печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2021 року суддя Печерського районного суду м. Києва Константінова К.Е., за участю секретаря Кузуб А.Т., прокурора Кота Н.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в м. Києві ДСР НП України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 , будучи звільненим 31.10.2019 з посади першого заступника начальника Інституту Управління державної охорони України, яка відноситься до посадових та службових осіб інших державних органів, відповідно до підпункту «и» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог абзацу 2 частини 2 статті 45 даного Закону, припинивши виконання функцій держави, 30.06.2020 о 15:11 несвоєчасно, без поважних причин, подав в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2019 рік (після звільнення), шляхом заповнення електронної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за наступних обставин.

Так, відповідно до Наказу Управління державної охорони України від 18.01.2016 № 25-ос полковника ОСОБА_1 призначено на посаду першого заступника начальника Інституту Управління державної охорони України.

Відповідно до підпункту «и» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» посадові та державні особи інших державних органів є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» Управління державної охорони України є державним правоохоронним органом спеціального призначення, підпорядкованим Президентові України та підконтрольним Верховній Раді України.

У відповідності до статті 1 вказаного Закону суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» на військовослужбовців Управління державної охорони України поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції".

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи військовою посадовою особою Управління державної охорони України, є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Відповідно до витягу з наказу Управління державної охорони України - від 31.10.2019 № 780-ОС/дск полковника ОСОБА_1 першого заступника начальника Інституту Управління державної охорони України звільнено з військової служби у запас Служби безпеки України, згідно з підпунктом «г» пунктом 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

Абзацом 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Частиною 1 статті 45 даного Закону визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» військовослужбовці Управління державної охорони України зобов`язані подавати щороку до 1 квітня декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до Закону України "Про запобігання корупції".

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» встановлено, що декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які відповідно до статті 45 цього Закону подаються за минулий рік до 1 квітня, у 2020 році суб`єкти декларування подають до 1 червня.

23.10.2019 року ОСОБА_1 відповідно до абзацу другого частини другої ст. 45 та ст. 52-1 Закону України «Про запобігання України», зобов`язався наступного року після звільнення подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік та підписався, що положення Закону України «Про запобігання корупції» йому роз`яснені та зрозумілі.

Відповідно до публічної частини Реєстру ОСОБА_1 подав, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Реєстру декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2019 рік (після звільнення), лише 30.06.2020 о 15:11, а отже не своєчасно. Унікальний ідентифікатор документа в Реєстрі - 2a59ef4e-8b59-4clb-974c-e7df8812f5f8.

Вказане правопорушення виявлено 11.03.2021 року.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому адміністративному правопорушенні визнав частково, пояснив, що він не знав, що необхідно було подавати декларацію в електронному вигляді та в нього не було електронного ключа.

Прокурор Кот Н.В. пояснив, що при звільненні ОСОБА_1 підписав зобов`язання про необхідність подання декларації в електронній формі. Підтримав зміст протоколу, просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення і застосувати адміністративне стягнення у виді мінімального штрафу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та прокурора, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення, яка також підтверджується фактичними даними протоколу про адміністративне правопорушення №124 від 11.03.2021, іншими матеріалами справи в їх сукупності.

При цьому, судом приймалось до уваги те, що 23.10.2019 року ОСОБА_1 відповідно до абзацу другого частини другої ст. 45 та ст. 52-1 Закону України «Про запобігання України», зобов`язався наступного року після звільнення подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік та підписався, що положення Закону України «Про запобігання корупції» йому роз`яснені та зрозумілі (а.с.19).

Відтак, суд розцінює позицію ОСОБА_1 як надуману і безпідставну.

З урахуванням фактичних обставин справи суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, як несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів, а тому таке правопорушення не може бути визнане, як малозначне.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення суд у відповідності до положень ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушниці, його щире каяття, і вважає можливим у виховних цілях призначити стягнення у виді мінімального штрафу.

На підставі викладеного та керуючись, ч. 1 ст. 172-6, ст.283-287 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 850 гривень.

Штраф необхідно сплатити на наступні реквізити: UA0026007, Назва отримувача коштів: УК у Печерському районі/Печерс.р-н/21081100, Код отримувача/код ЄДРПОУ/37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету: 21081100, Призначення платежу: адміністративний штраф.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 гривні 00 копійок, який необхідно сплатити на наступні реквізити: Отримувач коштів: УК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/22030101, Код отримувача /код ЄДРПОУ/ 37993783, Рахунок отримувача: UA 0026007, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету: 22030101, Призначення платежу: судовий збір.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. При здійснення примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення до виконання 3 (три) місяці.

Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя К.Е. Константінова