ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 598/1411/20Головуючий у 1-й інстанції Левків А.І.
Провадження № 33/817/251/21 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ст.183-1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2021 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Збаразького районного суду Тернопільської області від 12 жовтня 2021 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді 120 (ста двадцяти) годин суспільно корисних робіт. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

Згідно постанови, суд встановив, що 20 липня 2020 року державним виконавцем Федун М.І. при примусовому виконанні виконавчого листа №598/728/17 виданого 20 червня 2017 року виявлено, що боржником ОСОБА_1 допущено несплату аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, яка станом на 01.07.2020 року становить 26107,92 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження та скасувати постанову Збаразького районного суду Тернопільської області від 12 жовтня 2020 року, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. Вказує, що станом на 01.05.2021р. заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Свої вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції не враховано обставин, які пом`якшують відповідальність, а саме: майновий та сімейний стан, відсутність стабільного доходу, відсутність обставин, які б обтяжували відповідальність за вчинене правопорушення. Звертає увагу суду на те, що із протоколу про адміністративне правопорушення №8/20 від 20 липня 2020 року не вбачається, за якою частиною ст. 183-1 КУпАП він притягується до адміністративної відповідальності.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився і подав клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Що стосується клопотання апелянта щодо поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Збаразького районного суду Тернопільської області від 12 жовтня 2021 року, то його слід поновити, виходячи з наступного.

Як вбачається з постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності справа була розглянута без його участі. Доданими до апеляційної скарги матеріалами підтверджується, що копію постанови від 12 жовтня 2021 року ОСОБА_1 отримав 07 квітня 2021 року. Інших відомостей про дату вручення йому копії цієї постанови і виконання судом вимог ч.1 ст.285 КУпАП в матеріалах справи немає.

Апеляційну скаргу подано 17 квітня 2021 року, а тому з урахуванням наведеного, строк на апеляційне оскарження апелянту слід поновити, так як він пропущений з поважних причин.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, судом правильно враховані дані, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення №8/20 від 20 липня 2020 року, довідками про помісячний розрахунок заборгованості по аліментах, виконавчим листом №598/728/17, постановою про відкриття виконавчого провадження від 07 липня 2017 року, якими підтверджується наявність заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів на загальну суму 26107,92грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Таким чином, вина ОСОБА_1 доведена належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечує свого обов`язку по сплаті аліментів і встановленого в ході судового розгляду розміру заборгованості та не наводить жодних обставин, які би вказували на відсутність в його діях складу вказаного правопорушення і спростовували правильність висновків суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що станом на 01 травня 2021 року, тобто майже через п`ять місяців після винесення оскарженої постанови заборгованість по аліментах погашена не спростовує факту наявності такої заборгованості в минулому і правильності висновків суду першої інстанції, які викладені в оскарженій постанові.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги про скасування постанови суду і закриття провадження у справі з тих підстав, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано номер частини статті, за якою його складено, апеляційний суд приходить до переконання, що в даному випадку цей недолік протоколу не призвів до порушення права на захист, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення №8/20 від 20 липня 2020 року відносно ОСОБА_1 зазначено зміст диспозиції ч.1 ст.181-3 КУпАП, а саме вказано про наявність складу правопорушення, яке полягає в тому, що станом на 01.07.2020р. ОСОБА_1 допустив заборгованість зі сплати аліментів на підставі виконавчого листа №598/728/17 від 04.07.2017р. в сумі 26107,92 грн., сукупний розмір якої перевищує суму аліментних платежів за шість місяців.

Також, з доданого до цього протокол заборгованості (а.с.9) вбачається, що ОСОБА_2 аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму доходів громадян, що становило 1013,5 - 1109 грн., в період з червня 2019 року по червень 2020 року взагалі не сплачував.

Доводи апеляційної скарги, що при накладенні адміністративного стягнення суд не врахував обставини, які пом`якшують відповідальність, а саме майновий та сімейний стан, та відсутність обставин, які би обтяжували відповідальність за вчинене правопорушення є безпідставними, оскільки до апеляційної скарги не додано доказів будь-яких інших відомостей про особу правопорушника, які би впливали на обґрунтованість і законність винесеної відносно нього постанови суду.

Крім того, санкція ч.1 ст.181-3 КУпАП не передбачає будь-якого іншого виду стягнення крім виконання суспільно корисних робіт на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, суд першої інстанції врахувавши характер вчиненого та відомості про особу порушника наклав на нього стягнення у мінімальному розмірі, а саме 120 годин суспільно корисних робіт.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, що викладені в апеляційній скарзі, не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Збаразького районного суду Тернопільської області від 12 жовтня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Збаразького районного суду Тернопільської області від 12 жовтня 2020 року відносно нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя