Справа № 298/104/21
Номер провадження 3/298/179/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Зизич В.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи, які надійшли з Відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с.Чорноголова Великоберезнянського району Закарпатської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , незаміжньої, непрацюючої, яка до адміністративної відповідальності не притягувалася, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №000872 від 20 січня 2021 року, складеного інспектором ЮП СП Великоберезнянського ВП Ужгородського ВП ГУНП України в Закарпатській області Гайданка Д.В., "20 січня 2021 року в ході відвідування сім"ї ОСОБА_1 в будинку, де проживає семеро малолітніх дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , відсутні будь-які умови для проживання дітей, продукти харчування, меблі, одяг, засоби гігієни".

Дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №000872 від 20 січня 2021 року, слідує, що такий складено на громадянку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , особу якої встановлено на підставі паспорта серії НОМЕР_1 , виданого Великоберезнянським РВ УМВС України в Закарпатській області 23 жовтня 2014 року.

В той же час при встановленні в ході судового розгляду анкетних даних особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, судом встановлено її прізвище, ім"я по батькові згідно даних паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Великоберезнянським РВ УМВС України в Закарпатській області 23 жовтня 2014 року, а саме: ОСОБА_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що на момент обстеження її умов проживання та складання протоколу щодо неї, в житловому будинку проводився ремонт, тому вся мебель та речі з кімнат були винесені, на сьогоднішній день ремонтні роботи закінчені, вона все прибрала, кімнати в належному стані. Ствердила, що виконує обов"язки матері належним чином, її старші діти ходять до школи, інші - перебувають з нею вдома, оскільки вона знаходиться в декретній відпустці. Повідомила, що продукти харчування для дітей є в наявності, жиють скромно, від держави отримує близько 6 тис.грн. допомоги, цих коштів не вистачає. Показала, що після 20 січня 2021 року відповідні служби більше до неї не навідувались і повторно умови проживання дітей не перевіряли.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 зазначеного Кодексу передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Суддя звертає увагу, що допущені інспектором Гайданка Д.В. неточності (недоліки) щодо зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення відомостей про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, невірного викладу прізвища, імені, по батькові особи, щодо якої складений протокол, є неприпустим, свідчить про невідповідність змісту такого протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП.

Зазначаючи у фабулі протоколу відомості щодо відсутності у будинку, де проживають семеро малолітніх дітей, будь-яких умов для проживання дітей, продуктів харчування, мебелі, одягу, засобів гігієни, інспектор поліції не зазначив адреси місцезнаходження такого будинку, відтак місце вчинення правопорушення не конкретизовано.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_10 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частиною 6 вищезазначеного Закону передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Диспозиція ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Вказана норма є бланкетною, тобто у ній закріплюється лише загальні ознаки правила поведінки, тому обов`язковим є зазначення норми закону, яка визначає обов`язки щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, яку порушено суб`єктом обов`язків означеного вище правопорушення щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Так, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Між тим, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей, незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Вчинення даного адміністративного правопорушення характеризується умисною формою провини, а саме: особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Проте, у протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє посилання на те, від яких саме обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання дітей ухилилася ОСОБА_11 ,не конкретизовано суті адміністративного правопорушення, не зазначено жодних доказів, на підставі яких інспектор поліції дійшов висновку, що ОСОБА_11 ухилялася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх дітей, в чому конкретно це виражається та чим конкретно це підтверджується, не визначено, які саме неправомірні діяння ОСОБА_12 вказують на її ухилення від батьківських обов`язків.

На підтвердження вини ОСОБА_12 надано копію акту обстеження умов проживання, яка через погану якість копіювання є нечитабельною, даних щодо дати складання такого акту неможливо встановити.

Інспектор поліції, наводячи в протоколі про адміністративне правопорушення дані щодо відсутності в будинку будь-яких умов для проживання дітей, продуктів харчування, мебелі, одягу, засобів гігієни, в той же час в рапорті від 20 січня 2021 року вказує на недостатність кількості одягу та продуктів харчування для дітей. Такі формулювання викладу встановлених іспектором обставин є суперечливими, що ставить під сумнів достовірність даних, зазначених в протоколі.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи. Крім того, суддя констатує, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_12 складено з порушеннями ст. 256 КУпАП.

З огляду на викладене, виходячи з аналізу вказаного вище законодавства, суд приходить до висновку, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, неведені вище норми матеріального права застосовані не були, оскільки не конкретизовано, у який спосіб особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх дітей, та яких саме обов`язків така особа не виконала, що прямо суперечить принципу правової визначеності, закріпленому у рішеннях ЄСПЛ (п. 31 по справі «Ракевич проти Росії» та п. 109 по справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови»), згідно якого «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінивши докази у справі, проаналізувавши їх у сукупності, суддя приходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, не підтверджена наявними доказами, а відтак провадження у справі підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ч. 1 ст. 184, п. 1 ст. 247, ст.ст. 256, 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Зизич В.В.