Справа №: 646/2244/21
Провадження № 3/646/900/2021
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2021 року м. Харків

Суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова Власова Ю.Ю., секретар судового засідання Сердюк В.К., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника адвоката Плотнікової І.Ю., потерпілого та законного представника потерпілих ОСОБА_2 , його захисника адвоката Братух М.М., посадової особи, уповноваженої на складення протоколу про адміністративне правопорушення, старшого інспектора ювенальної превенції Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області капітана поліції Колесніченко М.С., свідка ОСОБА_3 , соціального педагога Комунального закладу «Харківський фізико-математичний ліцей № 27 Харківської міської ради Харківської області» Безсонової Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріал про адміністративне правопорушення, який надійшов з відділу поліції № 1 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Лозова Харківської області, громадянки України, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 608648 від 22 березня 2021 року, що складений старшим інспектором ЮП ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області капітаном поліції Колєсніченко М., 23 лютого 2021 року близько 07:30 години за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинила психологічне насильство (висловлювалася нецензурною лайкою, кричала) у присутності малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4, чим порушила ст. 15 Закону України «Про попередження насильства в сім`ї», ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства».

Дії ОСОБА_1 , які полягали у порушенні вимог ст. 15 Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» та ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства» кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) за ознаками вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та пояснила про те, що 23 лютого 2021 року у зазначений час вона не висловлювалась нецензурною лайкою та не кричала на своїх дітей або у їх присутності.

Вказує, що ОСОБА_2 по відношенню до неї веде себе агресивно та грубо, забороняє їй наближатись до дітей та займатись їх вихованням, а також налаштовує їх проти матері. Тобто, такі дії ОСОБА_2 направлені на психологічний тиск по відношенню до неї та направлені на збирання доказів для позбавлення батьківських прав. Неодноразово ОСОБА_2 вчиняв психологічне та фізичне насильство, розбив декілька її мобільних телефонів, щоб вона не могла фіксувати відео записом його дії, наносив тілесні ушкодження та ображав в усній формі. З даного приводу вона зверталась до правоохоронних органів та у відношенні ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП у 2018 році.

Крім того, додані письмові пояснення з боку ОСОБА_2 та додані до них докази в своїй сукупності та кожен окремо жодним чином не свідчать про вчинення нею насильства в сім`ї саме 23 лютого 2021 року. Додані до письмових пояснень довідки, характеристики датовані 2019-2020 роками, тобто задовго до моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення та не можуть сприйматись судом як доказ вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За наведених обставин ОСОБА_1 просила закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні потерпілий та законний представник потерпілих ОСОБА_2 просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 КУпАП, та пояснив про те, що 23 лютого 2021 року приблизно о 07:30 години за адресою: АДРЕСА_1 , остання висловлювалася нецензурною лайкою, кричала у його адресу та у присутності малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4, чим умисно вчинила по відношенню до них психологічне насильство.

Допитаний у судовому засіданні у присутності соціального педагога Комунального закладу «Харківський фізико-математичний ліцей № 27 Харківської міської ради Харківської області» ОСОБА_7 свідок ОСОБА_3 пояснив про те, що зранку 23 лютого 2021 року його мати ОСОБА_1 за адресою їх спільного проживання: АДРЕСА_1 , висловлювалася нецензурною лайкою та кричала у адресу його батька ОСОБА_2 та малолітніх братів та сестер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4, тобто він став безпосереднім свідком учинення ОСОБА_1 домашнього психологічного насильства, що мало наслідком спричинення шкоди психічному здоров`ю. При цьому зазначив, що такі дії ОСОБА_1 розпочалися приблизно о 06:30 години ранку 23 лютого 2021 року та тривали до приїзду працівників поліції приблизно о 07:30 години цього ж дня.

Посадова особа, уповноважена на складення протоколу про адміністративне правопорушення, старший інспектор ювенальної превенції Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області капітана поліції Колесніченко М.С. підтвердила обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та пояснила про те, що 23 лютого 2021 року при виконанні судового рішення про здійснення приводу останньої у судове засідання Червонозаводського районного суду м. Харкова у кримінальному провадженні, встановлений факт вчинення ОСОБА_1 домашнього психологічного насильства по відношенню до її колишнього чоловіка ОСОБА_2 та їх спільних малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4. Також зазначила, що такі дії ОСОБА_1 розпочалися ще до приїзду працівників поліції для виконання приводу.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їхній сукупності та надавши їм належну правову оцінку, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника адвоката Плотнікової І.Ю., потерпілого та законного представника потерпілих ОСОБА_2 , його захисника адвоката Братух М.М., посадової особи, уповноваженої на складення протоколу про адміністративне правопорушення, старшого інспектора ювенальної превенції Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області капітана поліції Колесніченко М.С., свідка ОСОБА_3 , суд дійшов наступних висновків.

Преамбула Закону України від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон № 2229-VIII) визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

За визначенням термінів, наведених у статті 1 цього Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону № 2229-VIII дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству (ч. 3 ст. 3 Закону № 2229-VIII).

Преамбула Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» (далі - Закон № 2402-ІІІ) визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Статтею 10 цього Закону унормовано право на захист від усіх форм насильства, а саме: кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Дисципліна і порядок у сім`ї мають забезпечуватися на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини.

Відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого передбачена положеннями ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Суд зазначає, що відповідно до статті 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1).

Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин (ст. 248).

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280).

Як установлено судовим розглядом, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 608648 від 22 березня 2021 року, поясненнями потерпілого та законного представника потерпілих ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_3 .

Таким чином, судовим розглядом установлено про те, що у діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

Разом із цим, суд не приймає до уваги у якості доказів, що підтверджують вину ОСОБА_1 , додані довідки, характеристики та інші документи, оскільки вони датовані 2019-2020 роками, тобто задовго до моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також пояснення понятих, оскільки вони лише засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від отримання та підпису у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім наведеного, суд відхиляє доводи потерпілого та законного представника потерпілих ОСОБА_2 про наявність кримінального провадження у відношенні ОСОБА_1 , оскільки у кримінальному провадженні не ухвалений обвинувальний вирок, що набрав законної сили, відтак, наданим документам не може бути надана правова оцінка в рамках розгляду даної справи.

Також, суд звертає увагу на некоректне посилання посадової особи, уповноваженої на складення протоколу про адміністративне правопорушення, старшого інспектора ювенальної превенції Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області капітана поліції Колесніченко М.С. у протоколі про адміністративне правопорушення на нормативний акт - ст. 15 Закону України «Про попередження насильства в сім`ї», оскільки означений 07 січня 2018 року на підставі Закону № 2229-VIII.

Поряд із цим, суд зазначає, що згідно ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративній відповідальності. Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року у справі «Ізмайлов проти Росії»).

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

Згідно ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи характер та обставини вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , той факт, що матеріали справи не містять доказів того, що остання раніше притягувалася до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, будь-яких негативних наслідків та шкоди від її дій державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян не встановлено, тому вчинене правопорушення необхідно вважати малозначним.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 22 КУпАП, ОСОБА_1 підлягає звільненню від адміністративної відповідальності, а справа відносно неї закриттю, з оголошенням усного зауваження, яке, на думку суду, буде достатнім для досягнення мети, визначеної ст. 23 КУпАП, щодо виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та запобігання вчиненню нею нових правопорушень.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення (ст. 283).

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: < > 3) про закриття справи.

Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу (ч. 2 ст. 284).

Керуючись ст.ст. 22, 23, 33, ч. 1 ст. 173-2, ст.ст. 248, 251, 252, 268, 269, 270, 271, 272, 278-280, 283, 284, 285, 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

п о с т а н о в и в:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та обмежитися усним зауваженням.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова у повному обсязі складена і підписана 20 травня 2021 року.

Суддя - Ю.Ю. Власова