ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1323/21 Номер провадження 33/814/346/21Головуючий у 1-й інстанції Січиокно Т. О. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2021 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Панченко О.О.,

при секретарі Філоненко О.В.,

з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Момота Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 02 квітня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 14 лютого 2021 року близько 06:00 год. у м. Полтава по вул. Соборності, 35 керував транспортним засобом «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. У зв`язку з цим, порушивши п.2.9а Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - Правила дорожнього руху), скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 02 квітня 2021 року, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду. Однак, як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга подана до закінчення встановленого законом строку, а тому клопотання про його поновлення не підлягає задоволенню у зв`язку з відсутністю підстав.

Апеляційна скарга обґрунтовується тим, що патрульним поліцейським, який складав протокол про адміністративне правопорушення, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а лікарем не дотримано процедуру оформлення результатів виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення порушника, який заперечував факт вчинення адміністративного правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог п.2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.6 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №192112 від 14 лютого 2021 року та переглянутого відеозапису вбачається, що в ході спілкування ОСОБА_1 з поліцейськими після його зупинки через несправність на автомобілі освітлювального приладу, в останніх виникли підозри щодо перебування водія ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків з використанням спеціальних технічних засобів або у лікаря в спеціальному закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 відмовився від проведення відповідного огляду на місці зупинки транспортного засобу та виявив бажання пройти його у медичному закладі.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

У свою чергу, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №192112 від 14 лютого 2021 року від ОСОБА_1 не надійшло жодного пояснення чи зауваження щодо його змісту, а тому теперішні посилання останнього на недотримання лікарем процедури оформлення результатів виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння є безпідставними та такими, що направлені на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами ст.255 КУпАП, та відповідає вимогам ст.256 цього Кодексу, а тому є належним та допустимим доказом по справі.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вказані вимоги закону суддею місцевого суду були виконані в повному обсязі.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя суду першої інстанції послалася на докази, які були досліджені у повному обсязі, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серії ДРП 18 №192112 від 14 лютого 2021 року (а.с.1), згідно якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння; висновок лікаря №65 від 14 лютого 2021 року (а.с.2); дані відеозаписів з нагрудної камери поліцейського ВІ0089 (а.с.3).

Давши оцінку зазначеним доказам, суддя дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Із вказаним висновком судді місцевого суду погоджується і апеляційний суд.

Натомість, доводи апеляційної скарги стосовного простроченого терміну дії свідоцтва про повірку засобу вимірювальної техніки - газоаналізатора Alcotest 6510 №ARAD-0136 та неможливості застосування на території України, у зв`язку з чим його результати не можуть бути використані як належні та допустимі докази, апеляційним судом визнаються неспроможним. Так, відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (який набрав чинності 01 січня 2016 року), засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки, до яких відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. Положеннями ч.1 ст.17 вказаного Закону визначено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту, тобто законом не встановлено вимог до засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації. Відтак, газоаналізатори (алкотестери), що вже перебувають в експлуатації, в тому числі і прилад «Drager Alcotest 6510», можуть надалі експлуатуватись за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту.

Відповідно до наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» інтервал технічного обслуговування приладів вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається, становить один рік.

Як вбачається з копії свідоцтва Міністерства економіки України про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/4673 від 11 серпня 2020 року (а.с.29), наданої Комунальним підприємством «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради» на запит самого ОСОБА_1 , огляд останнього на стан алкогольного сп`яніння проводився лікарем в межах строку дії повірки газоаналізатора Alcotest 6510 №ARAD-0136, який дійсний до 11 серпня 2021 року.

Таким чином, відсутні підстави для визнання результатів огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager Alcotest 6510» недійсними.

Твердження апелянта про позбавлення його права на відібрання крові та сечі для дослідження біологічного середовища апеляційним судом відхиляється, оскільки згідно вимог п.7 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень із зазначеним біологічним середовищем є обов`язковим лише у випадках визначення стану сп`яніння, спричиненого наркотичними засобами або психотропними речовинами.

Твердження ОСОБА_1 про те, що на СD-диску відсутнє відео, що саме він перебував за кермом даного автомобіля, не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки на відеозаписі з відеореєстратора патрульного автомобіля, що міститься у матеріалах справи (а.с.3), чітко видно як після зупинки транспортного засобу «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 , на місці водія знаходився саме ОСОБА_1 .

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не врахував необхідності постійного використання ним автомобіля для відвідування його сином з інвалідністю лікувальних закладів є неспроможним, оскільки санкція інкримінованої статті передбачає накладення штрафу з обов`язковим позбавленням права керування транспортним засобам.

Отже, жодних об`єктивних даних, які б свідчили про не надання працівниками поліції належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та не дотримання лікарем процедури оформлення результатів виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, матеріали справи не містять і в апеляційній скарзі не наведено.

Враховуючи викладене, вважаю обґрунтованим висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильною кваліфікацію його дій за ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення накладене у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.

Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді не встановлено.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 02 квітня 2021 року щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду О.О. Панченко