результатів та підстав для притягнення ОСОБА_2 до відповідальності.

Не дивлячиь на відсутність будь-яких ознак сп`яніння у ОСОБА_2 , що підтверджується відеозаписом із бодікамер, оглянутого судом, працівники поліції пред`явили останньому вимогу пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, за відсутсноті будь-якого доказу керуваня ОСОБА_2 транспортним засобом, від чого останній відмовився в присутності двох свідків.

Такі обставини судом оцінюються як грубе порушення працівниками поліції Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, в частині правомірності дій працівників поліції щодо вимоги пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів керування ОСОБА_2 транспортним засобом та наявіності у останнього ознак сп`яніння.

При цьому, суд кретично сприймає згоду ОСОБА_2 зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №148514, враховуючи протиправність дій працівників поліції за вказаних вище обставин, а також в подальшому не здіснення ОСОБА_2 керування вищезазначеним транспортним засобом.

В свою чергу, суд також кретично відноситься до відомостей про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за порушення правил паркування, що зафіксовано на оглянутому судом відеозаписі, оскільки інших доказів, що підтверджують зазначені вище обставини суду не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що поліцейськими, як суб`єктами владних повноважень, безпідставно притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.130 КУпАП, шляхом складання вищезазначеного протоколу, за відсутності доказів керування ОСОБА_2 транспортним засобом марки ВАЗ 21010, р/н НОМЕР_2 , та його рух по автодорозі пр-ту 200-річчя Кривого Рогу біля буд. 24 в Саксаганському районі м. Кривому Розі. Отже, не доведеність факту керування транспортним засобом визначає, що ОСОБА_2 не є суб`єктом складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Такий формалізований підхід поліцейських до оформлення матеріалів, фіксації відмови водія від проходження огляду, допущення грубих порушень процесуального порядку та процедури оформлення матеріалів, суд розцінює як свідчення необ`єктивності під час складання матеріалів про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП.

Поміж іншим, у рішеннях від 30.05.2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що «… формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод...».

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Згідно зі ст.284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст.24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Оскільки відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, в той час як в ході судового розгляду не знайшов підтвердження факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом, що б визначало його статус як водія, тому суд позарозумним сумнівом приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір в порядку ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.130 ч.3, 245, 247 ч.1 п.1, 252, 280, 283 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Євтушенко