П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 936/373/21
12 травня 2021 року смт.Воловець
Суддя Воловецького районного суду Закарпатської області Софілканич О.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В С Т А Н О В И Л А:
19.04.2021 р. на розгляд суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 276631 від 05.04.2021 року, в якому зазначено, що 05.04.2021 року о 23:15 годині на автодорозі Київ-Чоп М-06 717 км + 500 м, водій ОСОБА_1 здійснював нерегулярне перевезення пасажирів, автомобілем марки «Volkswagen» державний номерний знак НОМЕР_1 , в кількості 20 (двадцяти) осіб, при дозволених п`яти, чим порушив вимоги п.3-5 пп.11 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року та вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст. 44-3 КУпАП.
В судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належний чином, причини неявки не повідомив.
Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП, з таких підстав.
Згідно зі ст. 41 «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року, особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.
Статтею 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України"Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Відповідно до пп.11 п.3-5 Постанови КМУ №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», в редакції, яка діяла на момент складання протоколу, на території регіонів, на яких установлений червоний рівень епідемічної небезпеки, додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, забороняється: за окремим рішенням регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій - здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним та залізничним транспортом у межах відповідних регіонів, крім транзитних перевезень та перевезень: легковими автомобілями, кількість пасажирів, включаючи водія, в яких не більше п`яти осіб без урахування дітей віком до 14 років; службовими та/або орендованими автомобільними транспортними засобами підприємств, закладів та установ у межах кількості місць для сидіння і виключно за маршрутами руху, про які поінформовано не менше ніж за два дні органи Національної поліції; пасажирів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні за наявності у них лабораторно підтвердженого негативного результату тестування на COVID-19 методом полімеразної ланцюгової реакції, яке проведено не більш як за 48 годин до дня поїздки.
Положення ст. 251 КУпАП регламентують, що такі обставини, які підлягають доказуванню в справі, встановлюються: протоколом про адміністративне правопорушення, який за змістом ч. 1 ст. 256 цього Кодексу, має містити, окрім іншого, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення і нормативний акт, що передбачає відповідальність за дане правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих свідків; а також іншими документами.
Відповідно до п. 15 розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України №1376 від 06.11.2015 року, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).
При дослідженні судом матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 44-3 КУпАП, встановлено, що у адміністративних матеріалах, не зазначено жодного свідка події даного правопорушення, не відібрано пояснення у пасажирів, які знаходились в автомобілі, не відібрано пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що свідчить про невиконання інспектором поліції вимог п. 15 розділу II Інструкції №1376 від 06.11.2015 року.
Відповідно до ст. 31, 40 Закону України „Про Національну поліцію", Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 №100, поліція використовує технічні засоби - нагрудні відеокамери (відеореєстратори).
Використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 276631 від 05.04.2021 року, у графі «До протоколу додається» зазначено: «відео з бодікамери», проте до адміністративних матеріалів не додано диску з відеофіксацією місця події на підтвердження здійснення особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, перевезення пасажирів у кількості більшій ніж передбачено п.3-5 пп.11 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року.
Будь-які інші докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення, в матеріалах справи також відсутні.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Таким чином, матеріали справи не містять належних, достатніх та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбачене ч.1 ст. 44-3 КУпАП, а один лише протокол про адміністративне правопорушення, складений службовою особою органу поліції, не може вважатися достатнім доказом вини особи без підтвердження даних, зазначених у ньому, іншими належними та допустимими доказами.
Згідно з ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність належних, достатніх та допустимих доказів для підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 44-3 КУпАП, у зв`язку з чим провадження в справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст. ст. 7, 9, 44-3, 247,251, 256, 283, 284 КУпАП, суддя -
Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП .
Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду Закарпатської області через Воловецький районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Софілканич О.А.