Справа № 944/4697/20 Головуючий у 1 інстанції: Швед Н.П.
Провадження № 33/811/1919/20 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника -адвоката Тимощука Олександра Івановича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 10 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

цією постановою відмовлено у задоволенні клопотання ФОП " ОСОБА_2 " про передачу матеріалів справи на розгляд трудового колективу.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 31 жовтня 2020 року, об 02 год. 50 хв., на автомобільній дорозі Львів-Краковець 65км+500м, керував автомобілем марки "Ford Focus C-MAX" д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил Дорожнього Руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 10 грудня 2020 року та направити матеріали адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП на розгляд трудового колективу ФОП « ОСОБА_3 ».

В обґрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 покликається на те, що оскаржувана постанова є необґрунтованою та такою, що підлягає апеляційному оскарженню у зв`язку із неповнотою проведеного судового розгляду, на думку апелянта при винесенні цієї постанови суд першої інстанції порушив право на справедливий судовий розгляд, порушив принципи верховенства права, законності, рівності усіх учасників перед судом та законом, недостатньо аргументовано мотивував своє рішення, виніс його на основі власних припущень.

Зазначає, що 31.10.2020 поблизу магазину до нього підійшли невідомі особи та почали робити зауваження та в подальшому чіплятися, вказані особи викликали поліцію та повідомили неправдиву інформацію, а саме, що апелянт керував автомобілем та перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Апелянт наголошує, що фактично на нього склали протокол без жодного на те належного доказу, не перевіривши документи і зазначили, що ОСОБА_1 керував автомобілем, однак дану обставину заперечує повністю, скільки жодним автомобілем він не керував.

Вказує, що відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки автомобілем не керував, а тому і не мав обов`язку проходити такий. Зазначає, що вимагав надати відповідний сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, яким мали намір проводити огляд, оскільки не боявся і був готовий до такого, однак дана вимога не була виконана.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності звертає увагу, що його дружина хворіє, і на його утриманні перебувають малолітні діти, документи на підтвердження зазначених обставин ОСОБА_4 мав намір подати наступного судового засідання, однак прибувши в суд першої інстанції йому стало відомо, що постанова у даній справі винесена.

Вказує, що з метою спростування даних викладений у протоколі про адміністративне правопорушення та підтвердження правдивості свідчень апелянта, в процесі судового розгляду він мав намір заявити клопотання про допит свідків, які зазначені в протоколі з метою підтвердження власної позиції, також подав письмові пояснення, які викладають всі обставини справи та ставлять під сумнів документи складені працівниками поліції. Однак судом було позбавлено апелянта такого права, при допиті даних свідків суд повинен був дослідити протокол про адміністративне правопорушення і встановити правдивість його слів, однак суд не викликав та не встановлював даних осіб.

Крім цього, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не надав апелянту можливості додати документи, які свідчать про важкий матеріальний стан його сім`ї, що зумовлений хворобливим станом його дружини ОСОБА_5 , а також те, що на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей. Позбавлення права керування транспортним засобом та накладення штрафу ставить у складне становище не тільки особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, але й створить додаткові складнощі для його сім`ї, оскільки транспортний засіб це єдине джерело доходу в їхній сім`ї, а також він необхідний для належного забезпечення виховного та навчального процесу дітей, відвідування лікарів дружиною. Так, ОСОБА_1 працює водієм-далекобійником та перебуває у регулярних відрядженнях за кордоном, що змушує та покладає обов`язок дотримуватися правил дорожнього руху і мати посвідчення водія, а позбавлення даного права тягне за собою звільнення з роботи.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Тимощука О.І. на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення виходячи з наступного.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, зобов`язаний був з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина перша ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що відповідає фактичним обставинам справи.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав свої апеляційні вимоги та зазначив, що не заперечує своєї відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, проте вказує, що автомобілем не керував, а тому і не мав обов`язку проходити даний огляд, також наголосив, що підтримує клопотання про передачу матеріалів справи на розгляд трудового колективу.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №084812 від 31.10.2020 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , відеозаписом на DVD-R диску із нагрудної камери спостереження поліцейського та самим письмовим клопотанням ОСОБА_1 , відповідно до якого просить передати матеріали справи відносно нього на розгляд трудового колективу, а також іншими доказами, які наявні в матеріалах справи, яким суд дав належну оцінку.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від серії БД №084812 від 31.10.2020 року, ОСОБА_1 31 жовтня 2020 року, об 02 год. 50 хв., на автомобільній дорозі Львів-Краковець 65км+500м, керував автомобілем марки "Ford Focus C-MAX" д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил Дорожнього Руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Викладені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (а.с.3,4), які ствердили, що 31 жовтня 2020 року о 02 год. 30 хв. такі були свідками керування ОСОБА_1 автомобілем марки "Ford Focus C-MAX" д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, водій ОСОБА_1 у присутності вказаних свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується клопотання про закриття провадження у справі та передачу матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 на розгляд трудового колективу ФОП « ОСОБА_2 » то таке, на думку апеляційного суду, не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Так, у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, яке ставиться у провину ОСОБА_1 , за своїм характером є грубим правопорушенням в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та небезпечним для інших його учасників.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ч.1 ст. 21 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

За змістом закону таке звільнення від адміністративної відповідальності є не обов`язком, а правом суду, з урахуванням, зокрема, обставин, зазначених у ст. 33 КУпАП.

Застосування положень вищезазначеної статті щодо особи, яка визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, на думку апеляційного суду, суперечитиме меті законодавчого посилення відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, чи за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, яка має каральний та стримуючий характер.

Принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачає особливий підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

Відтак, питання доцільності застосування того чи іншого заходу громадського впливу ґрунтується виключно на внутрішньому переконанні судді за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення та не є імперативним обов`язком судді чи суду.

Таким чином з огляду на характер вчиненого адміністративного правопорушення, значну суспільну небезпеку та його можливі наслідки, з врахуванням особи правопорушника ОСОБА_1 , який себе винним не визнав та заперечив факт курування ним транспортним засобом, а отже не розкаюється у вчиненому, також зважаючи на мету застосування адміністративного стягнення, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для передачі матеріалів відносно ОСОБА_1 на розгляд трудового колективу.

Наведені в апеляційній скарзі обставини як на підставу передачі матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на розгляд трудового колективу враховуються при обранні адміністративного стягнення, однак такі не можуть бути безумовною підставою для застосування положення ст.21 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд вважає, що стягнення у вигляді адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 10 грудня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк