Справа №: 486/1636/20 Провадження № 3/486/12/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2021 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючої - судді - Волкової О.І.

секретаря - Тодоренко М.М.

за участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

начальника ССД м. Южноукраїнська - ОСОБА_6

директора КЗ ЦСПРД м. Южноукраїнська - Мельник Я.Б.

розглянув у відкритому судовому засіданні протоколи про адміністративні правопорушення які надійшли від Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , неодружену, не працюючу, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_3 - 2011 року народження, зареєстрованої та проживаючи за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 184 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №642588 від 12.10.2020 року ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 06.10.2020 року о 17 годині у м. Южноукраїнськ за адресою бул. Курчатова 8 ухилилася від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої доньки ОСОБА_3 2011 року народження, а саме залишила без нагляяду після уроків, у зв`язку з чим малолітню було поміщено до Комунального закладу "Центр соціально-психологічної реабілітації дітей".

В судовому засіданні ОСОБА_3 пояснила, що вона не забрала доньку із школи о 14:30 , після закінчення уроків, так як проспала. Після 17 години до неї приїхали працівники поліції та склали на неї протокол про адміністративне правопорушення про неналежне виконання батьківських обов`язків. Пояснила, що того ж вечора додому доньку їй не віддали, начальник служби у справах дітей міста Южноукраїнська наступного дня їй пояснив,що її доньку поміщено до Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Южноукраїнської міської ради», при тому повідомивши що їй буде повернено дитину, якщо вона влаштується на роботу.

Їй дозволяють відвідувати доньку, вона щодня з нею бачиться. На даний час вона співмешкає з чоловіком, усвідомлює ситуацію в яку вона потрапила. Вважає, що вона належним чином виконує обов`язки щодо виховання доньки. Дії директора школи та поліцейських , які помістили її доньку до комунального закладу без правових на те підстав, так як вона вперше не забрала її із школи доньку до кінця робочого часу учбового закладу протягом 2 годин 30 хвилин, не могло слугувати підставою для її вилучення від неї. Донька хоче повернутися додому, але домогтися чіткої відповіді від керівництва закладу не мала можливості так як її заяви з вимогою про надання їй письмової відповіді, на підставі якого документу утримують її доньку не реєструвалася тривалий час, а на усні запитання їй нічого не роз`ясняли. Просила суд посприяти поверненню доньки та її не карати, так як такий випадок з нею трапився в перше.

В судовому засіданні малолітня ОСОБА_3 2011року народження, пояснила що вона хоче повернутися додому.

В судовому засіданні класний керівник ОСОБА_8 повідомила, що 06.10.2020 року ученицю ОСОБА_3 мати не забрала після закінчення уроків, вона з дівчинкою чекали на матір, а по завершенню робочого часу вона мала відвести дитину додому. Про що повідомила директора школи , який заборонив їй це робити та викликав поліції, а вона пішла додому, залишивши ОСОБА_3 у школі. Вважає, що директор краще знає як діяти в таких випадках , вона готова була відвести дитину додому, але їй не дозволили, а вона виконувала розпорядження адміністрації школи. На час розгляду справи дівчина відвідує школу та проживає КЗ ЦСПРД вона приходить під супроводом працівника цього закладу та повертається в такий же спосіб. Вона усвідомлює що для ОСОБА_3 її вилучення від матері було стресом, , але на даний час дівчинка з неї ділилася тим, що їй подарували подарунки.

В судовому засіданні допитувався директор школи №1, який пояснив, що дійсно він викликав працівників поліції бо йому так порадила представник ювенальної превенції ОСОБА_5 , йому відомо , що того ж дня дівчинку було поміщено до комунального закладу міста. Він не зміг в судовому засіданні пояснити чому він заборонив класному керівнику вести дівчинку додому, та саме який закон України забороняв вчительці відвести дитину додому. Пояснював, що він як директор школи та адміністрація школи співпрацюють із представником ювенальної превенції.

Психолог школи повідомила, що про даний випадок вона дізналася після того як її запросили до суду. Вважає, що адміністрація школи краще знає як їм діяти в подібних випадках, але для дитини це стрес.

В судовому засіданні допитувався начальник служби у справах дітей Южноукраїнської міської ради ОСОБА_6 , який суду пояснив , що 06.10.2020 року до Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Южноукраїнської міської ради» було доставлено працівниками поліції разом із представником ювенальної превенції малолітню ОСОБА_3 2011 року, за результатами засідання комісії з питання визначення строку та форми перебування дитини в КЗ ЦСПРД наказом № 74 від 06.10.2020 року на підставі акту органу внутрішніх справ про знайдену дитину від 06.10.2020 року та доставлену малолітню дитину було зараховано до групи стаціонарного ( тривалого ) перебування до з`ясування обставин. Разом із тим він не зміг пояснити чому він зазначений в акті органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про знайдену дитину , як представник у служби у справах дітей, а йому підлеглі виступили понятими, та яким чином він одночасно виступав особою від КЗ ЦСПРД та працівником КЗ ЦСПРД , які приймали малолітню особу до закладу. В судовому засіданні начальник служби у справах дітей не зміг з орієнтуватися в національному законодавстві та назвати норми закону України якими він керується у своїй роботі. Вирішити долю дитини та повернути додому матері не було можливості так , як не було створено комісію у міській раді, а стара комісія була не легітимна, що стало підставою того, що малолітня продовжує перебувати у закладі протягом більше 6 місяців. Виправдовувався, посилаючись на те, що вона може перебувати у закладі до 9 місяців і це не суперечить законодавству та положенню про Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Южноукраїнської міської ради».

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю малолітньої ОСОБА_3 2011 року , яка є ученицею спеціалізованого класу ЮЗШ №1, так як має проблеми зі здоров`ям. 06 жовтня 2020 року після закінчення уроків 14:30 годині, матір не забрала дитину із школи. Дівчинка продовжувала перебувати в навчальному закладі до кінця робочого дня до 17:00 години, а коли класний керівник мала намір відвести дитину додому та доповіла ситуацію адміністрації школи . Директор школи заборонив їй це робити та викликав поліцію. Так як на думку директора школи , про що він повідомив в судовому засіданні , це було саме дієве рішення , яке прийняла інспектор ювенальної поліції ОСОБА_5 , яка оформила дитину як загублену.

Судом встановлено, що директор школи ОСОБА_7 та начальник у справах дітей співпрацюють з поліцією м. Южноукраїнська і не орієнтуються , як діяти в подібних ситуаціях та якими законами України та нормативними документами керуватися. Діяли вони за домовленістю з поліцією нехтуючи людськими правами матері та її малолітньої доньки. Суд критично оцінує Акт органів внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту та знайдено дитину та її доставку, так як сама назва акту вказує на заклад охорони здоров`я , але в судовому засіданні встановлено, що роль закладу охорони здоров`я представляла медсестра КЗ ЦСПРД . Представником служби у дітей виступав - сам начальник ОСОБА_6 , підпис якого міститься в двох частинах акту , як особи яка була присутня при знайдені дитини та при її доставлені до закладу. Крім того працівники КЗ ЦСПРД виступили у поліцейських понятими при знайдені дитини та були присутні при доставлені її до КЗ ЦСПРД. Незважаючи на те, що представники поліції , які нібито знайшли дитину, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 до суду не з`явилися, але судом встановлено, що «Акт органів внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту та знайдено дитину та її доставку» від 06.10.2020 року складався КЗ ЦСПРД, суд не виключає факт того, що дитину було поміщено взагалі за усним розпорядженням начальника в справах дітей Южноукраїнської міської ради , який можливо є агентом поліції, з огляду на його дії та в супереч функціям , які його наділено органами державної влади.

Судом встановлено , що начальник служби у справах дітей Южноукраїнської міської ради ОСОБА_6 діяв в даному випадку явно не в інтересах малолітньої дитини.

Після перерви, яка була зроблена в судовому засідання, начальник служби в справах дітей надав низку документів, які виготовив під час перерви. Крім того його посилання на «Положення про Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Южноукраїнської міської ради» в якому може дитина перебувати до 9 місяців суд оцінює критично, так як він зобов`язаний діяти на підставі та в спосіб визначений ч.2 ст. Конституції України, вимоги якої ним проігноровано , крім того його дії та бездіяльність потягли порушення прав людини як матері так і її малолітньої дитини.

Критично суд оцінює дії директора школи ЮЗШ №1 ОСОБА_7 та класного керівника ОСОБА_8 , оскільки їхні дії були спрямовані на завдання психологічної шкоди малолітні дитині, оскільки поміщення дитини в комунальний заклад є неспівмірним із тим, що мати не встигла забрати її із школи до кінця робочого дня. Судом встановлено , що адміністрація шкоди грубо порушила права ОСОБА_1 та її малолітньої ОСОБА_3 , яка є ученицею спеціалізованого класу - так як має проблеми зі здоров`ям. В своїй роботі вони не враховали ані принцип гуманізму, ані педагогічний підхід, без жоднго прояву милосердя до малолітньої, оскільки дитину фактично відібрали у матері, що завдало значну шкоду її психологічному здоров`ю , та призвело до страждань матері та дитини. Суд встановив в роботі адміністрації школи та працівників, які приймали участь в судовому засіданні, прояви цинізму , який не може бути виправданий посиланням на рішення та дії працівника ювенальної превенції.

«Акт органів внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту та знайдено дитину та її доставку» від 06.10.2020 року сфальсифікований працівником ювенальної превенції ОСОБА_5 з мовчазної згоди її колеги ОСОБА_9 за участі начальна у справах дітей Южноукраїнської міської ради ОСОБА_6 та працівників Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Южноукраїнської міської ради», що потягло за собою незаконне поміщення дитини до даного закладу та утримання її там понад три місяця без законних на те правових підстав.

Суд звертає увагу, що знайдення дитини та її поміщення до КЗ ЦСПРД відбувалося миттєво протягом 10-15 хвили :

17:08 годині дзвінок до поліції (рапорт) працівником ювенальної превенції ОСОБА_5 ;

17:00 «Акт органів внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту та знайдено дитину та її доставку» від 06.10.2020 року та передача дитини до закладу.

Аназізуючи дані письмові докази , суд приходить до висновку, що всі органи виконавчої влади м. Южноукраїнська, приймаючи рішення про тимчасове поміщення дитини до КЗ ЦСПРД діяли не в законний спосіб, а начальник у справах дітей Южноукраїнської міської ради не може більш ніж три місяці з`ясувати обставини.

Іспектор ювенальної превенції, яка формально віднеслася до своїх обов`яків та не вжила заходів у межах своєї компетенції для виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню адмістративного правопорушення, а миттєво склала протокол про адміністративне правопорушення при цьом проігнорувала превінтивні заходи ч. 2 ст. 31 Закону України " Про національну поліцію" та законодавство України про профілактику правопорушень.

До основних принципів профілактики належать: демократизм, соціальна справедливость та гуманізм, комплексность, своєчасность та необхідна достатность.

Принцип демократизму профілактики правопорушень проявляється у широкій участі у профілактичній діяльності як населення в цілому так, зокрема вивчення громадської думки.

Принцип соціальної справедливості та гуманізму полягає в тому, що профілактика як особливий вид діяльності, як правило, пов`язана із завданням конкретним особам позбавлень та право обмежень і спрямована на запобігання з боку конкретних осіб протиправної поведінки.

Принцип комплексності проявляється у програмно-цільовому підході, всебічному аналізі та прогнозуванні.

В судове засідання жодного разу не з`явилася інспектор ювенальної превенції поліцейська Южноукраїнського ВП Первомайського ВПГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_5, причину неявки суду не повідомляла, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Суд направляв на ім`я начальника Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області лист, в якому переконливо просив забезпечити явку працівника поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_9 .. Явку працівника поліції Южноукраїнського ВП Первомайського ВПГУ НП в Миколаївській області начальником забезпечено не було.

Представник ювенальною провенції у Южноукраїнську ОСОБА_5 має позитивістський підхід до складання протоколів, нехтуючи нормами європейського та національного законодавства, що захищають права неповнолітніх.

При цьому пані ОСОБА_5 здійснювала охорону суду у ті дні, коли її викликали на засідання. Це створює соціальну напругу та неоднозначні питання як до суду, так і до поліції: представниця на виклик не з`явилася, але у суді перебуває. Крім того суд зазначає, що викликані у засідання директор школи учителі, психологи, батьки, які витрачають свій час, відчувають у таких випадках відкриту зневагу, байдужість та цинізм з боку поліцейської, яка представляє ювенальну превенцію м. Южноукраїнська та обинувачує матері малолітньої з приводу неналежного виховання нею дитини.

У своїй роботі представник ювенальної превенції має бути не лише юристом, але й педагогом, психологом та соціальним працівником у одній особі. Формалістський підхід інспектора ювенальної превенції до подібної категорії справ , суд вважає неприпустимим, так як він викликає соціальну напругу серед громадськості та призводять до порушення прав людини. Та є не виправданими не пропорційними заходом дій держави.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 184 КУпАП, склад адміністративного правопорушення передбаченого вказаною статтею КУпАП утворює ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом і, саме це діяння утворює склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів дитини.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності (ч. 1 цієї статті).

Факти викладені в протоколі про адмістративне правопорушення не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження факту скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд враховує практику Європейського суду зправ людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav.Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04) та «Карелінпроти Росії» («Karelinv.Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…судне може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)». Таким чином, суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчинення адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд також не має права самостійно вишукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином перебиратиме на себе функції обвинувача, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, провадження підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 247, 248, 249, 251, 252, 256, 283, 284 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити на підставі ч.1 п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Поний текст постанови буде виготовлено до 18.01.2021 року.

Суддя О.І. Волкова