Справа № < 152/429/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 квітня 2021 року м. Шаргород

Суддя Шаргородського районного суду

Вінницької області Мельник А.Г.,

розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшла від Тульчинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, - за частиною першою статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

у с т а н о в и в :

15 березня 2021 року о 10-00 год громадянин ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 в приміщенні магазину «Продукти» перебував без вдягнутих засобів індивідуального захисту та документів, що посвідчують особу, чим порушив вимоги п.п.1,2. п. 3 Постанови КМУ №1236 від 9 грудня 2020 року зі змінами затвердженими Постановою КМУ №104 від 17 лютого 2021 року.

Відповідно до статті 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

В судові засідання 19 квітня 2021 року та 27 квітня 2021 року ОСОБА_1 не з`явився. Конверт із судовою повісткою повернувся до суду із відміткою «За місцем обслуговування» (а.с.7-9). Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 15 березня 2021 року, в графі місце проживання вказано: « АДРЕСА_1 ».

19 квітня 2021 року судом зроблено запит до Шпиківської селищної ради, щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 (а.с.10,11). 20 квітня 2021 року на електронну адресу суду надійшла відповідь голови Шпиківської селищної ради про те, що ОСОБА_1 зареєстрований по АДРЕСА_1 та на даний час не проживає (а.с.13).

У пункті 41 рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/02) зазначається, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Під час складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення, із яким ознайомився ОСОБА_1 , вказано назване ним же зареєстроване місце його проживання, а також повідомлено про місце розгляду справи Шаргородський районний суд Вінницької області.

Таким чином, ОСОБА_1 , на переконання суду, безперечно розумів, що за вказаною ним адресою судом буде здійснено його виклик для розгляду вказаної справи та жодних зауважень з приводу викладеного при складанні протоколу не висловив.

Крім цього, ОСОБА_1 було викликано в судове засідання на 27 квітня 2021 року шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України (а.с.12,14).

Таким чином, ОСОБА_1 відомо про розгляд у Шаргородському районному суді справи відносно нього, однак останній, не прибувши до суду на визначені дату та час для розгляду справи про адміністративне правопорушення, своїми фактичними діями ігнорує виклик, що вказує про його небажання брати участь в розгляді справи та фактично таким чином він реалізує надане йому право не з`являтися для розгляду справи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням пункту1 статті 6 даної Конвенції.

Зважаючи на викладені обставини, оскільки ОСОБА_1 своєчасно сповіщався про час і місце розгляду справи за вказаною ним же адресою та шляхом оголошення на офіційному сайті судової влад України, був обізнаний про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вживав заходів для явки до суду, не подавав письмових заперечень проти протоколу, його поведінка свідчить про свідоме затягування розгляду справи.

Проте, відкладення розгляду справи нівелюватиме завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Відтак, суд, відповідно до вимог статті 268 КУпАП, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що сприятиме досягненню завдань, визначених статтями 1, 245 КУпАП, та своєчасному розгляду справи в межах строків, які передбачені статтею 38 КУпАП.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 44-3 КУпАП - порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, а саме порушив підпункт 1,2. пункту 3 Постанови КМУ №104 від 17 лютого 2021 року, відповідно до яких з 24 лютого 2021 р. на території України встановлюється жовтий рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється: 1) перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно; 2) перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні;

При обранні виду адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 враховую характер вчиненого правопорушення, яке не призвело до тяжких наслідків, а також ступінь вини ОСОБА_1 , який вчинив адміністративне правопорушення умисно. Пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин немає.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, доходжу висновку, що необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення у виді накладення мінімального штрафу, передбаченого санкцією частини першої статті 44-3 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись частиною першою статті 44-3, статтями 283, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 44-3 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) грн..

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови-не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту прокурора без задоволення.

Відповідно до статті 308 КУпАП України у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

На постанову може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів через Шагородський районний суд.

Постанова підлягає зверненню до виконання протягом 3-х місяців з дня її винесення або з дня вирішення скарги в апеляційному порядку.

Суддя Андрея МЕЛЬНИК