Справа 688/3501/20
№ 3/688/7/21
Постанова

Іменем України

05 січня 2021 року м. Шепетівка

Суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області Березюк Н.П., розглянувши матеріали, які надійшли від т.в.о. начальника Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:

ОСОБА_1 , який понад двох разів протягом року піддавався адміністративному стягненню за ст.130 КУпАП, 08 жовтня 2020 року о 23 год. 04 хв. по вул. Володі Ковальчука в м. Шепетівка Хмельницької області керував автомобілем марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота при розмові на відстані. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в установленому порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.130 КУпАП.

Згідно із ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п.48).

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право особи на участь у судовому розгляді справи та право на відкладення такого розгляду не є абсолютними, і можуть бути обмеженими, в т.ч. і встановленням строків розгляду справи.

ОСОБА_1 05 січня 2021 року не з`явився в судове засідання. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, що підтверджується його підписом у розписці про виклик в судове засідання на 05 січня 2021 року, а також відеозаписом, на якому зафіксовано факт вручення судової повістки ОСОБА_1 в судове засідання на 05 січня 2021 року, своїм процесуальним правом не скористався, заяв про відкладення розгляду справи, чи про розгляд справи у його відсутності суду не надав, своєї позиції щодо обставин вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП суду не висловив.

За таких обставин, суд розцінює неявку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання як зволікання й намагання ухилитися від адміністративної відповідальності через закінчення строку накладення адміністративного стягнення, та визнав можливим справу розглянути без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки перешкод для такого розгляду, визначених ч.3 ст.268 КУпАП, не має.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Санкцією ч.3 ст.130 КУпАП встановлено відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктами 1, 12 розділу 2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735, за наявності ознак алкогольного сп`яніння, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Пунктом 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103 визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, підтверджується наявними в справі доказами:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №485524 від 08 жовтня 2020 року, який складений уповноваженою на те особою з дотримання вимог ст.256 КУпАП щодо змісту протоколу, згідно з яким зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 у присутності двох свідків від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з керуванням транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота) та порушення п.2.5 Правил дорожнього руху;

письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , наявність яких в матеріалах справи свідчить про те, що поліцейський дотримався встановленої законом процедури освідування особи на предмет керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння;

відеозаписом подій 08 жовтня 2020 року за участю водія ОСОБА_1 , яким зафіксовано факт його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі, за наявності ознак такого стану;

витягом з інтегрованої інформаційно-пошукової системи "Армор" про вчинені ОСОБА_1 адміністративні правопорушення;

копіями постанов про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності;

довідкою про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія;

довідками про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень.

Як вбачається з диспозиції ч.3 ст.130 КУпАП суб`єктом правопорушення є особа, яка відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння і яка двічі протягом року піддавалась адміністративному стягненню за вказані дії.

З системного аналізу положень КУпАП слідує, що у разі, коли справа про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомча суду (судді), особа вважається підданою адміністративному стягненню з моменту набрання законної сили рішення, прийнятого суддею (судом) про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення на неї адміністративного стягнення в межах законодавчо встановлених строків.

Таким чином, факт притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності двічі протягом року стверджується довідками про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 2 ст.130 КУпАП, долученими до матеріалів справи органом, уповноваженим на складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Вказані докази є належними і допустимими та на їх основі у визначеному законом порядку встановлено наявність у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, як відмова особи, що керує транспортним засобом, яка двічі протягом року притягалась до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та винність ОСОБА_1 у його вчиненні.

Згідно довідки про отримання посвідчення водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 14 квітня 2017 року отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 .

Ураховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , який неодноразово протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, належних висновків не зробив, керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, чим наражав на небезпеку себе та інших учасників дорожнього руху, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність, суд приходить до переконання про накладення на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Саме такий вид стягнення відповідатиме вимогам ст.33 КУпАП і буде необхідним й достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи всі обставини справи, керуючись ст.ст. 33, ч.3 ст.130, 283-285 КупАП,-

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і застосувати до нього стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 420 (чотириста двадцять) грн. 40 к. судового збору.

Постанову суду звернути до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: