ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/3009/21Головуючий у 1-й інстанції Дзюбановський Ю.І.
Провадження № 33/817/263/21 Доповідач - Тиха І.М.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М.

за участю захисника ОСОБА_1 - адвоката Майки Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 квітня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 квітня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 454,00 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 11 лютого 2021 року о 02 год. 15 хв. в м. Тернополі по вул. Протасевича,18, керував автомобілем марки «Фольксваген Пасат» номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різким запахом з порожнини рота, поведінкою, що не відповідає обстановці та вираженим тремтінням пальців рук. Пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у присутності свідків за допомогою приладу газоаналізатора «Алкотест 6810» водій відмовився в категоричній формі. Також проїхати в найближчий медичний заклад для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння також відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить постанову судді скасувати та закрити провадження в справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Мотивує скаргу відсутністю будь-яких доказів, з які б підтверджували факт керування ним транспортним засобом.

Зазначає, що всупереч вимог п.3.5 Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання та використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції від 03.02.2016 року №100, наявні в матеріалах справи відеозаписи з бодікамер працівників поліції не є безперервними, а тому вважає дані докази недопустимими.

Звертає увагу на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено від якого саме огляду він відмовився, в який спосіб та за допомогою якого технічного пристрою мав проводитись такий огляд.

Вказує на порушення працівниками поліції вимог п.12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 9.11.2015 року №1452/735 (далі Інструкція.), у зв"язку з відсутністю в матеріалах справи направлення його на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Посилається на те, що працівник поліції не ознайомлював його з протоколом про адміністративне правопорушення та не пропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі та не роз`яснював прав та обов`язків.

Вказує на безпідставність зупинки транспортного засобу, що суперечить вимогам ст. 35 ЗУ "Про національну поліцію".

Вважає, що працівниками поліції порушено встановлений законом порядок проведення огляду, у зв"язку з тим, що лише пропозиції пройти огляд в закладі охорони здоров`я, без направлення водія на такий огляд є недостатньо, а тому проведений огляд відповідно до ч.6 ст. 266 КУпАП є недійсним.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника, який підтримав подану апеляцію з викладених у ній мотивів, приходжу до наступного.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується дослідженими судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 11.02.2021р. №017384; розпискою від 11.02.2021р. про відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом; рапортом поліцейського від 11.02.2021р., відеозаписом із нагрудних камер відеореєстраторів ВВ-00036, ВО-00072, із яких встановлено, що водій повідомив, що керував перед його зупинкою даним автомобілем та зафіксована процедура огляду водія і складання адміністративних матеріалів.

Доводи ОСОБА_1 щодо відсутності доказів, які б підтверджували факт керування ним транспортним засобом, оцінюю критично, оскільки вони спростовуються сукупністю наявних в матеріалах справи доказів, зокрема рапортом працівника поліції, який є допустимим доказом в контексті статті 251 КУпАП, в якому зазначено про повідомлення невідомими особами про можливе перебування водія «Фольксваген Пасат» номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, а також розпискою ОСОБА_3 , якою було відстороннено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, а також відезаписом, на якому ОСОБА_1 вказав про керування ним автомобілем.

Необґрунтованими є доводи апелянта щодо порушення працівниками поліції вимог безперервності здійснення запису за допомогою нагрудних відеокамер, оскільки вимогами відомчої Інструкції, на яку посилається і ОСОБА_1 , передбачено випадки переривання відеозапису.

Посилання апелянта на відсутність протоколі про адміністративне правопорушення відомостей від якого саме огляду він відмовився, в який спосіб, за допомогою якого технічного приладу повинен був здійснюватись такий огляд, не грунтується на матеріалах справи оскільки у вищезгаданому процесуальному документі чітко зазначено про те, що водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп"яніння за допомогою спеціального технічного пристрою з зазнченням його назви та серійного номеру та згодом у найближчому закладі охорони здоров"я, затвердженому МОЗ.

З огляду на те, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння на місці та в закладі охорони здоров`я його доводи щодо порушення працівниками поліції вимог п.12 Інструкції, у зв`язку з відсутністю в матеріалах направлення на огляд на стан сп`яніння, на увагу не заслуговують.

Посилання ОСОБА_1 на те, що працівник поліції не ознайомлював його з протоколом про адміністративне правопорушення та не роз`яснював йому визначених законом прав та обов`язків, спростовується відповідними відмітками у протоколі про адміністративне правопорушення .

Твердження ОСОБА_1 про відсутність підстав для зупинки транспортного засобу визначених ст. 35 ЗУ "Про національну поліцію" не заслуговує на увагу оскільки порядок оскарження дій працівників поліції визначено КАС України.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП та в строки, передбачені ст. 38 КУпАП, з врахуванням його особи, характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстави для скасування постанови суду та закриття провадження у справі- відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 квітня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя