Справа № 169/208/21
Провадження № 3/169/461/21
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року смт Турійськ

Суддя Турійського районного суду Волинської області Хвіц Г.Й.,

розглянувши матеріали, які надійшли від сектору поліцейської діяльності №1 (сел.Турійськ) Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя: АДРЕСА_1 , притягався до адміністративної відповідальності 13 липня 2020 року за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ :

24 лютого 2021 року о 22 годині 10 хвилин ОСОБА_1 , керуючи в с. Клюськ Турійського району Волинської області належним ОСОБА_2 автомобілем марки "ВАЗ 2104", номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини), повторно протягом року всупереч пункту 2.5 Правил дорожнього руху України відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується телефонограмою Турійського районного суду Волинської області від 09 квітня 2021 року.

Крім того, на адресу, яку особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначила при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а саме: АДРЕСА_1 , направлялася судова повістка, однак, поштове відправлення з повісткою повернуто до суду. Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_1 уникає отримання судової повістки.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» констатував, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Суддя констатує, що правопорушнику відомо про наявність в провадженні суду справи про адміністративне правопорушення відносно нього, однак, він рухом справи не цікавиться та не вживає заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження.

Частиною першою статті 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З огляду на те, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, були створені усі умови для реалізації наданого їй права на участь у розгляді справи, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 свідомо ухиляється від явки на виклик до суду шляхом зловживання наданими йому процесуальними правами і таким чином намагається уникнути притягнення його до адміністративної відповідальності.

Враховуючи скорочений строк, протягом якого на особу може бути накладене адміністративне стягнення та наведені положення закону, суд розглядає справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням пункту 1 статті 6 даної Конвенції. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

За таких обставин суддя вважає, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, а тому неявка його до суду не перешкоджає розгляду справи по суті.

Всебічно, повно й об`єктивно дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суддя дійшов такого висновку.

ОСОБА_1 ставиться у провину те, що будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, повторно протягом року вчинив порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, яким встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою статті 130 КУпАП, встановлена частиною другою статті 130 КУпАП.

За змістом частини першої статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння.

Пунктами 2, 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до пункту 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Аналіз наведених положень нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що законодавством чітко визначено порядок і послідовність дій поліцейського при проведенні огляду на стан сп`яніння і підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до постанови Турійського районного суду Волинської області від 13 липня 2020 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення в межах санкції зазначеної статті.

Таким чином ОСОБА_1 , будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, повторно протягом року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 130 КУпАП.

Жодних розумних сумнівів щодо належності та допустимості наявних в матеріалах справи доказів, щодо достовірності письмових пояснень свідків у судді немає.

Крім того, факт вчинення ОСОБА_1 цього правопорушення стверджується й протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 484704 від 24 лютого 2021 року, поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 24 лютого 2021 року, рапортом інспектора з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності №1 (сел.Турійськ) Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області старшого лейтенанта поліції Кедича О.В. від 25 лютого 2021 року, ДВД диском із записом, який свідчить про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, копією постанови Турійського районного суду Волинської області від 13 липня 2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за частиною першою статті 130 КУпАП.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення, немає.

Згідно довідки сектору поліцейської діяльності №1 (сел.Турійськ) Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області від 03 березня 2021 року №618/57/4/01-2021 ОСОБА_1 видане посвідчення водія серії НОМЕР_2 .

А тому, враховуючи характер вчиненого правопорушення та особу порушника, який вже притягався до адміністративної відповідальності, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також, виходячи із визначеної законом мети адміністративного стягнення, суддя дійшов висновку, що в цьому випадку на ОСОБА_1 доцільно накласти адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, пункту 5 частини другої статті 4 Закону України Про судовий збір з ОСОБА_1 слід стягнути в дохід держави 454 гривні судового збору.

Керуючись статтями 33, 40-1, 221, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя