Справа № 211/1049/21
Провадження № 3/211/833/21
П о с т а н о в а

і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2021 року суддя Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Гіда О. С., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшла з Дніпропетровського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює поліцейським в Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції НПУ, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

-за ч.1 ст.172-6 КУпАП,-

за участю: прокурора Бойко А., особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 ,адвоката Стригунової Г.І.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 будучи особою, який звільнений з посади поліцейського взводу №2 роти № 5 ( м. Кривий Ріг) полку поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, тобто особою на яку розповсюджується обов`язок подачі декларації особою, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, після припинення діяльності пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме, ОСОБА_1 , звільнившись з посади поліцейського взводу № 2 роти № 5 ( м. Кривий Ріг) полку поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, тобто припинивши свою діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до підпункту «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст.. 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 2 ст.45 даного Закону, п.п. 3 п. 5 розділу 2 порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016, № 3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», перебуваючи за місцем мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 несвоєчасно, тобто поза межами терміну подачі декларації після звільнення ( до 00 год. 00 хв. 01.06.2020 року термін на який було подовжено строк подачі щорічної декларації в зв`язку з COVID-19), а саме лише о 18 год. 56 хв. 17.06.2020, без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, після припинення діяльності за минулий (2019) рік.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП не визнав, однак не заперечував факт несвоєчасного подання декларації, пояснив, що 11.11.2019 він звільнився з поліції, при звільненні ним була подана декларація за 11 місяців 2019 року, про необхідність подання ще однієї декларації за минулий рік після припинення діяльності йому на роботі не повідомили, він не знав про це. Про необхідність подання вказаної декларації він дізнався випадково від знайомого в кінці квітня 2020, він також знав що строк подачі декларації за 2019рік було продовжено до 01.06.2020р. Зазначив, що умислу на вчинення інкримінованого адміністративного правопорушення не мав. Декларація не була подана в строк у зв`язку із закінченням терміну дії електронного ключа, при цьому він самостійно онлайн отримав новий електронний цифровий ключ через систему АТКБ «Приватбанк», декілька разів намагався подати декларації проте не зміг зайти на сайт НАЗК.

На підтвердження свої слів надав довідки АТКБ «Приватбанк» які підтверджують, що 01.05.2020, 03.05.2020, 17.06.2020 він отримував електронний цифровий підпис для подачі декларації. Пояснив, що за технічною допомогою на гарячу лінію НАЗК він не звертався, до інших органів, в тому числі податкової, які мають право видати електронний ключ він не звертався, особисто до відділення АТКБ «Приватбанк», з метою уточнення щодо роботи електронного ключа він також не звертався. Також пояснив, що в липні 2020 року він повернувся на службу у поліцію та 27.07.2020 подав декларацію як кандидат на посаду за 2019, крім того, він своєчасно подавав декларації за 2017, 2018 роки.

Адвокат Стригунова Г.І. повністю підтримала позицію ОСОБА_1 просила закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .Додатково зазначила, що ОСОБА_1 не мав прямого умислу на вчинення адміністративного правопорушення, яке йому інкримінують. Підтвердженням відсутності прямого умислу на несвоєчасне подання декларації після звільнення ОСОБА_1 є та обставина, що відповідальний підрозділ (особа) відповідного органу, з огляду на положення підпункту 3 пункту 4,6,7 Порядку перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» та повідомлення НАЗК про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій, затвердженого Рішенням НАЗК від 06.09.2016 №19 не повідомляв ОСОБА_1 про факт неподання чи несвоєчасного подання відповідної декларації, тобто ОСОБА_1 добровільно її подав без нагадування компетентним органом. Матеріали справи не містять відомостей, про те що ОСОБА_1 повідомили про необхідність подання декларації за минулий 2019 рік після звільнення. Посилалася в судовому засіданні на якість закону, де чітко не визначено хто саме повинен подавати декларації. Зазначила, що всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності тлумачаться на її користь, а не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Прокурор Бойко А.А. в судовому засіданні, обставини, викладені у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення підтримав, зазначив про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП. Так, перебуваючи на посаді поліцейського взводу № 2 роти № 5 ( м. Кривий Ріг) полку поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_1 раніше вже подавав декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, що свідчить про його обізнаність з порядком роботи реєстру та його вміння користуватися ним при заповненні та подачі декларацій, також це свідчить про те, що перед заповненням декларацій на сайті, останній ознайомлювався з роз`ясненнями НАЗК та видами декларацій, що подаються.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , адвоката Стригунової Г.А.,пояснення прокурора Бойко А.А. та дослідивши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, підтверджена дослідженими судом доказами, матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 172-6 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч.1 ст.172-6 КУпАП відповідальність настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до Наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 07.112015 за №1 о/с ОСОБА_1 призначено поліцейським полку поліції особливого призначення ГУНП в Дніпропетровській області з 07.11.2015.

У зв`язку з вступом на службу 07.11.2015 ОСОБА_1 було складено присягу працівника Національної поліції України.

Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 09.12.2016 за №352 о/с сержанта поліції ОСОБА_1 призначено поліцейським взводу №2 роти №5 (м. Кривий Ріг) полку поліції особливого призначення ГУНП в Дніпропетровській області з 09.12.2016.

Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 11.11.2019за № 362 сержанта поліції ОСОБА_1 звільнено з поліції з 11.11.2019(п.7. ч.1.ст.77 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до абз.2 ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Враховуючи викладене вище, судом встановлено, що ОСОБА_1 у період часу з 07.11.2015 по 11.11.2019 перебував на службі у поліції і у зв`язку з цим відповідно підпункту «з» пункту 1 частини 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» був суб`єктом відповідальності за корупційні та пов`язані з корупцією правопорушення, та на нього розповсюджувався обов`язок подачі наступного року після припинення діяльності декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік.

ОСОБА_1 опублікував декларацію після звільнення за минулий (2019) рік лише о 18 год. 56 хв. 17.06.2020 за типом «після звільнення», тобто поза межами строку подачі декларації встановленого законом для подачі декларації після припинення діяльності, тим самим вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1.ст.172-6 КУпАП.

Відповідно до змісту диспозиції ч.1 ст.172-6 КУпАП убачається, що з об`єктивної сторони склад даного адміністративного правопорушення реалізується у формі дії (несвоєчасне подання декларації). При цьому, характеризуючою ознакою вчинення особою такого проступку є саме відсутність поважних причин несвоєчасного подання декларації особою, уповноваженої на виконання функцій держави.

Суд зазначає, що факт несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації після звільнення з поліції за минулий рік останнім не заперечується. В судовому засіданні встановлено що ОСОБА_1 , знав про необхідність подання декларації за минулий після звільнення (2019) рік та про продовження строків подання декларації до 00 год 00 хв. 01.06.2020 (дізнався в кінці квітня 2020 від свого знайомого). Проте своєчасно вказану декларацію не подав. В судовому засіданні були досліджені довідки АТКБ «Приватбанк», (а.с. 114,115, 116) зі змісту яких вбачається, що 01.05.2021, 03.05.2021 ( в межах терміну подачі декларації) ОСОБА_1 було отримано електронні ключі, які були дійсні навіть станом на 02.03.2021, проте незважаючи на наявність дійсних електронних ключів декларація ОСОБА_1 у встановлені строки подана не була. Таким чином, судом не приймаються до уваги доводи ОСОБА_1 , що він не знав про обов`язок подати декларацію, судом не встановлено наявності поважних причин пропуску строку на подання декларації за типом «після звільненя».

Суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1.ст.172-6КУпАП, так як після звільнення з посади поліцейського та працевлаштування на посаду помічника машиніста тепловоза ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» він перестав бути суб`єктом декларування,тому не мав обов`язку у термін до 01.06.2020 подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування за типом «після звільнення». При цьому він також посилається на Роз`яснення НАЗК від 13 лютого 2020 №1 де в п.4 розділу1 яких вказано, що декларація не подається, позаяк у цьому випадку особа втрачає статус суб`єкта декларування і вимоги фінансового контролю більше не поширюються на неї, а отже особа не повинна подавати декларацію.

Проте, відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єкти декларування це особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону. Враховуючи викладене вище, особа перестає бути суб`єктом декларування і відповідно звільняється від відповідальності за несвоєчасну подачу чи не подачу декларації у випадку виключення її посади із вказаного вище переліку. Проте підпунктом «з» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» у якості суб`єктів декларування вказано «поліцейських», відтак особи, які перебувають на посаді поліцейських, не перестали бути суб`єктами декларування тому пункт 4 Роз`яснень НАЗК від 13.02.2020, на які посилається ОСОБА_1 в даному випадку не застосовуються.

Щодо доводів сторони захисту про порушення при складанні протоколу Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 19 від 06.09.2016 в частині недотримання порядку перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" та відсутність письмового повідомлення Національним агентством ОСОБА_1 про факт неподання декларації, і наступний обов`язок останнього протягом десяти днів з дня отримання такого повідомлення подати декларацію (п.7 Рішення НАЗК №19 від 06.09.2016.) слід зазначити, що, матеріали адміністративної справи не містять вказаного повідомлення з боку Національного агентства, проте, в Законі України "Про запобігання корупції", КУпАП не передбачено наявності чи відсутності вказаного повідомлення як підставу звільнення від адміністративної відповідальності за ст.172-6 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 , про те що на дату складання протоколу про адміністративне правопорушення за ознаками ч.1 ст.172-6 КУпАП ним подавалися декларації за 2019 рік, а саме 12.11.2019 ( за 11 місяців 2019), 17.06.2020 (за 2019 рік), 22.07.2020 (за 2019рік ) як кандидата на посаду поліцейського Полку патрульної поліції, при цьому його майновий стан не змінився, що на його думку свідчить що він за цей період не бажав і свідомо не допускав шкідливих наслідків суд визнає необґрунтованими, оскільки подача декларації при звільненні, як кандидата на посаду державного службовця не звільняє посадову особу, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», від обов`язку своєчасного подання декларації за рік.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, майновий стан, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, вважаю за доцільне накласти на ОСОБА_1 мінімальне адміністративне стягнення у межах санкції ч.1 ст.172-6 КУпАП у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того, враховуючи результат розгляду даної справи, а також вимоги закріплені у п.5 ч.2 ст.4 закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 9,24,40-1, ч. 1 ст.172-6,245, 252,280, 284, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, та накласти стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому вираженні становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 коп.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу в десятиденний строк з дня винесення постанови.

Суддя: О. С. Гіда