Провадження № 33/824/4/2021 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2021 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,

секретар: Ганжа В.В.,

за участю:

особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Харченка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Харченка Сергія Вікторовича на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2020 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 31 серпня 2020 року о 01 годині 47 хвилин керував транспортним засобом «Фольцваген Транспортер» д.н.з. НОМЕР_1 по вулиці Ентузіастів, 5 в м. Києві, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці, запах алкоголю з порожнини рота. Від медичного огляду для встановлення стану сп`яніння в установленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 (сорок) коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Харченко С.В., подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2020 року та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване застосування стягнення як вид покарання за адміністративне правопорушення, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

Так, апелянт звертає увагу на те, що матеріали справи не містять жодного доказу того, що ОСОБА_1 керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції. В матеріалах провадження не містять пояснень свідків та/або відео, що підтверджує факт керування ОСОБА_1 автомобілем. Також, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху України. Матеріали справи не містять постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України.

Крім того, на думку захисника, протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам, передбаченим ст.256 КУпАП, оскільки у вказаному протоколі відсутній підпис ОСОБА_1 в графі щодо роз`яснення прав та обов`язків. Працівниками поліції проігнорована вимога, щодо роз`яснення прав та обов`язків ОСОБА_1 . Порушення цієї вимоги також має наслідком повернення протоколу про адміністративне правопорушення до відповідного уповноваженого органу задля усунення його недоліків. Також, до матеріалів справи додано рапорт працівників поліції, в якому останні посилаються на порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України і складену відносно останнього постанову, однак ці дані в протоколі відносно ОСОБА_1 не зазначено, а матеріали справи не містять відповідних доказів.

Відтак, невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлює прийняття у справі законного й обґрунтованого судового рішення. Тому, без усунення зазначених вище недоліків протоколу про адміністративне правопорушення розгляд справи є неможливим.

Окрім цього, захисник звертає увагу на те, що працівником поліції було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол - недопустимим доказом вини ОСОБА_1 . Працівниками поліції було незаконно затримано ОСОБА_1 та застосовано спеціальні засоби з перевищенням службових повноважень. Фактично ОСОБА_1 було затримано працівниками поліції та застосовано до нього кайданки, а після чого було проведено примусовий огляд на стан сп`яніння не дивлячись на той факт, що ОСОБА_1 стверджував в присутності свідків, що він не керував автомобілем. При цьому, працівники поліції не пояснювали ОСОБА_1 за що саме його затримано і чому до нього застосовані спеціальні засоби (кайданки). При цьому жодного протоколу затримання працівниками поліції не складалось.

Також, захисник звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не відстороняли від керування транспортним засобом, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст.130 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення ОСОБА_1 та захисника Харченка С.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити,

перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.245 КУпАПзавданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас, згідно з вимогами ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

В силу ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Так, ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ж з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

На противагу доводам апеляційного прохання, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується письмовими доказами, які правильно були враховані судом на обґрунтування свої висновків, а саме даними, які містяться:

- в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 537552 від 31 серпня 2020 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст.256 КУпАП. При цьому протокол був підписаний особою, яка його склала, двома свідками,

- в письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження тесту на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння та надавати будь-які пояснення, жодних зауважень щодо правомірності дій працівників поліції як у письмових поясненнях, так і в протоколі не вказали (а.с. 2);

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 , відповідно до яких останній пояснив, що він був свідком того як автомобіль «Фольцваген Транспортер» д.н.з. НОМЕР_1 на великій швидкості рухався по бульвару І. Шамо та здійснив поворот на вул. Ентузіастів, 5, а за ним їхав службовий автомобіль поліції та показував йому сигнал про зупинку, на який водій не реагував, але в подальшому зупинився. Водій автомобіля «Фольцваген Транспортер» д.н.з. НОМЕР_1 зупинився та почав тікати. Він був одягнений у бордову футболку та сині шорти, близько 180 см зросту. Згодом водій був зупинений поліцейськими з моєю допомогою. Водій відмовився називатися та заперечував факт керування транспортним засобом. Згодом він представився працівникам поліції як ОСОБА_1 , 1994 року народження;

- рапортом працівників поліції Вовка І., Гайдаєнка Р. , Сокола О. від 31.08.2020 року про обставини зупинення та затримання водія автомобіля «Фольцваген Транспортер» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 ;

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського;

- іншими письмовими доказами.

Таким чином, суддя місцевого суду, проаналізувавши усі докази по справі, правильно встановив фактичні обставини правопорушення, визнавши доведеним невиконання водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України, отже дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доказів при апеляційному перегляді постанови суду, які б свідчили про відсутність події та складу адміністративного правопорушення не встановлено.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Доводи захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений працівниками поліції з порушенням вимог діючого законодавства та не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи.

Доводи апелянта про те, що поліцейськими були порушені права ОСОБА_1 , також не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду. Крім того, матеріали провадження не містять будь-яких відомостей з приводу того, що ОСОБА_1 оскаржував неправомірні дії працівників поліції.

Доводи захисника про те, що в ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом, що вказує на незаконність постанови суду, є безпідставними.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст.33, ч. 1 ст. 130 КУпАП та в межах строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження в справі, в апеляційній скарзі не наведено.

З огляду на те, що апеляційним переглядом справи щодо ОСОБА_1 не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, а висновки судді місцевого суду в постанові від 06 жовтня 2020 року відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних та допустимих доказах і не спростовуються доводами апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Харченка С.В. слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Харченка Сергія Вікторовича - залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2020 року року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Рудніченко