Справа № 285/4705/21
провадження № 3/0285/2854/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2021 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Літвин О. О.,

за участю секретаря Клечковської М. М.,

особи, відносно якої складено протокол, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративний матеріал, який надійшов

від Новоград-Волинського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області,

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , який працює продавцем магазину Ольга в м. Новоград-Волинський, по вул. Шевченка, 12а, водієм-охоронцем ТОВ Хазарт (юридична адреса: м. Миколаїв, Львівська область) -

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

З адміністративного протоколу, що надійшов до суду 03.09.2021, слідує, що ОСОБА_1 21.07.2021 близько 13 год. по місцю свого проживання, вчинив економічне та психологічне домашнє насильство в сім`ї відносно дружини ОСОБА_2 , а саме забрав спільні грошові кошти, ображаючи словами грубої нецензурної лайки, чим спричинив шкоду її психічному здоров`ю.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, пояснив, що жодного насильства до дружини не вчиняв, її кошти в неї не забирав. Зазначив, що їх спільний дорослий син вживає наркотичні засоби та грає на автоматах, у зв`язку з чим дружина постійно вимагає у нього гроші, які їй не дає, оскільки це його гроші, які він сам заробляє та витрачає на потреби сім`ї.

ОСОБА_2 (дружина) в судовому засіданні пояснила, що мала збереження в доларах від продажу нерухомості, які просила в чоловіка, оскільки він їх сховав від сина, який є ігроманом. Однак чоловік відмовився сказати, де їх сховав, побоюючись що син їх витратить. До поліції щодо вчинення звернувся син, а не вона.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового процесу, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, висновком експерта тощо, а згідно ч. 2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

У практиці Європейського Суду з прав людини (далі Суд) існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.

Відповідно до диспозиції ст.173-2 КУпАП, насильство в сім`ї це умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Інші дії не утворюють складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП.

Згідно Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Економічне насильство форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

На підтвердження вини ОСОБА_1 поліцейським додано до матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення, рапорт оперативного чергового поліції та письмова заявадружини. Разом з тим, до поліції звернулась не потерпіла, а син ОСОБА_1 з приводу крадіжки коштів матері, а сам протокол був складений через три тижні після отримання повідомлення в поліцію зі служби 102. Окрім того, з заяви дружини ОСОБА_2 та її пояснень в суді слідує, що між подружжям відсутнє порозуміння, вони мають різні погляди на права і обов`язки подружжя, що по суті не можна кваліфікувати, як домашнє насильство. Зазначене спростовує обставини, викладені у протоколі.

Доказів того, що ОСОБА_1 будь-яким чином позбавляв свою дружину матеріальних ресурсів для належного фізичного та психологічного добробуту або відбирав усі зароблені нею гроші, чи вчиняв інше насильство, зокрема психологічного характеру, матеріали справи не містять. Надана доказова база «є суперечливою», що не дає правових підстав для встановлення зазначеної обставини.

При наявності певної неповноти чи суперечностей, суд не може взяти на себе функцію сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи. Зазначене становитиме порушення вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, про що наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини у справах «Малофеєва проти Росії» та «Карелін проти Росії».

Докази надані на підтвердження вини ОСОБА_1 викликають розумні сумніви, наявність яких не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Виходячи з вищевикладеного, аналізуючи всі обставини справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а тому провадження в справі підлягає закриттю .

В підсилення своєї правової позиці, звертаю увагу на практику Європейського Суду з прав людини, який у своєму рішенні по справі «Аллене де Рібермон проти Франції» наголошував, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, чим це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин. Обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Керуючись ст.ст.9, 247 п.1, 251, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю в йогодіях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя О. О. Літвин