П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.01.2021 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Сарай А.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з управління Держпраці у Закарпатській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , фізичної особи-підприємця, за ч. 3 ст. 41 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Під час інспекційного відвідування з відеофіксацією встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснює свою діяльність за адресою АДРЕСА_2 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на підставі виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.06.2015 року.

Відповідно до витягу з реєстру платників Єдиного податку фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебуває на загальній системі оподаткування.

Під час проведення 12.10.2020 року інспекційного відвідування з відеофіксацією за місцем здійснення діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в АДРЕСА_2 , магазин «АВС», знаходилася і виконувала роботу з реалізації продуктів харчування без укладеного трудового договору ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що проживає в АДРЕСА_3 , яка повідомила, що стажується один місяць на посаді продавця та жодних договорів з нею не укладалося.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 у письмовому поясненні від 12.10.2020 року повідомила, що ОСОБА_2 виходить їй допомагати на 1 годину, коли вона відсутня і на даний час не укладала з нею жодних договорів.

Відповідно до положень ст. 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи.

Пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 24 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі, додержання якої є обов`язковою при укладенні трудового договору з фізичною особою.

Згідно з ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 допустила до виконання роботи ОСОБА_2 без укладання з нею трудового договору, чим порушила вимоги ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України.

ОСОБА_1 у судові засідання, призначені на 18.11, 24.11.2020 року та 13.01.2021 року не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялася шляхом надсилання судових повісток про виклик рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення та через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки не повідомлено.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, стверджується зібраними у справі доказами: протоколом про адміністративне правопорушення № ЗК390/215/АВ/П/ПТ від 13.10.2020 року; актом інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ЗК390/215/АВ від 13.10.2020 року; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 12.10.2020 року; наявними у матеріалах справи та дослідженими відеозаписами, що містяться на DVD-диску, що доданий до протоколу.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені статтею 38 цього Кодексу.

Беручи до уваги, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення 12.10.2020 року та на момент розгляду справи закінчився встановлений ч. 2 ст. 38 КУпАП трьохмісячний строк для накладення адміністративного стягнення, вважаю, що провадження в даній справі слід закрити у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. ст. 38, 247 п. 7, 283-285, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 41 КУпАП, закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області А.І. Сарай