Справа № 308/7892/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
28.04.2021 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю представника Закарпатської митниці ДМС Зубенка І.І., представника особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 адвоката Суботи М. І., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Субота М. І. в інтересах ОСОБА_2 ,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 січня 2020 року
ОСОБА_3 / ОСОБА_4 /, начальник відділу з продажу угорського підприємства «Csepeli Szerszamgepgyar Kft» (H-1211, Budapest, Epitouzem u.3, Угорщина), інші відомості невідомі,
Вилучений у ОСОБА_5 товар, а саме: універсальний токарний верстат, бувший у використанні, тип SLT400/1000 D WP.L, з пристроєм для відведення стружки Fanus 18i-TB, сер. номер: SLT4-0044, рік випуску 2005, у кількості 1 шт., вартістю 1023524,76 грн.; горизонтальний обробний центр, бувший у використані, тип HMH400T24 HS з пристроєм для відведення стружки Fanus 21iM, сер. номер: H4-0859, рік випуску 2005, у кількості 1 шт., вартістю 443084,31 грн., - повернуто ОСОБА_5 або іншій особі за її дорученням.
Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 420,40 грн.
В апеляційній скарзі адвокат Субота М. І. вказує на те, що постанова суду у частині визнання ОСОБА_2 винною та накладення на неї адміністративного стягнення є необгрунтованою та незаконною. Стверджує, що працівник митного органу дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_2 є особою, яка вчинила правопорушення, оскільки така не є відповідальною особою з оформлення товаросупровідних документів по даному перевезенню. Зазначає, що експертний висновок був здійснений раніше, ніж митний орган звернулася із листом до іноземного підприємства, а відтак експерт-оцінювач не мав усієї інформації щодо товару, зокрема не володів інформацією про те, що незазначені ним як незаявлений товар та оцінені ним «Ріжучі інструменти та пристосування для металообробних верстатів» було включено в пакування, і є аксесуарами до бувшого у використанні горизонтального обробного центру. Посилається на те, що протокол про порушення митних правил складено без участі особи, яка притягується до відповідальності, представника, свідків, у протокол внесено завідомо неправдиві відомості про порушення митних правил, не враховано що іноземним підприємством надано товаросупровідні документи з виправленими помилками. Крім того, зазначає, що суд наклав адміністративне стягнення поза межами шестимісячного строку, встановленого ст. 467 МК України. Просить постанову скасувати частково - у частині накладення адміністративного стягнення, вилучення інструментів, стягнення судових витрат та повернути вилучений товар, а провадження у справі закрити.
Заслухавши пояснення представника ОСОБА_2 адвоката Суботи М. І., який підтримав апеляційну скаргу, пояснення представника митниці Зубенка І. І., який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Справа про порушення митних правил розглядається за відсутності ОСОБА_2 , неявка якої, із огляду на положення ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що: повідомлення про час та місце розгляду справи ОСОБА_2 надіслано відповідно до вимог закону; відомостей про поважність причин неявки та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін до апеляційного суду від неї не надходило; в розгляді апеляційної скарги брав участь представник ОСОБА_2 адвокат Субота М. І., який подав апеляційну скаргу, і який не заперечував щодо її розгляду без участі ОСОБА_8 ..
Статтею 458 МК України порушення митних правил визначається, як адміністративне правопорушення, котре являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій із товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Відповідно до положень ст. 486 МК України, завданнями провадження в справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з точним дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
За змістом ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 483 МК України адміністративна відповідальність настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України із приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
Апеляційний суд вважає, що обставини, за яких ОСОБА_2 порушила митні правила, у постанові судді місцевого суду зазначені правильно, кваліфікація її дій за ч. 1 ст. 483 МК України відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею місцевого суду, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказам, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про порушення ОСОБА_2 митних правил.
Зазначені в протоколі про порушення митних правил відомості підтверджуються і міжнародними товарно-транспортними накладними (а. с. 7-16), інвойсами (а. с. 17-24), пакувальними листами (а. с. 25-33), результатами зважування (а. с. 34), електронною декларацією (а. с. 36), митною декларацією ОСОБА_9 (а. с. 40), письмовими пояснення ОСОБА_9 (а. с. 41), Актом про проведення огляду товарів (а. с. 42), експертним висновком та доданими до нього матеріалами (а. с. 44-72), доповідною запискою інспектора Пушавера В. М. (а. с. 73-74), описом предметів, затриманих за ознаками ч. 1 ст. 483 МК України (а. с. 75), фотокопіями до протоколу (а. с. 76), довідкою про витрати митниці в справі (а. с. 77) та іншими матеріалами справи (а. с. 78-132).
Вищенаведені докази в їх сукупності підтверджують вину ОСОБА_2 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України адміністративного правопорушення дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України товарів, із приховуванням від митного контролю шляхом подання органу доходів і зборів документів, що містять неправдиві дані щодо ваги, найменування (типу, серійного номеру, року випуску), кількості та вартості товару.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор ОСОБА_10 , який склав протокол про порушення митних правил, був упереджений при проведенні перевірки та складанні протоколу щодо ОСОБА_2 , що в нього були підстави для обмови останньої та фальсифікації протоколу, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи на такі дані не вказується і в апеляційній скарзі й не вказував адвокат Субота М. І. в ході її розгляду, у зв`язку із чим, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
З огляду на вищенаведене, доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи та спростовуються наведеним вище.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівник митного органу дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_2 є особою, яка вчинила правопорушення, оскільки така не є відповідальною особою з оформлення товаросупровідних документів по даному перевезенню, - апеляційний суд не бере до уваги, оскільки матеріалами справи встановлено, що саме ОСОБА_2 є начальником відділу з продажу угорського підприємства «Csepeli Szerszamgepgyar Kft», що свідчить про те, що вона є відповідальною за заповнення офіційних документів, які видаються на поставки товарів, і що в свою чергу свідчить про те, що вона є суб`єктом порушення митних правил у даному випадку.
Доводи апеляційної скарги про те, що експертний висновок був здійснений раніше, ніж митниця звернулася із листом до іноземного підприємства, а відтак експерт-оцінювач не мав усієї інформації щодо товару, зокрема не володів інформацією про те, що незазначені ним як незаявлений товар та оцінені ним «Ріжучі інструменти та пристосування для металообробних верстатів» було включено в пакування, і є аксесуарами до бувшого у використанні горизонтального обробного центру, - апеляційний суд відхиляє як такі, що будь-яким чином не впливають на факт порушення ОСОБА_2 митних правил та, відповідно й на висновок суду першої інстанції про доведеність вини останньої у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України правопорушення.
При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що суд першої інстанції врахував те, що в додатку до листа ОСОБА_2 міститься документація щодо поставки та офіційний лист з виправленнями, де зазначено, що в одному верстаті було допущено помилку, а інструмент включено в пакування, і є аксесуаром до бувшого у використанні горизонтального оборотного центру, у зв`язку з чим, дійшов обгрунтованого висновку про те, що вилучені під час огляду речі в частині: універсальний токарний верстат, бувший у використанні, тип SLT400/1000 D WP.L, з пристроєм для відведення стружки Fanus 18i-TB, сер.номер: SLT4-0044, рік випуску 2005 та горизонтальний обробний центр, бувший у використані, тип HMH400T24 HS з пристроєм для відведення стружки Fanus 21iM, сер.номер: H4-0859, рік випуску 2005 не є предметами порушення митних правил та підлягають поверненню ОСОБА_5 або іншій уповноваженій особі за її дорученням, із чим погоджується і апеляційним суд.
Із вищенаведених підстав, апеляційний суд не бере до уваги та відхиляє як безпідставні й доводи апеляційної скарги про те, що протокол про порушення митних правил складено без участі особи, яка притягується до відповідальності, представника, свідків, не враховано що іноземним підприємством надано товаросупровідні документи з виправленими помилками.
При цьому, доводи апеляційної скарги про те, що в протокол внесено завідомо неправдиві відомості про порушення митних правил, - апеляційний із урахуванням наведеного вище відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, так як спростовуються наявними в матеріалах справи й вищенаведеними доказами.
Не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги про те, що суд наклав адміністративне стягнення поза межами шестимісячного строку, встановленого ст. 467 МК України, оскільки апеляційним судом встановлено, що правопорушення мало місце 06.05.2019, протокол надійшов до суду першої інстанції 10.07.2019, тобто в межах шестимісячного строку, а оскаржувану постанову винесено 15.01.2020, і при цьому, відповідно до ч. 1 ст. 467 МК України строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом (частина 1 ст. 467 МК України у редакції Закону № 2612 VIII від 08.11.2018), що свідчить про те, що на момент винесення оскаржуваної постанови строк накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення не сплив.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суддя місцевого суду врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника й застосував щодо ОСОБА_2 вид та розмір стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 483 МК України, врахувавши належні докази про вартість товарів безпосередніх предметів порушення митних правил, належним чином умотивувавши судове рішення, а тому накладене на ОСОБА_2 стягнення є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, - справедливим і таким, що відповідає передбаченій ст. 23 МК України меті адміністративного стягнення.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
На підставі наведеного, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції при накладенні на ОСОБА_2 стягнення належним чином обґрунтованими та вмотивованими, а стягнення необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_2 та попередження вчинення нею нових проступків, справедливим.
Отже, притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення нею митних правил буде сприяти досягненню основної мети виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за вчинене нею адміністративне правопорушення.
При цьому, апеляційним судом не встановлено обставин чи підстав, які давали б можливість для зміни чи скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції, і на такі стороною захисту в апеляційній скарзі не вказується.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, призначати експертизи, тощо; те, що апеляційним судом не встановлено обставин і доказів, які б спростовували висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_2 складу передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Субота М. І. в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 січня 2020 року щодо ОСОБА_3 / ОСОБА_4 / залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан