КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №760/2942/2021 Головуючий у І інстанції - Горбатовська С.А.
апеляційне провадження №33/824/2273/2021 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року суддя Київського апеляційного суду Приходько К.П., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Орлової Яни Вадимівни, переглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24 березня 2021 року, якою накладено на

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який

зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1

стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 124, ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 24 січня 2021 року серії ДПР18 №048833, 24 січня 2021 року о 15 годині 40 хвилин по бульвару Вацлава Гавела, 35 в м. Києві, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_1 не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з транспортним засобом Suzuki Grand Vitara, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Крім цього, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 24 січня 2021 року серії ДПР18 №048835, 24 січня 2021 року о 16 годині 50 хвилин, ОСОБА_1 після скоєння ДТП вживав алкогольні напої в сквері на лавочці за адресою: м. Київ, пров. Західний, 3Ц до приїзду поліції.

Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24 березня 2021 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24 березня 2021 року скасувати та прийняти нову постанову, якою справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що 24 січня 2019 року близько 16:00 год., він керуючи транспортним засобом Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_1 повертався з друзями з похорон свого друга дитинства.

У зв`язку з тим, що він приїхав на похорон за кермом автомобіля, під час поминок він не вживав алкогольні напої.

Родичі померлого друга дали йому з собою пакет, у якому був алкогольний напій, продукти харчування та одноразові стакани та попросили пом`янути померлого друга по приїзду додому.

Приїхавши додому за адресою: м. Київ, вул. генерала Тупікова, 3/1, він припаркував автомобіль неподалік свого будинку та разом з товаришами пішов у сквер біля будинку, щоб пом`янути спільного друга.

Після того як він випив, до нього підійшов чоловік, водій Suzuki Grand Vitara, д.н.з. НОМЕР_2 та почав розказувати, про участь ОСОБА_1 в ДТП.

Зазначає, що керуючи автомобілем, він не помітив жодної нестандартної ситуації, був здивований отриманою інформацією про те, що він пошкодив автомобіль.

Звертає увагу, що до моменту зустрічі з водієм Suzuki Grand Vitara, д.н.з. НОМЕР_2 : він не був учасником жодної ДТП; поставив свій автомобіль на стоянці біля свого будинку у місці, де інколи ставить автомобіль; вийшов з автомобіля і закрив його на замок; не мав наміру в подальшому у цей день експлуатувати автомобіль; вибув зі статусу «водій» в розумінні ПДР і став пересічним громадянином; не знав про виклик поліції для оформлення ДТП; почав вживати спиртне після того, як його автомобіль вже був припаркований.

Після приїзду працівників поліції на нього було складено два протоколи про адміністративне правопорушення.

Вважає, що його винність у вчиненні правопорушення була встановлена районним судом за відсутності належних доказів та ґрунтується виключно на припущеннях суду та поясненнях іншого водія, який стверджує про його участь в ДТП.

Інших доказів на підтвердження його вини у матеріалах справи немає.

Також звертає увагу, що під час приїзду працівників поліції та складення щодо нього протоколу про те, що він порушив п. 2.5 та п. 2.10є ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 4 ст. 130 КУпАП, він не керував транспортним засобом, не знаходився за кермом автомобіля, що виключає наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Крім цього, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24 березня 2021 року, посилаючись на поважність причин пропуску цього строку, оскільки 31 березня 2021 року 02 квітня 2021 року та 05 квітня 2021 року він звертався до суду першої інстанції із заявами про видачу копії постанови, проте станом на 05 квітня 2021 року копія постанови виготовлена не була.

Лише 06 квітня 2021 року постанова була виготовлена та копія постанови ним була отримана, після чого 07 квітня 2021 року він подав апеляційну скаргу.

Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, передбаченого ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає можливим поновити ОСОБА_1 пропущений строк, оскільки пропущений він був з поважних причин.

В судове засідання призначене на 20 травня 2021 року, потерпілий ОСОБА_4 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Орлова Я.В. апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, перевіривши матеріали адміністративного провадження та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КпАП України, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи судом першої інстанції вказаних вимог дотримано не було.

Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, була встановлена районним судом за відсутності належних доказів та ґрунтується виключно на припущеннях суду та поясненнях іншого водія, який стверджує про участь ОСОБА_1 в ДТП.

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції взяв до уваги лише пояснення водія ОСОБА_4 , особи, яка повідомила, що ОСОБА_1 вчинив ДТП та зник з місця його вчинення.

Докази, які суд першої інстанції поклав в основу оскаржуваного рішення є неналежними та недопустимими.

Так, протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 № 048833, складений не за місцем вчинення ймовірного ДТП (бул. Вацлава Гавела), а біля будинку, де проживає ОСОБА_1 , після того як він приїхав додому та припаркував свій автомобіль, що є порушенням ст. 256 КУпАП та вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України за №1376 від 06 листопада 2015 року.

Згідно зі ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення поряд з іншим, повинно бути чітко зазначено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол, а до протоколу повинні бути додані докази вчиненого правопорушення. При складанні протоколу зазначаються дата і місце складання протоколу.

Крім цього, схема місця ДТП складена не за місцем ДТП, на схемі не зафіксовано місце де відбулася подія, транспортні засоби після події, та інші дані.

При складанні схеми ДТП також порушено вимоги Інструкції.

Відповідно до п. 3 Розділу І Інструкції - схема місця дорожньо-транспортної пригоди - графічне зображення місця дорожньо-транспортної пригоди з відображенням та фіксацією на ньому всіх об`єктів та обставин, що стосуються події та можуть мати значення для об`єктивного визначення її причин, яке оформлюється з дотриманням вимог цієї Інструкції на місці пригоди і підписується її учасниками.

Єдиним доказом того, що ОСОБА_1 нібито вчинив ДТП є пояснення іншого водія.

Інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Враховуючи практику Європейського суду, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» повинна застосовуватися судами як джерело права, на особу, що підозрюється в скоєнні адміністративного правопорушення, розповсюджується презумпція невинуватості.

Суд повинен обґрунтовувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартами доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Щодо протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУПАП, суд першої інстанції зазначив, що обставини, викладені у цьому протоколі не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а тому його дії підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своєї позиції суд першої інстанції, також послався на пояснення ОСОБА_4 , у яких зазначено, що ОСОБА_1 вийшов з місця водія у стані з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд з висновками суду першої інстанції не погоджується, так як суб`єктивна думка ОСОБА_4 без проведення спеціальних заходів, передбачених законодавством, щодо виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння не може бути доказом його вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Під час приїзду працівників поліції та складення щодо ОСОБА_1 протоколу ДПР18 №048835, за порушення ним п.п. 2.5, 2.10є ПДР України, останній не керував транспортним засобом, не знаходився за кермом автомобіля, що виключає наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції залишив поза увагою те, що сам по собі факт відмови від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння чи перебування у такому стані, не є визначальним для кваліфікації діяння за ст. 130 КУпАП.

Суб`єктом даного адміністративного правопорушення може бути лише особа, яка керує транспортним засобом, тобто здійснює усвідомлену і цілеспрямовану діяльність з використання відповідних його функцій.

Відповідно до ПДР України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Отже, обов`язковому з`ясуванню підлягає факт керування особою транспортним засобом, оскільки відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом, та зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Проте, достатніми доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП районний суд вважав пояснення ОСОБА_4 про те, що апелянт вийшов з місця водія автомобіля з ознаками алкогольного сп`яніння, що є недопустимим.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №048835, ОСОБА_1 вживав алкогольні напої у сквері на лавочці за адресою: м. Київ, пров. Західний, 3Ц, а не керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та не відмовлявся від огляду на стан сп`яніння, керуючи автомобілем.

Тобто, обставини, зазначені у протоколі не відповідають кваліфікації адміністративного правопорушення, визначеної судом першої інстанції.

Оскільки матеріалами справи жодним чином не підтверджується наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме не доведений факт керування транспортним засобом, що є необхідною обставиною для кваліфікації дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП, висновок суду першої інстанції про необхідність притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративним протоколом серії ДПР18 №048835 є безпідставним.

Суд першої інстанції не виконав вимоги ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин даної справи.

Розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності слід керуватися принципом, згідно з яким винність особи не може ґрунтуватись на припущеннях. Будь-які сумніви у винуватості особи повинні тлумачитися на її користь.

Враховуючи встановлені під час апеляційного розгляду обставини, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, скоїв ДТП та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд приходить до висновку, що наявними у справі доказами не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип Верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованими, постанова судді районного суду є незаконною та підлягає скасуванню, а провадження закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24 березня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24 березня 2021 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду К.П. Приходько