ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 602/1109/20Головуючий у 1-й інстанції Костів Л.І.
Провадження № 33/817/17/21 Доповідач - Тиха І.М.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Вальчук М.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Лановецького районного суду Тернопільської області від 30 листопада 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП ,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Лановецького районного суду від 30 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням прав керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір 420 грн. 40 коп.

Згідно з даною постановою, ОСОБА_1 , 03 вересня 2020 року о 14 годині 20 хвилин по вул. Вишнівецькій в м.Ланівці Лановецького району Тернопільської області керував автомобілем марки GEELY MK CROSS н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився за допомогою газоаналізатора Alcotest-6820 № ARLH 0143 (повірка дійсна до 07.11.2020 року) , в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.9 (А) Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі та в доповненнях до неї адвокат Вальчук М.М. просить скасувати постанову суду та провадження по справі закрити у звязку з відсутністю у діях її підзахисного складу адміністративного правопорушення. Мотивує скарги тим, що суд всупереч вимогам ст.268 КУпАП за наявності клопотання про відкладення судового суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 та його захисника.

Посилається на те, що працівники поліції зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 без дотримання вимог ст.35 ЗУ Про Національну поліцію.

Звертає увагу судуна розбіжності в часі вчинення адмінправопорушення зазначеним у протоколі 14 год.20 хв. та зафіксованим на відеозаписах з нагрудних камер працівників поліції - 19 год. 53 хв.

Вказує, що ОСОБА_1 не погоджувався з результатом проведеного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу Драгер та виявив бажання пройти огляд у медичному закладі, що підтверджується наявним, в матеріалах відеозаписом. Однак після такого волевиявлення відеозапис зупиняється, та через 20 хвилин відеозапис продовжується та ОСОБА_1 відмовляється на камеру від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я та погоджується з результатом проведеного огляду на місці зупинки.

Зазначає, що протягом 20-хвилинної перерви між даними відеозаписам, працівниками поліції здійснювався психологічний тиск на ОСОБА_1 , шляхом погроз та його змусили відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі. В цей момент свідків уже не було, що підтверджується і самим відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції.

Крім цього, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки під час судового розгляду ОСОБА_1 та його захисник не були присутніми, а копію постанови ними отримано 07.12.2020 року.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши апелянта, який підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Вищезазначених вимог судом першої інстанції не дотримано.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння регламентується ст.266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 року (далі Порядок) та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкція).

Так, ззідно з положеннями вимог вказаних законодавчих актів огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП, вважається недійсним.

Перевіряючи доводи апелянта, судом оглянуто відеозаписи з камер працівників поліції та встановлені наступні обставини.

Як вбачається з наявного на аудіовізуальному диску відеозаписі NOR_0010, о 19:37:50 год. працівниками поліції проведено огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер, за участю двох свідків з результатом тесту висвітленим на екрані приладу 2,7 промілле. О 19:38:35 год. ОСОБА_1 вказує, що з результатом проведеного огляду він не погоджується та просить провести додатковий огляд у медичному закладі. О 19:38:48 год. працівник поліції, який проводить відеофіксацію, виключає камеру. З відеофайлу NOR_0011, вбачається що відеофіксація з місця події продовжується з 19:53:35 год. та на відеозаписі ОСОБА_1 на камеру зазначає, що з результатами проведеного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки погоджується та відмовляється від проходження такого огляду у медичному закладі. При цьому з даного відеозапису не вбачається чи були в цей момент присутніми двоє свідків. Окрім того, сама відмова звучала в більшій мірі із вуст працівника поліції, за яким ОСОБА_1 , повторював вказану позицію.

Таким чином, приходжу до переконання, що з урахуванням вищедосліджених відеозаписів, твердження апелянта, що протягом 20-хвилинної перерви між відеозаписам, працівниками поліції змусили ОСОБА_1 відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі та в цей момент свідків уже не було, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами та вважаю відмову від проходження огляду у медичному закладі, зафіксовану після 20 хвилинної перерви, відеозаписом, після того як особою було виявлено бажання пройти такий огляд, сумнівною.

Враховуючи вищезазначене, приходжу до переконання, що працівниками поліції при проведенні процедури огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, порушено вимоги ч.3 ст. 266 КУпАП, а тому проведений огляд на місці зупинки транспортного засобу слід вважати недійсним, в силу ч.5 ст.266 КУпАП.

Крім цього, судом першої інстанції було проігноровано клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Вальчук М.М. про виклик свідків, які не були допитаними у судовому засіданні з метою вказаних суперечностей.

В силу вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи увпродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру та встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативні правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми конституції є нормами прямої дії.

Відповідно до ст.62 Конституції, особи вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 за №9«Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що працівниками поліції не дотримано вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та статті 266 КУпАП, оскільки порушено процедуру огляду на стан сп`яніння, що в свою чергу не може доводити поза розумним сумнівом наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому суд приходить до висновку, що провадження в справі слід закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Крім цього приходжу до переконання, що апелянту слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду та визнати причини пропуску такого строку поважними.

На підставі наведеного, керуючись ст.247 ч.1 п.1,ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката Вальчук М.М. в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити, а постанову Лановецького районного суду від 30 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати.

Провадження про притягнення ОСОБА_1 до адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1.ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя