Справа № 578/1374/20
провадження № 3/578/27/21
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

04 січня 2021 року смт Краснопілля

Суддя Краснопільського районного суду Сумської області Зеря Ю.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Краснопільського відділення поліції Охтирського відділу поліції Головного управління національної поліції в Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, за ч. 1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), права передбачені статтею 268 КУпАП, роз`яснені,

установила:

20.11.2020 складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею ст. 122-2 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №212086 від 20.11.2020 вбачається, що 20.11.2020 о 17:25 год. на а/д Р-45 28 км громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем FIAT DUCATO, номерний знак НОМЕР_1 , на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою звукового сигналу та маячків синього та червоного кольорів, не зупинився, був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі Мітсубісі Аутлендер, номерний знак НОМЕР_2 на а/д Р-45 28 км 800 м, чим порушив вимоги п. 2.4 ПДР та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.122-2 КУпАП.

Постановою Краснопільського районного суду Сумської області від 18.12.2020 матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 122-2 КУпАП України повернуто до Краснопільського відділення поліції Охтирського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Сумській області для належного оформлення, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення від 20.11.2020 не зазначено частину статті 122-2 КУпАП, за якою особа притягається до адміністративної відповідальності.

23.12.2020 за супровідним листом вих. № 9932 т.в.о. начальника Краснопільського відділення поліції Охтирського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Сумській області Ганжала А. направив на адресу Краснопільського районного суду Сумської області адміністративний матеріал у відношенні ОСОБА_1 за частиною першою статті 122-2 КУпАП України після доопрацювання.

У судовому засіданні ОСОБА_1 надав пояснення стосовно подій, які відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Заслухавши учасника судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, суддя дійшла наступних висновків.

За змістом частини 1 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, які надійшли до суду після доопрацювання, ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП України.

Частина 1 ст. 122-2 КУпАП України передбачає відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Згідно п. 2.4 Правил дорожнього руху, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Суддею встановлено, що у процесі усунення недоліків протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 212086 від 20.11.2020 його доопрацювання здійснене шляхом занесення до змісту протоколу кваліфікуючої ознаки адміністративного правопорушення частини першої статті 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Водночас суддя вважає за необхідне наголосити, що вимоги до протоколу про адміністративне порушення викладені у статті 256 КУпАП, а саме у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Порядок оформлення в органах Національної поліції України, у тому числі у її структурних (відокремлених) підрозділах матеріалів, зокрема й протоколів про адміністративні правопорушення, встановлений Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015року № 1376.

Згідно п. 7 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 20.11.2020 відносно ОСОБА_1 , він підписаний останнім у день складання, а тому будь-які закреслення чи виправлення, а також додаткові записи до такого протоколу вноситись не можуть. Крім того, присутній у судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що копія протоколу, яка наявна у нього, не містить додаткових записів, унесених працівниками поліції у ході до оформлення матеріалів адміністративної справи.

В силу положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Зазначене свідчить про те, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може слугувати належним і достатнім доказом вчинення особою діяння, за яке її може бути притягнуто до адміністративної відповідальності. Факт вчинення такого правопорушення має бути підтверджений іншими доказами, на підставі яких суд може прийти до висновку про вину особи у вчиненому.

Відповідно до п. 15 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

У даній справі до протоколу про адміністративне правопорушення не додано взагалі жодного доказу, який би дав змогу встановити, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП. Сам протокол хоча і містить підписи осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак у протоколі не конкретизовано, ким є вказані особи (у графі «свідки чи потерпілі» не зазначено статусу цих осіб), а також до протоколу не долучено пояснень цих осіб на підтвердження обставин, викладених у протоколі.

Відтак за наданими документами неможливо встановити ані подію, ані склад адміністративного правопорушення, за вчинення якого ОСОБА_1 притягається до відповідальності.

При ухваленні судового рішення суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, яка згідно статті 17 Закону України «Про виконання та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року застосовується як джерело права.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У справі «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Отже під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням наведеного при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За результатом розгляду наданого адміністративного матеріалу суддею встановлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №212086 від 20.11.2020 внесено додатковий запис, а саме частину статті 122-2 КУпАП після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Аналіз встановлених судом обставин та досліджених доказів дає підстави для висновку про недопустимість як доказу протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №212086 від 20.11.2020 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, складеного з порушенням вимог Інструкції та законодавства про адміністративні правопорушення.

У даному випадку протокол про адміністративне правопорушення (серії ДПР18 №212086) не може слугувати належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Крім того, враховуючи, що до суду разом з протоколом про адміністративне правопорушення не подано жодного доказу, який міг би підтвердити обставини, викладені у цьому протоколі, суддя вважає вину особи, що притягається до адміністративної відповідальності, в спосіб, що визначений законодавством, не доведеною.

За загальним правилом склад адміністративного правопорушення - це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, наявність яких характеризує діяння як адміністративне правопорушення (проступок).

Відтак відсутність будь-якої з названих ознак виключає наявність складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази, вбачається, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

Стаття 247 КУпАП передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247 Кодексу).

Відтак суддя доходить висновку на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням положень ст. 283 КУпАП у разі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись статтями 245, 247, 251, 252, 268, 277, 280, 283-285, 287-291, 294 КУпАП, суддя

постановила:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Краснопільський районний суд Сумської області (стаття 294 КУпАП).

Суддя Ю.О. Зеря