ПОСТАНОВА

Іменем України

11.01.2021 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Вернік В.М., розглянув матеріали, які надійшли від Відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 ; - за ч.1 ст.130 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Жмеринського міськрайонного суду надійшли матеріали адміністративної справи щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, заознаками того, що він об 11 годині 43 хвилин 09.10.2020 року, перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, керував автомобілем "ВАЗ 2105", державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Гонти в м.Вінниці, де був затриманий працівниками патрульної поліції. Огляд на стан сп`яніння проводився у КП "Вінницький обласний наркологічний диспансер "Соціотерапія" лікарем-наркологом, висновок №3171 від 04.10.2020 року, результат обстеження водія ОСОБА_1 позитивний (виявлено амфетамін).

26.11.2020 року ОСОБА_1 надав до суду письмові пояснення, за змістом яких зазначив, що 04.10.2020 року в м.Вінниці він керував своїм автомобілем "ВАЗ 2105", державний номерний знак НОМЕР_1 , та приблизно о 11 годині 30 хвилин його безпідставно зупинили працівники поліції і в ході розмови запропонували проїхати до комунального підприємства "Вінницький обласний наркологічний диспансер "Соціотерапія", де працівниками вказаного закладу після проведення його обстеження було складено висновок щодо його медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, на що тест на вживання алкоголю показав негативний результат. Однак, після іншого тесту на предмет вживання наркотичних засобів результат був позитивний. Знаючи, що він не вживає наркотичні препарати, попросив лікаря аби у нього взяли кров, але на його прохання лікар відмовив, вказавши, що результат уже є і потреби в отриманні зразків крові немає необхідності. Зазначив, що працівниками поліції порушено його право на захист, оскільки ані при складанні протоколу та у самому протоколі про адміністративне правопорушення йому не роз`яснено це право. В матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, зпідстав чого вважає, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв його як водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння. Зауважив, що вказаний вище протокол є недопустимим доказом та просив закрити провадження відносно нього.

ОСОБА_1 , який заздалегідь повідомлявся про час та місце розгляду справи, в судове засідання 11.01.2020 року не з`явився, про поважність причин власної неявки суду не повідомив. За таких обставин його неявка у відповідності до положень ч.2 ст.268 КУпАП не перешкоджає розгляду даної справи.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини від 21.07.2011 року в справі "Коробов проти України"), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства", п.161).

Відповідно до положень ч.1,2 ст.6 Конвенції 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Наведене кореспондується із правилами ст.7 КУпАП, в силу якої ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

За змістом Рішення Конституційного Суду України від 29.02.2019 року №1-р/2019 наголошено, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, з огляду на відсутності встановленої форми письмового направлення на проходження медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, а також приймаючи до уваги, що справа про адміністративне правопрушення розглядається судом передусім на підставі протоколу про адміністративне правопорущення, стосовно оформлення якого законом встановлено обов`язкові до виконання усіма повноважними на його складання суб`єктами, недотримання яких унеможливлює об`єктивний та справедливий розгляд даної справи з незалежних від суду причин, вказані обставини становлять визначені законом підстави закриття провадження в даній справі у зв`язку з недоведеністю жодним належним та допустими доказом складу вказаного у протоколі правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у діях ОСОБА_1 стосовно керування ним транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, оскільки рішення суду не може грунтуватись на припущеннях та ухвалюватись за існування очевидних сумнівів у доведеності вини, що підлягають тлумаченню на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, керуючись ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст.7, 221, 247, 251, 252, 264, 265, 276, 280, 283, 284 КУпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, до Вінницького апеляційного суду.

Суддя Вернік В.М.