Справа № 308/5837/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2021 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шумило Н.Б., за участю особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи, які надійшли з Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України,

не працюючої, яка проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.44-3, ст.173, ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:

ОСОБА_1 02.05.2021 року о 23 год. 15 хв. в м.Ужгород по вул.Баб`яка, 10, не мала при собі документів які посвідчують особу, чим порушила п.2 п.п.2 Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_1 02.05.2021 року о 23 год. 15 хв. в м.Ужгород по вул.Баб`яка, 10, в громадському місці, висловлювалась нецензурною лайкою в сторону працівників поліції, на зауваження припинити правопорушення не реагувала, перебувала з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода), чіплялась за форменний одяг, чим порушувала громадський порядок і спокій громадян, за що передбачено відповідальність ст.173 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_1 02.05.2021 року близько 23 год. 15 хв. в м.Ужгород по вул.Баб`яка, 10, перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, висловлювалася нецензурною лайкою в сторону поліцейських, чим вчинила дрібне хуліганство. На законну вимогу поліцейського ОСОБА_2 припинити правопорушення не реагувала та чіплялась за форменний одяг, при цьому продовжувала вчиняти протиправні дії, за що передбачено відповідальність ст.185 КУпАП.

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.05.2021 року справи про адміністративні правопорушення №308/5834/21 відносно ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП, №308/5836/21 відносно ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП та №308/5837/21 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП, об`єднано і постановлено розглядати в одному провадженні, присвоївши спільній справі №308/5837/21.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що дійсно у вказані у протоколах час та місце перебувала в м.Ужгород по вул.Баб`яка без документів які посвідчують особу, також визнала, що кричала на працівників патрульної поліції та висловлювалася нецензурною лайкою.

Заслухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол, дослідивши матеріали справ про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена відповідальність. Склад адміністративного правопорушення складає: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона.

Частиною першою 44-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Зазначена норма закону є бланкетною, тобто такою, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність, а тому у протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначена відповідна стаття певного нормативного акту (частина, пункт) та має бути викладено їх зміст.

Згідно вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Об`єктивною стороною складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є здійснення винною особою діянь, які прямо заборонені Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та деталізовані у постанові Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 року, рішеннями органів місцевого самоврядування.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ГР №177883 від 03.05.2021 року вказано, що ОСОБА_1 порушила вимоги п.2 п.п.2 Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року.

Разом з тим, у Постанові Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції чинній станом на 03.05.2021 року) відсутній п.2 п.п.2, про порушення якого зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином у протоколі про адміністративне правопорушення серії ГР №177883 від 03.05.2021 року не вказано яку норму Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року, порушила ОСОБА_1 , тобто не конкретизовано порушену норму закону, не розкрито повністю суті адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України всі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього ж Кодексу.

В силу положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Пунктом 1 ст.247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП не доведена, у зв`язку з чим, провадження у справі необхідно закрити на підставі п. 1ст. 247 КУпАП.

Відповідальність за ст. 173 КУпАП передбачено за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом адміністративного проступку, передбаченого ст. 173 КУпАП є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських містах в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме - громадське місце, яке дістало законодавче визначення як частина будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, зокрема під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

З суб`єктивної сторони правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, особа усвідомлює, що її дії, протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, окрім пояснень особи, підтверджується також матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ГР №177882 від 03.05.2021 року; протоколом про адміністративне затримання серії АА №009421 від 02.05.2021 року; копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР №177883 від 03.05.2021 року; копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №124633 від 03.05.2021 року; рапортом інспектора ВМАЗ УПП в Закарпатській області ДПП старшого лейтенанта поліції Е.Готри від 03.05.2021 року.

За статтею 185 КУпАП передбачено відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Відповідно до положень ч.2 ст.62 Закону України «Про національну поліцію» законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

Відповідно до пункту 7 Постанови Верховного Суду України № 8 від 26.06.1992 р. «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», згідно зі ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

На вказане тлумачення злісної непокори посилається Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2011 №10-рп/2011.

Таким чином, для притягнення особи до відповідальності за ст. 185 КУпАП необхідні дві складові: законне розпорядження або вимога працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, злісна непокора порушника.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, окрім пояснень особи, підтверджується також матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП №124633 від 03.05.2021 року; рапортом інспектора ВМАЗ УПП в Закарпатській області ДПП від 03.05.2021 року; копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР №177883 від 03.05.2021 року; копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №177883 від 03.05.2021 року.

Досліджені вище докази в своїй сукупності підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.173 КУпАП, ст.185 КУпАП, узгоджуються між собою та доповнюють один одного, а тому вважаю, що в її діях наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.173 КУпАП, ст.185 КУпАП.

Відповідно до вимог статті 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

З врахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу правопорушника, у сукупності із обставинами справи та ступенем тяжкості вчинених ним правопорушень, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст.23 КУпАП, беручи до уваги вимоги ч.2 ст.36 КУпАП, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення, в межах санкції ст.185 КУпАП у виді штрафу.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454,00 грн.

Керуючись ст.ст. 36, 40-1, 122-4, 124, 130, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ст.185 КУпАП, у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк звернення постанови для виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило