Справа № 503/341/21
Провадження №3/503/238/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Вороненко Д.В. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Відділу поліцейської діяльності №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

18.02.2021 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 073214, згідно змісту якого 18.02.2021 року о 06.55 годині ОСОБА_1 в м. Кодима по вул. Мічуріна керував транспортним засобом «Toyota Сorolla» номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що із показником 1,76 % підтвердив результат тестування на алкоголь «Драгер» № 633, проведений 18.02.2021 року о 07.03 годині уповноваженою особою Національної поліції з використанням спеціального технічного засобу ALCOTEST 6820 прилад № ARLH-0165 з принтером DRAGER MOBILE PRINTER № ARLH-0167 в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у зв`язку з чим ОСОБА_1 порушив пункт 2.9.(а) Правил дорожнього руху та тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, про місце і час розгляду справи своєчасно сповіщався належним чином, у відповідності до вимог ст. 2772 КУпАП. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції. У зв`язку з вище викладеним і у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП та пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 суд вважає за можливе розглянути справу під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. При цьому, в судовому засіданні, що відбулося 31.03.2021 року заперечував факт керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, вказавши, що при проведенні відносно нього огляду на стан сп`яніння свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не були присутні та заявив клопотання про допит в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з приводу обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, а також зазначив, що має на своєму утриманні трьох неповнолітніх дітей, інвалідності не має,

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд встановив наступне.

Згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 073214 (а.с.3) ОСОБА_1 в м. Кодима по вул. Мічуріна керував транспортним засобом «Toyota Сorolla» номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, пройшов огляд на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу ALCOTEST 6820 прилад № ARLH-0165 з принтером DRAGER MOBILE PRINTER № ARLH-0167, який проводився уповноваженою особою Національної поліції в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до пункту 2.9.(а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В свою чергу положення ч.2 ст. 266 КУпАП (в редакції чинній на час події 18.02.2021 року) передбачали, що огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Пунктами 2, 6-7 розділу І та пунктами 1, 6 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735від 09.11.2015 року (надалі за текстом Інструкція № 1452/735 від 09.11.2015) передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом в присутності двох свідків, або лікарем закладу охорони здоров`я у разі відмови водія пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським.

Згідно до пунктів 3-4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.

Відповідно до пунктів 3-4 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015, направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами). Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.

Аналіз наведених вище норм вказує на те, що на час події огляд на стан сп`яніння проводився поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків.

Згідно ст. 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп /2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

В рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року, ЄСПЛ визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Частини 1 і 3 (d) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як загальне правило вимагають надання підсудному відповідної та належної можливості заперечувати докази свідка обвинувачення і допитати його або під час надання останнім своїх показань, або пізніше. Обвинувачення не може ґрунтуватися виключно чи вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не може заперечити. Із цього випливає, що якщо засудження виключно або вирішальною мірою ґрунтується на показаннях особи, допитати яку чи домогтися допиту якої підсудний не мав можливості ані під час досудового слідства, ані під час судового розгляду, права захисту виявляються обмеженими в тій мірі, що є несумісною з гарантіями, передбаченими статтею 6 Конвенції (пункт 54 Рішення Європейського Суду у справі «Корнєв і Карпенко проти України»).

Під час судового розгляду, що відбулося 31.03.2021 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , заперечував обставини залучення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під час його огляду на стан сп`яніння. При цьому, також заявив клопотання про допит в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП (80732-10), у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

У зв`язку з чим судом було здійснено належним чином виклик свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для їх допиту, а саме в судове засідання призначене на 22.04.2021 року, що підтверджують поштові відправлення № 454 і № 438 із судовими повістками про виклик, які були повернуті до суду відділенням поштового зв`язку не врученими.

Однак, свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилися, про причини неявки в суд не повідомили.

Враховуючи, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залучались для проведення процедури огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння та за своїм статусом є свідками сторони обвинувачення, то 22.04.2021 року та 13.05.2021 року судом повістки про виклик свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судові засідання призначені на 12.05.2021 року та 17.05.2021 року були направленні до органу поліції відділу поліцейської діяльності № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області для сприяння у забезпеченні їх виклику в судове засідання, однак, позитивного результату це не дало.

За таких обставин, суд позбавлений можливості перевірити докази на підтвердження винних дій ОСОБА_1 шляхом допиту свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В свою чергу письмове пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які додані до протоколу та разом із талоном тестування мають вирішальне значення для встановлення вини ОСОБА_1 , заперечуються останнім, що потребує їх перевірки, як доказів «обвинувачення», в судовому засіданні, але внаслідок зазначеного вище як і особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, так і суд був позбавлений можливості зробити відповідну «перевірку».

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Таким чином стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що під час доведення винуватості особи не має залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для її виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

З огляду на вище викладене суд не вважає можливим покласти в основу обвинувачення лише письмові пояснення вказаних свідків, які не були допитані в судовому засіданні і пояснення яких мають вирішальне значення у даній справі.

Так, в рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто незобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи зазначене вище матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять обсягу переконливих доказів на підставі яких суд мав би можливість дійти до неспростовного висновку про наявність в діянні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу пред`явленого правопорушення. У зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю внаслідок відсутності доказів (недоведеності) винуватості особи.

Таким чином, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 213, 221, 246-247, 265, 268, 283-284 КУпАП, суд

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутню складу адміністративного правопорушення.

Посвідчення водія тимчасово вилучене у ОСОБА_1 повернути володільцеві, поклавши обов`язок по виконанню постанови в даній частині на Відділ поліцейської діяльності №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д. В. Вороненко