Номер провадження: 33/813/971/21
Номер справи місцевого суду: 523/6155/21
Головуючий у першій інстанції Далеко К.О.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати з розгляду цивільних справ Драгомерецького М.М.,

при секретарі: Павлючук Ю.В.,

переглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Богданова Олега Олеговича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси віл 02 червня 2021 року по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №187113 від 23.03.2021р., ОСОБА_1 03 березня 2021 року о 07.40 год., керуючи транспортним засобом MERCEDES-BENZ 200 номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: м. Одеса, вул. Степова 10, залишив місце ДТП, до якої був причетний, чим порушив п. 2.10.А ПДР, відповідальність за що передбачена ст. 122-4 КУпАП (а.с. 1).

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 02 червня 2021 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень, також стягнуто судовий збір в сумі 454 гривень (а.с. 47-48).

Не погодившись із вищевказаною постановою суду, 25 червня 2021 року адвокат Богданов О.О. в інтересах ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 02 червня 2021 року та закрити провадження по справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Крім того, адвокат Богданов О.О. в інтересах ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 02 червня 2021 року, мотивуючи тим, що в судовому засіданні під час винесення оскаржуваної постанови суду ні ОСОБА_1 , ні його адвокат присутні не були, копію постанови суду адвокат Богданов О.О. отримав особисто 16 червня 2021 року, про що є відмітка в матеріалах справи (а.с. 51-55).

Частиною 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладенні у клопотанні доводи, вважаю за можливе визнати причини пропущеного строку поважними та поновити адвокату Богданову О.О. в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 02 червня 2021 року.

Будучи належним чином повідомленим про місце і час розгляду справи, ні ОСОБА_1 , ні його адвокат Богданов О.О. 05 жовтня 2021 року в судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явились.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Неявка в судове засіданні особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформації про належне повідомлення цих осіб.

У справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

20 липня 2021 року в судовому засіданні апеляційного суду адвокат Богданов О.О. в інтересах ОСОБА_1 , підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити в повному обсязі.

З огляду на вищевикладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 та його адвоката, на підставі доводів, викладених в ній, а також доказів, які містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та накладаючи на нього відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції згідно із вимогами ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясував всі фактичні обставин, що мають істотне значення для її розгляду, ухваливши законне та обґрунтоване рішення.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Згідно із п. п. 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до вимог п. 2.10.А ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишитись на місці пригоди.

Залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - це дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу (п. 1.10 Правил дорожнього руху України).

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Згідно із ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційним судом встановлено, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП підтверджується, наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

1)протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №187113 від 23.03.2021р. (а.с. 1);

2)схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 03.03.2021р. (а.с. 5);

3)письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 4, 16);

4)відеозаписом із відеореєстратора з фіксацією моменту дорожньо-транспортної пригоди (диски а.с. 35).

Питання наявності у діях водія порушень ПДР та визнання особи винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення лежить у юридичній площині і відноситься виключно до компетенції суду.

Таким чином, оцінюючи вищезазначені докази окремо та в їх сукупності, ґрунтуючись на внутрішньому переконанні, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 03 березня 2021 року о 07.40 год., керуючи транспортним засобом MERCEDES-BENZ 200 номерний знак НОМЕР_1 , залишив місце ДТП, до якої він причетний, чим порушив п. 2.10.А ПДР, оскільки такий висновок ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи.

Апеляційний суд визнає безпідставними доводи апеляційної скарги відносно того, що протокол про адміністративне правопорушення складено із порушенням вимог закону, а саме в ньому не вірно зазначена назва вулиці на якій було вчинено адміністративне правопорушення, а тому такий протокол не може бути належним і допустимим доказом, оскільки зазначене в даному випадку не має суттєвого правового значення, не є вирішальними у прийнятті остаточного рішення, а тому не може бути підставою для визнання протоколу недопустим доказом по справі. Крім того, жодним чином не впливає на факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Зазначені недоліки апеляційний суд визнає опискою у зв`язку зі схожістю написання назв вулиць «Степна» та «Степова». При цьому наявний в матеріалах справи відеозапис повністю узгоджуються з обставинами справи, поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , наданими під час складання протоколу.

Апеляційний суд також звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №187113 від 23.03.2021р. підписаний безпосередньо ОСОБА_1 , та будь яких зауважень щодо зазначеного протоколу, під час його складання ОСОБА_1 не висловлював (а.с. 1).

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, відносно того, що дорожньо-транспортна пригода сталась з лише вини водія ОСОБА_2 , тому що саме він керуючи транспортним засобом та об`їжджаючи перешкоди на своєму шляху не пересвідчився в безпеці свого маневру, чим спричинив ДТП, з огляду на наступне.

Згідно положень КУпАП суд розглядає справу лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення і не вирішує питання щодо винуватості осіб, на яких протокол не складався.

Так, диспозиція статі 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Таким чином, в даному випадку суд розглядає справу лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення ДПР18 №187113 від 23.03.2021р., а тому вирішує питання щодо винуватості чи невинуватості ОСОБА_1 лише у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

В даному випадку на має суттєвого значення чиї саме дії чи бездіяльність призвели до виникнення ДТП.

При цьому, постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 02 червня 2021 року (справа №523/6124/21), встановлено факт дорожньо-транспортної пригоди та вину ОСОБА_1 у її вчиненні, вказана постанова скасована не була.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, не зважаючи на те, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнав, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП за порушення ним вимог п. 2.10.А ПДР України.

Зазначений висновок суду також відповідає завданням КУпАП, яким є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката Богданова Олега Олеговича в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 02 червня 2021 року.

Апеляційну скаргу адвоката Богданова Олега Олеговича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси віл 02 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький