20.05.2021
Справа № 331/1130/21
Провадження № 3/331/577/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року місто Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Стратій Є.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

- до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 21 лютого 2021 року об 22 год. 50 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем Audi A6, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки ТЗ з використанням спеціального технічного приладу та у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків. Від керування ТЗ відсторонений. Про повторність попереджений. ТЗ

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надавши у судове засідання через канцелярію суду свої письмові пояснення в яких зазначив, що дійсно, 21.02.2021 року біля 22 год. 50 хв. в м. Запоріжжя на проспекті Соборному я керуючи т.з. Ауді А6 д.н. НОМЕР_1 , з забезпеченням безпеки дорожнього руху, разом з пасажиром ОСОБА_2 здійснив проїзд перехрестя на зелений миготливий сигнал світлофора, який дозволяє рух. Його наздогнав і зупинив шляхом включення маячків червоного та синього кольору, подачею звукового сигналу поліцейський патрульний автомобіль. Він зупинився. З поліцейського автомобілю до нього підійшла поліцейський взводу №2 роти №2 батальйону 4 УПП в Запорізькій області старший сержант поліції ОСОБА_3 та сказала що він порушив правила дорожнього руху. Він розгубився та не зрозумів, що які саме Правила дорожнього руху забороняють мій рух на жовтий, якщо він виїхав на перехрестя на зелений миготливий сигнал світлофору, який дозволяє рух. І не зрозумів про червоний, бо проїхав перехрестя на жовтий, коли ще червоний сигнал не змінив жовтий. Оскільки поліцейська ОСОБА_3 говорила дуже привітно, щиро, доброзичливо, він передав документи: поліс обов`язкового страхування водіїв, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, своє посвідчення водія поліцейській ОСОБА_3 , розраховуючи, що вона подивиться документи і поверне. Через деякий час поліцейський ОСОБА_3 повернулася разом з напарником другим поліцейським ОСОБА_4 , останній його запитав, чи правда, що він обвинувачується у побитті поліцейських у м. Василівка. Він відповів, що це правда, проте я повинен був захищати неповнолітнього брата, оскільки бійку розпочали самі п`яні потерпілі тим, що побили абсолютно тверезого п`ятнадцятирічного неповнолітнього меншого брата. На це поліцейські ОСОБА_4 та ОСОБА_3 почали говорити, що йому необхідно поїхати до медичного закладу для проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння. Він почав говорити поліцейським, що вони його навмисно безпідставно незаконно зупинили, бо він нічого не порушив під час проїзду перехрестя. Нащо поліцейські сказали, що у них є відеозапис його проїзду перехрестя. А коли він попросив показати цей відеозапис, вони відповіли, що покажуть пізніше, проте так і не показали цього відеозапису. А на цьому відеозаписі повинно бути видно, що він виїхав на перехрестя на зелений миготливий сигнал. Він відмовився їхати, бо був абсолютно тверезий. Також попросив поліцейського ОСОБА_3 провести огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу алкотестера на місці зупинки автомобіля. Проте поліцейський ОСОБА_3 нічого не відповіла, а поліцейський ОСОБА_4 сказав, що такий огляд був би можливий, якщо б я не обвинувачувався у побитті їхніх колег поліцейських. Він розумів, що поліцейські ОСОБА_3 і ОСОБА_4 поводять незаконно, я розумів, якщо він залишиться на одинці з поліцейськими, то отримає провокацію з їх боку і буде нове кримінальне провадженні, тому почав вмовляти поліцейських, навіть обіцяв віддячити «за світлофор» штрафом. Але ОСОБА_3 і ОСОБА_4 прямо говорили, що через його обвинувачення у побитті поліцейських, вони не будуть проводити мій огляд на мій огляд на стан з використанням спеціального технічного засобу алкотестера на місці зупинки мого автомобіля, що йому треба буде їхати з ними. Поліцейські навіть пропонували відвести пассажира ОСОБА_2 , щоб він залишився з ними на одинці. Він звісно розумів, що очевидно вони готують якусь провокацію, тому змушений був відмовитись. На його відмову, поліцейський ОСОБА_3 запросила двох свідків, і в присутності цих свідків запропонувала йому поїхати до медичного закладу для проходження освідування на стан алкогольного або наркотичного сп`яніння, і запитала у нього чи поїде він проходити освідування. Він відповів, що відмовляється.Після чого поліцейський ОСОБА_3 повідомила, що відстороняє його від керування транспортним засобом та буде складати протокол про адміністративне правопорушення. Він запитав у поліцейського ОСОБА_3 навіщо вона сказала при свідках про освідування на стан наркотичного сп`яніння. На що поліцейський ОСОБА_3 відповіла, що вона помилилася і в протоколі не буде писати ні про яке наркотичне сп`яніння. Після цього поліцейський ОСОБА_3 у патрульному автомобілі склала протокол про адміністративне правопорушення, відпустила свідків і підійшла до нього, запропонувавши підписати протокол. Він відповів, що не погоджується підписувати протокол, бо не перебуває у стані алкогольного сп`яніння, тверезий, він не читав протоколу і не отримав копії протоколу. На що поліцейський ОСОБА_3 сказала, що у разі моєї відмови від підписання протоколу не отримає тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом і не зможе поїхати додому, а у разі, якщо підпише протокол, то вона вручить тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом і дозволить самому поїхати на своєму автомобілі додому. Він погодився, підписав протокол, не читав і не отримував копію протоколу та попросив поліцейського ОСОБА_3 вручити копію протоколу. На це поліцейський ОСОБА_5 вручила йому лише тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом і відповіла, що він вільний їхати додому, копія протоколу йому надійде поштою додому, де він зможе ознайомитися з протоколом. Що він підписував знає, бо не встиг подивитися. Потім він сів у свій автомобіль і поїхав додому разом з пасажиром ОСОБА_2 , який був очевидцем усіх цих подій.

У судовому засіданні представник ОСОБА_6 адвокат Галчанський С.В. надав пояснення аналогічні викладені у поясненнях ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Галчанського С.В., дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 245 КУпАП одними із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи записів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП. орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Предметом доказування винуватості особи за складом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України є факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та факт відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

В судовому засіданні встановлено , що відповідно до наданого до протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалів доданих до нього відсутні будь-які пояснення особи , яка притягається до адміністративної відповідальності, як в самому протоколі так і на окремому аркуші.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

У Постанові ВСУ від 23.10.19 по справі № 357/10134/17 викладена правова позиція щодо доказів у справі про адміністративні правопорушення (п.33-36).

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічного порядку та безпеки може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах автоматичну фото- та відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману з автоматичної фото- та відеотехніки, що знаходиться у чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання ПДР.

Згідно Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення (розділ 1 п.2 п.п.1).

Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки (розділ 3 п.2).

Наведене свідчить, що з метою фіксації фактів порушення водіями Правил дорожнього руху України передбачено проведення поліцейськими відеозапису за допомогою відеореєстратора патрульної машини та нагрудних камер, які є належними та допустимими доказами, на підставі яких встановлюються фактичні обставини справи, у тому числі, доведення винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, правопорушення вчинено 21 лютого 2021 року об 22 год. 50 хв., натомість відповідно до матеріалів відеозапису долученого до матеріалів справи, о 22 год. 53 хв. автомобіль ОСОБА_1 зупиняють співробітники поліції, тобто фактичний час зупинки автомобіля співробітниками поліції не відповідає тому часу який зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні оглянуто диск, долучений до справи про адміністративне правопорушення, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 21.02.2021 року о 22-50 не знайшов свого підтвердження в досліджених матеріалах справи, в тому числі у матеріалах відеофіксації правопорушення.

Як вбачається з пояснень свідка ОСОБА_2 , в той день його друг відвозив його на залізничний вокзал, вони закінчували рух по перехрестю на зелений мигаючий сигнал світлофору. Після зупинки транспортного засобу співробітниками поліції ОСОБА_1 ніхто не роз`яснив права, не запропонували пройти медичний огляд на місці зупинки транспортного засобу, після складання протоколу про адміністративне правопорушення співробітниками поліції свідків відпустили, а вони сіли до авто ОСОБА_1 та поїхали .

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення після складання протоколу «транспортний засіб залишено без порушень ПДР та не створило перешкоди для інших учасників дорожнього руху.», натомість відповідно до пояснень свідка після складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сіли до авто та поїхали.

Оцінюючи надані суду докази у їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення « за відсутності розумних підстав для Сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Також в даному випадку суд вважає за необхідне застосувати рішення ЄСПЛ у справі «Малофєєв проти Росії та Карелін проти Росії», у яких суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В п. 2 Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини та адміністративні правопорушення на транспорті» містяться роз`яснення, що під керуванням слід розуміти виконання функцій водія під час руху транспортного засобу.

Таким чином, факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, яке інкримінується йому, не знайшов свого підтвердження, а, враховуючи, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, як передбачено ч. 3 ст. 62 Конституції України, це дає підстави дійти висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, а також обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, вважаю за необхідне закрити провадження у вищевказаній справі в зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 283-285 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду шляхом подачі через Жовтневий районний суд міста Запоріжжя апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Є.В. Стратій