Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/40/21
№ провадження 3/624/132/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

смт. Кегичівка 20 травня 2021 року

Суддя Кегичівського районного суду Харківської області Куст Н.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно якого:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Великі Бучки Сахновщинського району Харківської області, не працює, освіта середня, одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2020 року о 23 год 00 хв в с. Вовківка, Кегичівського району, Харківської області ОСОБА_1 передав керування свого автомобіля ВАЗ 2101 державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 , який на той час перебував у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9.г Правил дорожнього руху.

У зв`язку з цим, дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП та підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи.

17 березня 2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», відповідно до якого внесені зміни до ст.38 КУпАП, зокрема після частини п`ятої доповнено новою частиною такого змісту: «Адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення».

Разом з тим, відповідно до ч. 1,2 ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під часі за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Статтею 58 Конституції України, визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Враховуючи, що датою вчинення адміністративного правопорушення у протоколі вказано 20 грудня 2020 року, суд вважає за необхідне при розгляді даної справи керуватися редакцією закону, яка діяла на час вчинення адміністративного правопорушення, тобто в редакції ст. 38 КУпАП (Закону від 01 травня 2016 року, підстава - 889-VIII), оскільки вона пом`якшує відповідальність за даним адміністративним правопорушенням.

Судом встановлено, що подія зазначеного адміністративного правопорушення мала місце за межами 3-х місячного строку накладення адміністративного стягнення, встановленого ст. 38 КУпАП, що унеможливлює винесення постанови про накладення адміністративного стягнення і підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

При цьому, суд виходить з того, що КУпАП чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії.

Приписи статті 247 КУпАП є імперативними і вказують на те, що суд повинен лише закрити провадження, і не вирішувати при цьому жодних інших питань.

Отже, після виключення провадження унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності і наявні підстави вважати, що у суду відсутні повноваження необхідності з`ясувати і встановлювати вину чи невинуватість особи у постанові про закриття провадження у справі.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини (пункт 137 рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України») строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпечення юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними. Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

З урахуванням положень п.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення Європейського суду з прав людини в справі «Грабчук проти України» від 21 вересня 2006 року, де в пункті 45 Суд дійшов висновку проте, що рішення про закриття кримінальної справи, до яких Суд відносить і справи про адміністративні правопорушення, не повинні бути «сформульовані у термінах, які не залишають сумніву щодо погляду на те, що заявниця вчинила злочин». За цих обставин Суд вважав, що такі формулювання становлять порушення презумпції невинуватості передбачені п.2 ст. 6 Конвенції.

На підставі ч.3 узагальненого науково-консультативного висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 38, п. 7 ст. 247, п. 3 ст. 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу в апеляційний суд Харківської області через Кегичівський районний суд Харківської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Н.М. Куст