28.04.2021 227/694/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 року. м.Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Мацишин Л.С., за участю секретаря судового засідання Михайловської Т.П., прокурора Харсіки Ю.С., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Макєєва О.В., розглянувши об`єднанні матеріали адміністративної справи, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Донецькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Добропілля Донецької області, який працює директором комунального підприємства «Добропільська служба єдиного замовника», проживає за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09 квітня 2021 року справи про адміністративні правопорушення 227/694/21, 227/695/21, відносно ОСОБА_1 за ч.ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП було об`єднано в одне провадження.

Згідно протоколів, відповідно до наказу Директора КП «Добропільська служба єдиного замовника» від 22 січня 2020 року № 4-к ОСОБА_1 призначено на посаду заступника директора КП «Добропільська служба єдиного замовника»

Відповідно до розпорядження Добропільського міського голови від 18 лютого 2020 року № 28к на ОСОБА_1 покладено обов`язки директора комунального підприємства «Добропільська служба єдиного замовника».

Відповідно до розпорядження Добропільського міського голови від 15 квітня 2020 року № 57к ОСОБА_1 призначено на посаду директора комунального підприємства «Добропільська служба єдиного замовника».

Згідно ч. 2 ст. 81 Цивільного кодексу України юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного та юридичних осіб публічного права.

Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або місцевого самоврядування.

Відповідно до Статуту Комунального підприємства «Добропільська служба єдиного замовника» Затвердженого рішенням Добропільської міської ради від 26 лютого 2020 року № 7/68-12 п.п. 1.1 Комунальне підприємство «Добропільська служба єдиного замовника» належить до комунальної власності Добропільської міської ради.

З урахуванням викладеного та з огляду на положення статті 81 ЦК України Комунальне підприємство «Добропільська служба єдиного замовника» є юридичною особою публічного права.

Згідно п.п. 3.1 Статуту КП «Добропільська служба єдиного замовника» Підприємство є юридичною особою та здійснює свою діяльність на засадах господарської самостійності. Права і обов`язки юридичної особи Підприємство набуває з дати включення його до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до п.п. 6.4 Статуту КП «Добропільська служба єдиного замовника» поточне управління Підприємством здійснює його Директор, який призначається на посаду та звільняється з неї розпорядженням міського голови.

В свою чергу відповідно до п.п. 6.10 Статуту Директор є повноважним представником Підприємства. За погодженням з міським головою має право наказом по підприємству делегувати свої повноваження або їх частину посадовим особам Підприємства на період відпустки, тимчасової втрати працездатності, відрядження чи інших поважних причин. На період тимчасової відсутності Директора призначена ним особа у повному обсязі користується повноваженнями і правами Директора та у повному обсязі несе відповідальність відповідно до чинного законодавства.

Таким чином, виконуючи обов`язки директора КП «Добропільська служба єдиного замовника» ОСОБА_1 , маючи повноваження щодо здійснення, зокрема, організаційно-розпорядчих функцій є посадовою особою юридичної особи публічного права.

Відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме посадові особи юридичних осіб публічного права.

Законом України «Про запобігання корупції» визначено поняття реального конфлікту інтересів.

Відповідно п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

У відповідності до п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі тими, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені в пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані:

Вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

Повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадках коли особа перебуває на посаді, яка не передбачає у неї безпосереднього керівника, або колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

Не вчиняти дій і не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

Вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Тобто, при вирішенні питання, щодо преміювання себе як заступника директора КП «Добропільська служба єдиного замовника», останній з метою вжиття заходів щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, повиннен був повідомити Добропільську міську раду Донецької області та Національне агентство з питань запобігання корупції про наявність у нього реального конфлікту інтересів, не вчиняти та не приймати рішень в його умовах.

Однак, ОСОБА_1 підписав наказ № 32 від 28 лютого 2020 року «Про преміювання ІТР та службовців КП «ДСЄЗ», яким вирішувалося питання про виплату додаткових коштів (як заступнику директора), яким надав дозвіл на виплату собі додаткових коштів.

Приватний інтерес ОСОБА_1 обумовлюється тим, що останній, підписуючи вищезазначені накази, встановлює та надає собі премію (як заступнику директора комунального підприємства) з метою отримання ним додаткових грошових коштів для задоволення власних потреб.

Із протоколу №106 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, від 11 лютого 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 , виконуючи обов`язки директора Комунального підприємства «Добропільська служба єдиного замовника», являючись посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом відповідальним за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, порушуючи вимоги ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», 28 лютого 2020 року (точний час не встановлений), перебуваючи в робочому кабінеті Комунального підприємства «Добропільська служба єдиного замовника» за адресою: Донецька обл. м. Добропілля вул. Першотравнева, буд. 40, не повідомив у встановленому Законом порядку Добропільську міську раду та Національне агентство з питань запобігання корупції про наявність у нього реального конфлікту інтересів, який зумовлений підписанням наказу № 32 від 28 лютого 2020 року «Про преміювання ІТР та службовців КП «ДСЄЗ», яким вирішувалося питання про виплату додаткових коштів (як заступника директора), тим самим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Із протоколу про №107 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, від 11 лютого 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 , виконуючи обов`язки директора Комунального підприємства «Добропільська служба єдиного замовника», являючись посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальним за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, порушуючи вимоги ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», 28 лютого 2020 року (точний час не встановлений), перебуваючи в робочому кабінеті Комунального підприємства «Добропільська служба єдиного замовника» за адресою: Донецька обл., м. Добропілля, вул. Першотравневого, буд. 40, вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, який зумовлений підписанням наказу № 32 від 28 лютого 2020 року «Про преміювання ІТР та службовців КП «ДСЄЗ», яким вирішувалося питання про виплату додаткових коштів ОСОБА_1 (як заступнику директора), тим самим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Суд погоджується з прокурором, що назву наказу № 32 від 28 лютого 2020 року в протоколі №107 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, від 11 лютого 2021 року в розділі «суть адміністративного правопорушення» викладено з опискою, зокрема, «Про оплату за додатково відпрацьований час» замість вірного «Про преміювання ІТР та службовців КП «ДСЄЗ», оскільки в протоколі наведено номер та дату наказу, а саме № 32 від 28 лютого 2020 року, який долучено до матеріалів протоколу, та дальше по тексту протоколу назва наказу № 32 від 28 лютого 2020 року викладена вірно «Про преміювання ІТР та службовців КП «ДСЄЗ».

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованих правопорушень не визнав, не оспорюючи факту підписання наказу № 32 від 28 лютого 2020 року, суду пояснив, що він не є суб`єктом правопорушення, оскільки КП «Добропільська служба єдиного замовника» є комерційним підприємством, кошти на виплату заробітної плати ні Добропільська міська рада, ні держава не виділяє, КП виплачує заробітну плату працівникам з коштів, які підприємство отримує від надання ним послуг.

Захисник Макєєв О.В. в судовому засіданні просив закрити провадження по справі за відсутністю складу правопорушень, пов`язаних з корупцією, посилаючись на недопустимість всіх доказів, у зв`язку порушенням працівниками поліції Порядку проведення перевірок, які проводяться виключно після проведення перевірки НАЗК та направлення висновку НАЗК спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції, в тому числі і Національній поліції, після чого у них би виникли повноваження на складання протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, захисник зазначає, що дата виявлення правопорушення в протоколі зазначена не вірна, оскільки дата складання протоколу не є тотожним поняттям дати виявлення правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, його вина підтверджується допустимими доказами, в тому числі протоколами про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, які складені уповноваженими на те особоми, тому просила притягнути його до відповідальності.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, прокурора, дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина перша статті 172-7 КУпАП передбачає відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та тягне за собою накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина друга статті 172-7 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів та тягне за собою накладення штрафу від двохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України "Про запобігання корупції", особи, зазначені у пунктах 1,2 частини першої ст.3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

При цьому, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої ст.3 Закону України "Про запобігання корупції". Під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій, під час виконання вказаних повноважень.

В силу підпункту «а» пункту 2 частини першої ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» (в ред. на час вчинення правопорушень) посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, особи, які входять до складу наглядової ради державного банку, державного підприємства або державної організації, що має на меті одержання прибутку.

Відповідно до ст.81 ЦК України, юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права. Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Згідно з Статутом Комунального підприємства «Добропільська служба єдиного замовника» Комунальне підприємство «Добропільська служба єдиного замовника» належить до комунальної власності Добропільської міської ради. Засновником і власником Підприємства є територіальна громада міста Добропілля Донецької області, в особі Добропільської міської ради, а відтак є юридичною особою публічного права.

Відповідно до п.п. 6.4, 6.10 Статуту КП «Добропільська служба єдиного замовника» поточне управління Підприємством здійснює його Директор, який призначається на посаду та звільняється з неї розпорядженням міського голови. Директор є повноважним представником Підприємства. За погодженням з міським головою має право наказом по підприємству делегувати свої повноваження або їх частину посадовим особам Підприємства на період відпустки, тимчасової втрати працездатності, відрядження чи інших поважних причин. На період тимчасової відсутності Директора призначена ним особа у повному обсязі користується повноваженнями і правами Директора та у повному обсязі несе відповідальність відповідно до чинного законодавства.

Розпорядженням Добропільського міського голови від 18 лютого 2020 року № 28к на ОСОБА_1 покладено обов`язки директора комунального підприємства «Добропільська служба єдиного замовника».

Розпорядженням Добропільського міського голови від 15 квітня 2020 року № 57к ОСОБА_1 призначено на посаду директора комунального підприємства «Добропільська служба єдиного замовника».

На виконання Розпорядження Добропільського міського голови від 15 квітня 2020 року № 57к ОСОБА_1 з 16 квітня 2020 року приступив до виконання обов`язків директора комунального підприємства «Добропільська служба єдиного замовника» на умовах контракту, про що видав відповідний наказ №35-к від 16 квітня 2020 року.

З наказу № 32 від 28 лютого 2020 року «Про преміювання ІТР та службовців КП «ДСЄЗ» у лютому 2020 року, вбачається, що ОСОБА_1 будучи в.о. директора КП «ДСЄЗ» підписав наказ, яким вирішувалося питання про виплату премії за лютий 2020 року, зокрема, ОСОБА_1 , як заступнику директора у розмірі 40 %.

З пам`ятки щодо дотримання антикорупційного законодавства вбачається, що ОСОБА_1 ознайомлений під власний підпис щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.

Як вбачається з журналу реєстрації повідомлень про наявність реального або потенційного конфлікту інтересів в КП «Добропільська служба єдиного замовника» ОСОБА_1 не звертався з повідомленням про наявність реального або потенційного конфлікту інтересів.

Згідно відповіді директора КП «ДСЕЗ» від 10 лютого 2021 року, преміювання директора підприємства здійснюється на підставі контракту згідно подання про преміювання, погодженого з Добропільським міським головою. Преміювання штатних працівників підприємства, які тимчасово виконують обов`язки директора здійснюється згідно Положення про преміювання, Колективного договору підприємства. При підписанні розпоряджень виконуючими обов`язків голови директора КП«ДСЕЗ», а саме ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 щодо преміювання працівників підприємства не погоджувались з Добропільською міською радою.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 виконуючи обов`язки директора Комунального підприємства «Добропільська служба єдиного замовника», являючись посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом відповідальним за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією.

А той факт, що виплата заробітної плати працівникам КП «Добропільська служба єдиного замовника» здійснюється за рахунок власних коштів підприємства, отрманих від надання підприємством послуг, не змінює виду юридичної особи КП «Добропільська служба єдиного замовника», яке згідно статуту належить до комунальної власності Добропільської міської ради, тобто є юридичною особою публічного права.

Зі змісту протоколів про адміністративні правопорушення та доданих до них документів вбачається, що ОСОБА_1 , будучи суб`єктом правопорушення, пов`язаних з корупцією, відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомив у встановленому Законом порядку Добропільську міську раду та Національне агентство з питань запобігання корупції про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а також вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, який зумовлений підписанням наказу № 32 від 28 лютого 2020 року «Про преміювання ІТР та службовців КП «ДСЄЗ» у лютому 2020 року, яким вирішувалося питання про виплату додаткових коштів ОСОБА_1 (як заступнику директора), тим самим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Суддя, дослідивши матеріали про адміністративні правопорушення, приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП, підтверджується дослідженими письмовими належними та допустимими доказами, а саме:

- даними протоколів про адміністративні правопорушення від 11 лютого 2021 року №№ 106, 107;

- Статутом Комунального підприємства «Добропільська служба єдиного замовника»;

- Розпорядженням Добропільського міського голови від 18 лютого 2020 року № 28к;

- Розпорядженням Добропільського міського голови від 15 квітня 2020 року № 57к ;

- Наказом № 32 від 28 лютого 2020 року «Про преміювання ІТР та службовців КП «ДСЄЗ» у лютому 2020 року,

- Журналом реєстрації повідомлень про наявність реального або потенційного конфлікту інтересів в КП «Добропільська служба єдиного замовника»;

- Відповіддю директора КП «ДСЕЗ» від 10 лютого 2021 року;

Щодо твердження сторони захисту про те, що протоколи про адміністративне правопорушення, складені відносно ОСОБА_1 оперуповноваженим 6-го відділу управління стратегічних розслідувань в Донецькій області ДСР Національної поліції України та всі додані до них документи слід вважати неналежними доказами у провадженні з приводу того, що ці протоколи складені не уповноваженою особою, з порушенням спеціальної процедури встановленої законом без проведення попередньої перевірки НАЗК та направлення висновку НАЗК спеціально уповноваженому суб`єкту у сфері протидії корупції Національної поліції України суд відкидає, оскільки право складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 172-4 - 172-9 КУАП органами внутрішніх справ (Національної поліції) прямо передбачено ст. 255 КУпАП без будь-яких обмежень і доводами захисту не спростовується.

Твердження захисту про порушення працівниками поліції Порядку проведення перевірок, які проводяться виключно після проведення перевірки НАЗК та направлення висновку НАЗК спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції, в тому числі і Національній поліції, після чого виникають повноваження на складання протоколу про адміністративне правопорушення, суд вважає необґрунтованими, оскільки статтею 12 Закону України «Про запобігання корупції» (Права національного агентства) обов`язкове затвердження обґрунтованого висновку у разі виявлення пов`язаного з корупцією правопорушення, яке розглядається, не передбачено.

За таких обставин беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачені ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, оскільки докази його вини є переконливими, достатніми, належними та допустимими, відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені.

Заслуговує на увагу посилання захисника на те, що в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією невірно зазначено дату виявлення правопорушення.

Так, посилання прокурора на те, що днем виявлення правопорушення є день складання протоколу, який вважають фактом встановлення складу правопорушення, пов`язаного з корупцією, не ґрунтуються на законі.

Як вбачається з супровідного листа №521 від 30 грудня 2020 року Добропільська міська рада направила начальнику управління стратегічних розслідувань в Донецькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України перелік документів, зокрема, наказ № 32 від 28 лютого 2020 року «Про преміювання ІТР та службовців КП «ДСЄЗ» у лютому 2020 року, Статут Комунального підприємства «Добропільська служба єдиного замовника»; розпорядження Добропільського міського голови від 18 лютого 2020 року № 28к; розпорядження Добропільського міського голови від 15 квітня 2020 року № 57к, які отримали згідно штампу вхідної кореспонденції 04 січня 2021 року.

А тому, саме 04 січня 2021 року суд вважає датою виявлення правопорушень, пов`язаних з корупцією вчинених ОСОБА_1 .

Інших доказів, які б підтверджували іншу дату виявлення інкримінованих ОСОБА_1 правопорушень суду не надано.

При накладенні адміністративного стягнення, суд бере до уваги характер вчинених правопорушеннь, обставини справи, ступінь вини, особу порушника, та вважає, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.2 ст. 172-7 КУпАП, як за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Також, враховуючи вимоги ст. 40-1 КУпАП, вважаю за необхідне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 172-7, 283-285 КУпАП, Законом України «Про запобігання корупції», суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.172-7 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 454 (чотирьохсот п`ятдесяти чотирьох) гривень 00 копійок, на рахунок отримувача UА0026001, отримувач ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації 22030106.

У разі несплати правопорушником штрафу не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, постанова про накладання штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд.

Суддя Л.С. Мацишин