Справа № 426/4142/15-п
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року м. Сватове

Суддя Сватівського районного суду Луганської області Бабічева Л.П., розглянувши клопотання заступника начальника Сватівського РВП ГУНП в Луганській області підполковника поліції Сороки Ю.В. про вирішення питання, пов`язаного з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення в порядку ст. 304 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника Сватівського ВП ГУНП в Луганській області Сорока Ю.В. звернувся до суду з клопотанням в порядку ст. 304 КУпАП, в якому зазначив, що на виконання до Сватівського ВП ГУНП в Луганській області надійшла постанова Сватівського районного суду Луганської області від 30 липня 2015 року у справі № 426/4142/15-п про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на одну добу. Постанова не виконана внаслідок загального медичного захворювання та медичних протипоказань у правопорушника до перебування в умовах ІТТ.

В клопотанні просить суд в порядку ст. 304 КУпАП розглянути питання про заміну адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту на інший вид адміністративного стягнення або припинити виконання постанови суду.

Правопорушник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення був повідомлений судом належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки (а.с. 19). Про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Згідно постанови Сватівського районного суду Луганської області від 30 липня 2015 року у справі № 426/4142/15-п, ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та піддано стягненню у вигляді адміністративного арешту на одну добу. Постанова набрала законної сили 10 серпня 2015 року (а.с. 14).

З листа Сватівського РВП ГУНП України в Луганській області від 05.05.2021 р. № 9554/111/42-2021 вбачається що до Сватівського ВП вищевказана постанова суду надійшла у 2015 році, після набрання законної сили, але вказати точну дату надходження немає можливості, оскільки журнал вхідної кореспонденції Сватівського ВП згідно наказу Міністерства юстиції № 578/5-12 р. знищено (а.с. 17).

Згідно рапорту ДОП СДОП ВП Сватівського РВП Котова О. від 30.03.2021 р., виконання постанови неможливе у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 за станом здоров`я не може утримуватися в ІТТ (а.с. 4).

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства «Сватівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Сватівської міської ради Луганської області від 08.04.2021 р., ОСОБА_1 перебуває на «Д» обліку у сімейного лікаря та потребує постійного прийому ліків. Йому визначено наступні діагнози: гіпертонічна хвороба ІІ 2 стадія (ГЛЖ, АС), ризик ІІІ, енцефалопатія складного ґенезу, ІХС кардіосклероз атеросклеротичний, виражений астеноневротичний синдром, вестибулоатактичний синдром, катаракта правого ока. Крім того в довідці вказано, що перебування ОСОБА_1 в ІТТ протипоказано (а.с. 10).

Стан здоров`я ОСОБА_1 та зумовлена незадовільним станом здоров`я неможливість його перебування в умовах ізоляції підтверджена медичними довідками від 15.01.2021 р., 27.02.2019 р. (а.с. 5, 6).

Таким чином, згідно постанови суду ОСОБА_1 було піддано адміністративному стягненню у вигляді арешту.

Статтею 326 КУпАП регламентовано, що постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про застосування адміністративного арешту та арешту з утриманням на гауптвахті виконується негайно після її винесення.

Згідно ч. 1 ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до ст. 301 КУпАП перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

З матеріалів справи вбачається, що з дня ухвалення судового рішення про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , минуло понад 5 років, постанова суду не оскаржувалася, питання про відстрочку виконання постанови в порядку ст. 303 КУпАП не вирішувалося.

Положеннями КУпАП та зокрема ст. 303 КУпАП не встановлено процесуального порядку застосування строків давності виконання судового рішення, тому суд вважає за необхідне застосувати аналогію закону із застосуванням положень КПК України, крім того КУпАП не містить заборони на використання аналогії закону.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції. Таку позицію висловив Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року.

У рішенні від № 15-рп/2004 від 2 листопада 2004 року КСУ вказано, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті, перед усім, ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Так, ст. 80 КК України передбачено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі; п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин; десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин; п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

Вказані положення свідчать, що сплив строків давності виконання обвинувального вироку є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання, за умови, що засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Матеріалами справи підтверджено, що вказане судове рішення не було виконано до цього часу, через неспроможність органів державної влади забезпечити таке виконання негайно з невідомих суду причин.

Також судом не було встановлено факту ухилення від відбування покарання за ці роки з боку правопорушника ОСОБА_1 .

Адміністративне правопорушення за скоєння якого ОСОБА_1 було визнано винуватим та піддано адміністративному стягненню у вигляді адміністративного арешту строком на одну добу, на думку суду, не може містити більший строк давності виконання ніж за вчинення особою кримінального правопорушення у разі засудження особи до покарання передбаченого пунктами 1,2,3 ч. 1 ст. 80 КК України.

Судом не оспорюється беззаперечна необхідність виконання судових рішень у світлі завдань ст. 1 КУпАП, однак суд акцентує увагу на справедливому балансі між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи та мету адміністративного стягнення, яке не може бути безстроковим, враховує, що погіршення правового становища правопорушника порівняно з положенням обвинуваченого у кримінального провадження є неприпустимим.

У даний спосіб, на цей час, є можливим відновити справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а саме шляхом застосування єдино можливого шляху виправлення наслідків у такий спосіб, щоб відновити, наскільки це можливо, ситуацію, яка існувала до проведення такої дії, враховуючи, що ЄСПЛ у справі «Пєрсак проти Бельгії» (Piersack v. Belgium) (Article 50), Series A № 85, C. 16,зазначив, що він «виходитиме з того принципу, що заявник має бути, по можливості, повернений у становище, в якому він перебував», адже таким чином підкреслюється верховенство обов`язку відновлення status quo ante, а в рішенні від 31 жовтня 1995 року у справі «Папамічалопулос та інші проти Греції» (Papamichalopoulos and Others v. Greece) (стаття 50), Series A № 330-B,суд застосував принцип restitutio in integrum та вказав, що виправлення повинне, по можливості, відновити стан, який найімовірніше існував би та застосувати в цих цілях всі можливі шляхи такого виправлення у такий спосіб, щоб відновити, наскільки це можливо, ситуацію справедливого балансу.

Відповідно статті 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне припинити виконання постанови Сватівського районного суду Луганської області від 30 липня 2015 року за давністю її виконання, звільнивши ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строків давності виконання вказаного судового рішення, так як з дня ухвалення судового рішення про накладення адміністративного стягнення минуло понад п`ять років.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 283, 303, 304 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника Сватівського РВП ГУНП в Луганській області підполковника поліції Сороки Ю.В. про вирішення питання, пов`язаного з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення в порядку ст. 304 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Припинити виконання постанови Сватівського районного суду Луганської області від 30 липня 2015 року відносно ОСОБА_1 у справі № 426/4142/15-п, у зв`язку із закінченням строку давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо така скарга не була подана.

У разі подання апеляційної скарги, постанова суду, якщо вона не скасована, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду через Сватівський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Л.П. Бабічева