ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/2086/21

Пров. №3/766/4238/21

26.04.2021 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого-судді: Корольчук Н.В.

за участю:

секретаря: Король М.А.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 (1) ст. 184 КУпАП щодо:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, ідентифікаційний код не встановлено, працевлаштована бухгалтером ПП «Наш продукт», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

встановив:

В протоколі серії АПР18 №071280 від 29.01.2021 року, зазначено, що 29.01.2021 року о 14-10 гр. неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснив перехід проїзної частини по вул. Патона навпроти будинку № 3 поза межами пішохідного переходу, внаслідок чого на нього здійснив наїзд автомобіль ЗАЗ д/н НОМЕР_1 . ОСОБА_2 порушив п.4.7 ПДР України та ч.1 ст. 127 КУпАП, однак не досяг 16 річного віку, тому до відповідальності притягується його мати ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що батьківські обов`язки стосовно своєї дитини ОСОБА_3 вона виконує належним чином, неодноразово роз`яснювала сину, що проїзну частину треба переходити по пішохідному переходу. Також зазначила, що такий випадок стався з сином вперше.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 зібрані, додані до протоколу та надані суду наступні документи, які були досліджені у судовому засіданні:

- схема ДТП, яка сталася 29.01.2021 року о 14-10 гр. в м.Херсоні по вул. Патона навпроти будинку № 3;

- довідка про перебування хворого ОСОБА_2 у КНП «Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня» ХОР № 11 від 29.01.2021 року;

- пояснення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 від 29.01.2021 року

Розглянувши справу у відповідності до вимог ст.ст. 245-246, 249, 252 КУпАП, суд вважає, що зібрані у справі докази не дають підстав для висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Європейський суд з прав людини у п. 34 рішення у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, суд вказав, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Отже, безумовною є вимога про те, щоб обвинувачення та його формулювання повинні бути викладені настільки конкретно, в тому числі з відображенням часу, місця, способу, інших обставин, мотивів вчинення діяння, щоб це забезпечило право на захист. При цьому, ознаки, за якими кваліфіковані дії особи, мають бути передбачені диспозицією відповідної статті.

Проте, на думку суду, наведені положення при документуванні інкримінованих ОСОБА_1 дій, дотримані не були.

З протоколу серії АПР18 №071280 від 29.01.2021 року видно, що у ньому, а саме у графі, що містить посилання на статтю закону, яка передбачає відповідальність за інкриміновані особі дії, міститься вказівка як на ч.1 ст. 184, так і на ч.3 ст.184 КУпАП, спосіб викладення яких не дозволяє зробити висновок про те, яка з них саме інкримінується ОСОБА_1 і чи містить протокол виправлення в цій частині, оскільки під цією вказівкою міститься підпис лише ОСОБА_1 . Підпис поліцейського, який склав протокол, відсутній, як і будь-які застереження про внесення виправлень у протокол.

Також суд враховує, що до протоколу не надано свідоцтво про народження неповнолітнього ОСОБА_2 , що не дає суду змогу зробити висновок про правильність кваліфікації дій, які інкримінуються ОСОБА_1 , оскільки відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого зокрема ч.3 ст. 184 КУпАП наступає у разі вчинення правопорушення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років, а з фабули протоколу та довідки у КНП «Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня» ХОР № 11 від 29.01.2021 року вбачається, що ОСОБА_2 на момент вказаної події було лише 10 років.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 року), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч.3 (1) ст. 184 КУпАП, необхідно виходити з того, що як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З наведеного випливає, що нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, є обов`язком органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, що в свою чергу звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

За викладених вище обставин, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні нею інкримінованих їй адміністративних правопорушень.

Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 обставини не підтверджуються достатніми доказами у справі та не можна вважати доведеними, а тому протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку також не можна визнати беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, ст.ст. 251, 280, 284 КУпАП, -

постановив

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 3 (1) ст. 184 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Постанова набрала законної сили ______ 2021 року..

СуддяН. В. Корольчук