Справа № 308/5514/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

17.05.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав представник ОСОБА_1 - адвокат Сотник В.М.,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 серпня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , гр. України,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420,40 грн.

Згідно з постановою, 05 червня 2020 року, о 17 год. 20 хв. у м. Ужгород по вул. Гагаріна, водійка ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Chraysler», н. з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується проведеним зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Drager» у присутності двох свідків оглядом на стан сп`яніння, чим порушила вимоги передбачені п. 2.9 «а» ПДР та вчинила передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі адвокат Сотник В.М. вказує на те, що постанова судді є передчасною, незаконною та підлягає скасуванню. Зазначає, що дії ОСОБА_1 неможливо кваліфікувати за ст. 130 КУпАП у редакції ЗУ № 1446-VIII від 07.07.2016, оскільки вона скасована ЗУ № 2617-VIII, який зворотної дії не має, а також і за ст. 130 КУпАП у редакції ЗУ № 720-ІХ від 17.06.2020, який також не має зворотної дії на правовідносини, що існували до 01.07.2020, оскільки відбулося переривання дії акта, який встановлював і продовжив встановлювати певну адміністративну відповідальність, шляхом його скасування 01.07.2020 та відновлення 03.07.2020, у зв`язку з чим, на правопорушення, що мали місце до 01.07.2020 та були передбачені ст. 130 КУпАП поширюється дія ЗУ від 22.11.2018 № 2617- VIII як такого, що скасовує відповідальність за вказане адміністративне правопорушення. Просить постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 6 ст. 247 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Сотника В.М., неявка яких, відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

При цьому, береться до уваги і те, що: ОСОБА_1 та її захисник - адвокат Сотник В. М., належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчить подане 17.05.2021 стороною захисту клопотання про розгляд апеляційної скарги без їх участі у зв`язку з неможливістю прибути у судове засідання. Причину своєї неявки сторона захисту у клопотанні не вказала, і зокрема на поважність причини неявки.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

Апеляційний суд, з огляду на положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як зазначені в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватою у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, які передбачені ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №332471, який складений заступником командира взводу № 2 роти №3 УПП в ЗІОДПП старшим лейтенантом поліції Данилом Іваном Івановичем, встановлено, що 05 червня 2020 року, о 17 год. 20 хв. у м. Ужгород по вул. Гагаріна, водійка ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Chraysler», н. з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується проведеним за її згодою, у встановленому законом порядку, із застосуванням приладу «Drager», у присутності двох свідків, оглядом на стан сп`яніння, чим порушила вимоги передбачені п. 2.9 «а» ПДР та вчинила передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення.

З наявних у матеріалах справи письмових пояснень, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 підтвердила, що у день вчинення адміністративного правопорушення вживала алкогольний напій вино у кількості 1 (один) бокал (а. с. 1).

З указаного протоколу також убачається, що такий складений у присутності двох свідків, і що ОСОБА_1 своїми підписами в протоколі підтвердила, - права та обов`язки їй роз`яснено, зі змістом протоколу ознайомлена, внесені до протоколу щодо неї відомості - правильні. (а. с. 1).

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеним старшим лейтенантом поліції Грабом Ю.Ю., вбачається, що ОСОБА_1 перебувала у стані алкогольного сп`яніння - 0,60 % проміле, і з таким результатом погодилась, про що свідчить її підпис. (а. с. 3).

З наявних у матеріалах справи письмових пояснень свідків - громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 убачається, що в їхній присутності ОСОБА_1 пройшла медичний огляд у встановленому законом порядку за допомогою приладу «ДРАГЕР» для визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, результат якого склав 0, 60 % проміле. (а. с. 4, 5).

Розпискою ОСОБА_1 підтверджено факт залишення на зберігання транспортного засобу на місці зупинки поліцейськими. (а. с. 6).

З копії постанови серії ДПО18 № 599614 убачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що 05.06.2020 о 17 год 20 хв у м. Ужгород по вул. Гагаріна, 47, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Chraysler», н. з. НОМЕР_1 , порушила вимогу дорожнього знаку 5.16 «Рух по смузі», а саме зі смуги, яка дозволяє поворот праворуч здійснила рух прямо. (а. с. 8).

Факти зупинки представниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , виявлення в неї ознак алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу підтверджуються і наявним у матеріалах справи відеозаписом із місця події, який міститься на DVD - диску (а. с. 10).

З матеріалів справи також вбачається, що під час судового розгляду в суді першої інстанції водійка ОСОБА_1 визнала свою вину.

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, і зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 а ПДР та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що старші лейтенанти поліції Данило І.І. та Граб Ю.Ю. були упереджені при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в них були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що вони зацікавлені в результатах розгляду справи - у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано.

Тому, апеляційний суд доходить висновку про те, що представники поліції під час виконання своїх функціональних обов`язків діяли в межах наданих їм повноважень.

У суду апеляційної інстанції також відсутні підстави не довіряти або сумніватись в правдивості та об`єктивності показів свідків, оскільки свідки були ознайомлені з їх обов`язками та правами, визначеними ст. 63 Конституції України, їх покази є послідовними та логічними і не спростовуються іншими доказами у справі.

Апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту щодо неможливості застосування ст. 130 КУпАП (в редакції Закону України №1446-VIII від 07 липня 2016 року), оскільки вона скасована Законом №2617-VIII, який зворотної дії не має, а також і ст. 130 КУпАП (в редакції Закону України №720-ІХ від 17 червня 2020 року), який також не має зворотної дії на правовідносини, що існували до 01 липня 2020 року, з огляду на наступне.

Приписи ч.1 ст. 8 КУпАП вказують на те, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Близькі за змістом положення містяться у ч. 2 ст. 4 КК, відповідно до якої кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Зазначені положення кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Доводи апеляційної скарги щодо закриття провадження у зв`язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП, суд відхиляє виходячи з наступного.

Так, до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Після набрання чинності зазначеним Законом, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, було виключено з частин першої та третьої статті 130 КУпАП та закріплено у статті 286-1 КК України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Статтею 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Слід зазначити, що близькі за змістом положення містяться у частині другій статті 4 КК України (найбільш близької галузі права), відповідно до якої кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Зазначені положення кореспондуються з положеннями частини другої статті 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

З огляду на ці положення до осіб, які до 01 липня 2020 року, керували транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

Водночас, стаття 8 КУпАП передбачає, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Аналогічні положення містяться у частині другій статті 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Виходячи із зазначених положень особи, які до 01 липня 2020 року керували транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, не можуть бути притягнуті до кримінальної відповідальності за статтею 286-1 КК України, адже Законом було посилено юридичну відповідальність і замість адміністративної відповідальності було передбачено кримінальну відповідальність, яка є найбільш суворою за змістом державного примусу та правовими наслідками.

Відсутня в такому випадку і підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена пунктом 6 частини першої статті 247 КУпАП, яка передбачає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність, оскільки в цьому пункті йдеться про випадки скасування акту, яким встановлена адміністративна відповідальність, натомість у результаті внесення змін до статті 130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, була не скасована, а навпаки посилена.

Отже, розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП, які було вчинено до 1 липня 2020 року, має здійснюватися відповідно до цієї статті у редакції чинній на час вчинення таких діянь.

Саме про таке застосування зазначених норм права у їх сукупності йде мова в роз`ясненнях Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду № 370/1/158-20 від 03 липня 2020 року.

Частина 1 ст. 130 КУпАП на офіційному сайті Верховної Ради на даний час дійсно викладена в редакції Закону № 2617-V111 від 22.11. 2018 р. без врахування положень Закону № 720-1Х від 17 червня 2020 р., який вніс зміни до Закону № 2617-V111 від 22.11. 2018 р. Проте цей факт сам по собі не впливає на кваліфікацію осіб, які вчинили адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП до 01 липня 2020 р.

Доводи апеляційної скарги, що внаслідок обраної законодавцем юридичної техніки відбулося скасування дії акту, який встановлював адміністративну відповідальність, шляхом викладення його в новій редакції, яка виключає з числа суб`єктів, на яких вона поширюється, водіїв транспортних засобів, є суб`єктивним тлумаченням апелянта положень Закону № 2617-V111 від 22.11. 2018 р. та Закону № 720-1Х від 17 червня 2020 р., оскільки п. 117 Закону № 720-1Х від 17 червня 2020 р. виключено, зокрема, підпункт 4 пункту 1 Закону № 2617-V111 від 22.11. 2018 р., в якому ст. 130 КУпАП викладалася в новій редакції, що свідчить про те, що після набрання чинності Законом № 720-1Х від 17 червня 2020 р ст. 130 КУпАП діє в попередній редакції.

Апеляційний суд вважає, що підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП, відсутня, оскільки згідно вказаної норми провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність, а у результаті внесення змін до ст. 130 КУпАП юридична відповідальність виключена зі ст.130 КУпАП, була не скасована, а навпаки посилена.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги, у тому числі й про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, які не знайшли свого підтвердження і жодним чином не спростовують та не впливають на висновки суду першої інстанції, спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене нею адміністративне правопорушення.

На підставі вищенаведеного, апеляційний суд доходить висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнана винною у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.9 «а» ПДР та, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на неї накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушниці, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана стороною захисту апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, - без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 , не з`явившись на розгляд справи, позбавила себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав представник ОСОБА_1 - адвокат Сотник В. М., залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 серпня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан