ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2021 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Чайка О.С. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Харківської області м. Ізюм, громадянки України, керуючої магазином «Космо-2007» ТОВ «Стиль-Д», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною 1 статті 443 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 14 листопада 2020 року серії ВАБ №337660, 14 листопада 2020 року о 13 годині 30 хвилин за адресою: м.Київ, вул. Б. Хмельницького, буд.35/1 ОСОБА_1 організувала діяльність закладу, а саме: в закладі знаходились відвідувачі, чим порушено вимоги п.п.4 п.15 постанови КМУ №641 від 22 липня 2020 року з доповненнями та змінами.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною 1 статтею 443 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП).

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, пояснила, що оскільки вона є найманим працівником, не має у власності відокремленого майна і не несе відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах ввіреного в користування майна, її дії не є самостійними, і направлені не на отримання прибутку, а на отримання оговореної з власником майна заробітної плати, тому в даному випадку вона не є суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого статтею 443 КУпАП і пов`язаного з дотриманням п.п.4 п.15 Постанови КМУ №641 від 22 липня 2020 року.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №337660 від 14 листопада 2020 року; рапорт працівника поліції від 14 листопада 2020 року, пояснення ОСОБА_1 від 14 листопада 2020 року; паспорт ОСОБА_1 ; виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 22 листопада 2017 року; фототаблицю, приходжу до висновку, що в її діях не вбачається склад адміністративного правопорушення, визначеного частиною 1 статтею 443 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за статтею 44-3КУпАП, станом на 14 листопада 2020, передбачена за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про порушення ОСОБА_1 постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Пунктом 15 даної Постанови передбачено, що додатково до обмежень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, в період з 00 годин 00 хвилин суботи до 00 годин 00 хвилин понеділка на території України з 14 листопада 2020 р. до 30 листопада 2020 року забороняється, зокрема, приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос; приймання відвідувачів у торговельно-розважальних центрах; приймання відвідувачів в інших закладах розважальної діяльності; приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері торговельного і побутового обслуговування населення, крім: торгівлі продуктами харчування на торговельних площах, не менше 60 відсотків яких призначено для торгівлі продуктами харчування, пальним, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, ветеринарними препаратами, кормами; провадження діяльності з надання фінансових послуг, діяльності фінансових установ і діяльності з інкасації та перевезення валютних цінностей, діяльності операторів поштового зв`язку, а також медичної практики, ветеринарної практики, діяльності автозаправних комплексів (без зон харчування), діяльності з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів; торговельної діяльності із здійсненням адресної доставки замовлень; діяльність закладів культури і проведення культурних масових заходів, крім роботи суб`єктів господарювання, пов`язаної з виробництвом аудіовізуальних творів, зокрема здійснення кіно- та відеозйомки, за умови обмеження доступу до місця зйомки (знімального майданчика) сторонніх осіб та використання персоналом (крім акторів під час знімального процесу), залученим до виробництва аудіовізуального твору, респіраторів або захисних масок, у тому числі виготовлених самостійно. Діяльність суб`єктів господарювання, пов`язана з виробництвом аудіовізуальних творів, не є масовим заходом; приймання відвідувачів спортивних залів, фітнес-центрів, басейнів.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За нормами національного та міжнародного законодавства суд позбавлений змоги самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вказаний обов`язок повністю покладений на орган або особу, яка складає відповідний протокол.

Це повністю узгоджується з приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП, згідно яких обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Разом з тим, суд наголошує, що суб`єктами відповідальності за вказаною постановою КМУ є суб`єкти господарювання, а не наймані працівники.

Так, з матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 працює в ТОВ «Стиль Д» на посаді керуючого магазином «Космо-2007».

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Однак матеріали справи встановленому критерію щодо належного доведення вини особи не відповідають та не містять належних та допустимих доказів на підтвердження порушення ОСОБА_1 вимог чинного законодавства.

Так, згідно з ст. 55 Господарського кодексу України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Тобто надання послуг з продажу товарів здійснюється безпосередньо юридичною особою, чи фізичною особою - підприємцем, у той же час, адміністратор та інші працівники виконують свої трудові функції в межах своїх службових обов`язків.

Отже ОСОБА_1 як адміністратор виконує обов`язки, як найманий працівник, відповідно до довіреності керівника юридичної особи чи фізичної особи - підприємця, посадової інструкції тощо.

Оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є фізичною особою-підприємцем, ні посадовою особою господарюючого суб`єкта, адміністративний матеріал не містить доказів того, що до її службових обов`язків входить дотримання закладом обмежень, встановлених постановою Постанови КМУ №641 від 22 липня 2020 року, а так само адміністративний матеріал також не містить доказів того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності наділена будь-якими адміністративно-розпорядчими функціями й повноваженнями в межах вказаного суб`єкта господорювання.

Виходячи з вищезазначеного, суддя вважає, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не підтверджені належними та допустимими доказами у справі, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 443 КУпАП, оскільки остання є лише працівником, а не безпосереднім суб`єктом, що здійснював згадану в протоколі діяльність, тому в розумінні ст. 443 КУпАП не є суб`єктом вказаного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 443, 247, 256, 278, 280, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

п о с т а н о в и в :

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною 1 статті 443 КУпАП закрити через відсутність у її діях складу даного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником упродовж десяти днів з дня її винесення через Шевченківський районний суд м.Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя О.С. Чайка