ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/883/20Головуючий у 1-й інстанції Сидорак Г.Б.
Провадження № 33/817/35/21 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І. розглянуши в м. Тернополі у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Підволочиського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 (сорок) коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, а постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження у зв`язку із тим, що про існування оскаржуваної постанови останньому стало відомо шляхом отримання листа із постановою місцевого суду від 27 листопада 2020 року від представника ПАТ Укрпошти 12.12.2020, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Апелянт вважає, що висновки суду першої інстанції є суб`єктивними, помилковими, надуманими і передчасними, тобто такими, що не відповідають та суперечать як дійсним обставинам справи, так і вимогам норм матеріального і процесуального права, що привело до винесення незаконної постанови.

Також ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі зазначає, що місцевий суд у своєму рішенні безпідставно спирається як на доказ його вини на письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які не можуть вважатись належним доказом правомірності притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки ці особи в судовому засіданні не допитувались, а тому їх свідчення не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також апелянт вказує, що поліцейські мали б застосувати необхідні заходи безпеки, а саме відсторонити його від керування транспортним засобом, чого інспекторами поліції зроблено не було.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, проте до початку розгляду справи по суті на адресу апеляційного суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 про розгляд справи без його участі.

За таких обставин, керуючись ст. 268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наявних у справі доказів, яких достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Розглянувши матеріали справи, ознайомившись із доводами апеляційної скарги, в якій ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження та задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, прихожу до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду скаржнику слід поновити, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статей 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, відповідно до оскаржуваної постанови 10 вересня 2020 року на адресу Підволочиського районного суду надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до матеріалів справи 06 вересня 2020 року о 20.30 год. в м. Скалат по вул. Д. Галицького, Підволочиського району водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ2109», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України. Його дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 вересня 2020 р. начальником СРПП Підволочиського ВП Тернопільській області старшим лейтенантом Борисовим Є.В. щодо ОСОБА_1 був складений протокол про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПР18 №466030, згідно якого 06 вересня 2020 року о 20.30 год в м. Скалат по вул. Д. Галицького Підволочиського району водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ2109», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України. Дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

Що стосується порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена в тому числі КУпАП, керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

В свою чергу дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, /далі Інструкція/ огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п.3 ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п.п. 6, 7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України Про Національну поліцію поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Як вбачається із відеозапису із нагрудник камер інспекторів поліції, в ході патрулювання, на вимогу поліцейських зупинитись транспортний засіб марки «ВАЗ2109», д.н.з. НОМЕР_1 , водій даної вимоги не виконав та намагався втекти у невідомому напрямку. В ході переслідування ОСОБА_1 не впорався з керуванням та здійснив в`їзд у відбійник на узбіччі дороги.

Після цього поліцейським відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 466030 від 06 вересня 2020 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення всупереч доводам апелянта відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів у його достовірності не викликає.

Так, будь-які зауваження з приводу складеного поліцейськими адмінпротоколу чи інших матеріалів ОСОБА_1 не надавались та в матеріалах справи не містяться.

Обставини, викладені у протоколі про адмінправопорушення, підтверджуються письмовими показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких вбачається, що працівники поліції запропонували водію автомобіля марки «ВАЗ2109», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера чи пройти даний огляд в закладі охорони здоров`я, від чого останній відмовився.

Вказані вище письмові пояснення свідків підписані ними власноруч та сумнівів не викликають.

Таким чином, приймаючи рішення про встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції дослідив наявні у справі матеріали, а також відеоматеріали у їх сукупності, якими і обґрунтував свої висновки.

Тому, на думку судді апеляційного суду, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним вказаного адміністративного правопорушення є обґрунтованими та узгоджуються як з поясненнями свідків, так і з матеріалами справи.

Наведені доводи про незаконність постанови суду у зв`язку з тим, що судом першої інстанції не допитано свідків, є необґрунтованими, оскільки зазначені апелянтом відомості не викликані необхідністю з`ясування безпосередньо у свідків таких обставин, які з достовірністю встановлені здобутими по справі вищенаведеними доказами.

Більш того, дані особи не є свідками вчинення адміністративного правопорушення. Вони лише засвідчили пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Всі інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, інших доказів, які б могли поставити під сумнів рішення суду першої інстанції, не надано.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду обставин, які були б підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, не встановлено, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Строк на апеляційне оскарження поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 листопада 2020 року щодо нього без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя