Єдиний унікальний номер 341/530/21
Номер провадження 3/341/431/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року місто Галич

Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Мергель М. Р. розглянув справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною четвертою статті 140 КУпАП щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

в с т а н о в и в :

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 24 березня 2021 року № 049656 ОСОБА_1 вчинив порушення правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на автомобільних дорогах і вулицях місць провадження робіт за наступних обставин.

21.02.2021 о 21 годин 00 хвилин на автодорозі Н-09 (343 км+070) Галицького району Івано-Франківської області ОСОБА_1 , будучи посадовою особою відповідальною за експлуатаційний стан, не вжив заходів щодо ліквідації ямкості на проїзній частині дороги (0,66*0,90)* (0,93*0,70), чим порушив правила, норми та стандарти утримання автодоріг п. 3. 1. 1 ДСТУ 358797, що стало супутньою причиною ДТП за участю транспортного засобу DMW-328, н. з. НОМЕР_1 , з матеріальними збитками. За вказане діяння передбачена відповідальність за ч. 4 ст.140 КУпАП.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

У судове засідання 20.05.2021 ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення поштового повідомлення на адресу, яка указана у протоколі № 049656. Відповідно до результату відстеження Укрпошти ОСОБА_1 повідомлено про надходження на його адресу поштового відправлення. Заяви про відкладення розгляду справи не надіслав.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, була обізнана про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, не вжила заходів для явки до суду, не подала письмових заперечень проти протоколу, тому вважаю, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП. Отже, вважаю, що справу можна розглянути без участі особи. Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Констатую, що у протоколі про адміністративне правопорушення № 049656 міститься підпис ОСОБА_1 , який свідчить про ознайомлення зі змістом цього документа, де чітко зазначено, що справа буде розглядатися судом у місті Галичі. Водночас, ОСОБА_1 з 24.03.2021 до моменту розгляду справи у суд жодних дій, спрямованих на участь у цій справі не вчиняв, поводив себе пасивно, жодних клопотань чи заяв до суду не подавав.

Правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 140 КУпАП, не входить до переліку справ, передбачених ч. 2 ст. 268 КУпАП, розгляд яких необхідно проводити з обов`язковою присутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому враховуючи неявку ОСОБА_1 без поважної причини у судове засідання, вважаю за можливе справу розглядати без його участі.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приписами ч. 4 ст. 140 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення, передбачені частинами першою, другою або третьою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - що тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб, громадян - суб`єктів господарської діяльності в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП полягає у порушенні правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд.

Суб`єктами правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 140 КУпАП є посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утримані автомобільних доріг, зокрема, своєчасному та якісному виконані експлуатаційних робіт відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху, постійному контролюванні експлуатаційного стану усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а у разі неможливості це зробити невідкладно позначити їх дорожніми знаками тощо.

Відповідно до п 3.1.1 ДСТУ 3587-97 покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до чинного законодавства України протокол про адміністративне правопорушення (ст. 256) є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме він має містити повні та точні відомості про вчинення правопорушення, його кваліфікацію, дані про потерпілих, свідків, якщо вони є. Саме протокол про адміністративне правопорушення є документом, в якому формулюється суть правопорушення.

Водночас, наявний у матеріалах справи протокол від 24 березня 2021 року серії ДПР 18 № 049656 не є підтверджуючим доказом вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення, оскільки не відповідає дійсним обставинам справи, складений всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, зокрема до матеріалів справи не долучено жодних документів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 є саме тією посадовою особою, яка відповідальна за дотриманням вказаних правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць. Що саме ОСОБА_1 є відповідальним за належну експлуатацію, утримання та поточний ремонт автомобільної дороги на ділянці дороги Н-09 (343 км+070) Галицького району Івано-Франківської області. В свою чергу ні протокол, ні матеріали справи не містять також доказів про те, що ОСОБА_1 дійсно є посадовою особою, на яку покладені обов`язки з приводу нагляду за дотримання правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільної дороги на ділянці дороги Н-09 (343 км+070) Галицького району Івано-Франківської області, що робить неможливим притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за указане в протоколі правопорушення.

Згідно зі ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Суддя звертає увагу на те, що в акті обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 22.02.2021 року у графі забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянки дороги (вулиці) покладається на ПБС, а не на керівника чи посадову особу ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження і на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

ЄСПЛ наголошує, що у разі самостійного визначення кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладену практику ЄСПЛ суддя під час розгляду справ про адміністративні правопорушення позбавлений можливості самостійно уточнювати (здійснювати) кваліфікацію діяння особи, стосовно якої розглядається справа.

Так само, надсилання протоколу про адміністративне правопорушення до органу (посадової особи), який його склав, для забезпечення дооформлення цього джерела доказів, усунення виявлених недоліків, які перешкоджають притягнути особу до адміністративної відповідальності, однозначно становитиме порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки у цьому випадку суддя буде діяти не як безсторонній і незалежний суб`єкт розгляду справи, а неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються інші відомості, необхідні для вирішення справи, а саме посада особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення. У протоколі не зазначено, отже не в повній мірі відповідає вимогам КУпАП.

Зважаючи на те, що суддя позбавлений можливості самостійно збирати докази того, що ОСОБА_1 є відповідальною особою за дотриманням правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць, доходжу висновку про те, що у визначений законодавством спосіб належними доказами не доведено наявність у діях вказаної особи складу адміністративного правопорушення, за яке її може бути притягнуто до відповідальності у межах цієї справи.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Інспектор поліції не дотримався вимог ст. 251 КУпАП та не зібрав доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП. До матеріалів справи не додав належних та достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.140 КУпАП.

Оцінивши докази, доходжу висновку про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять даних щодо складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 140 КУпАП необхідно закрити за відсутністю доказів наявності у діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 140, 247, 283, 284, 285 КУпАП, суддя

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною четвертою статті 140 КУпАП, щодо ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Галицький районний суд Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

СуддяМ. Р. Мергель