Справа №521/2703/21
Номер провадження 3/521/2701/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого судді Кузьменко Н.Л.,

при секретарі- Юришинець С.В.,

за участю:

прокурора - Атаманенка О.А.,

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, які надійшли з УСР в Одеській області ДСР НПУ про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, який перебував на посаді консультанта Суворовського районного суду м. Одеси до 03.09.2020 року, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей 2014, 2015 років народження, з вищою юридичною освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що консультант Суворовського районного суду м. Одеси - ОСОБА_1 , в порушення абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно (12.01.2021 року) подав декларацію особи, яка припиняє діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за період неохоплений раніше поданими деклараціями, типу - «перед звільненням», чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

За даним фактом 02.02.2021 року співробітниками поліції складено протокол №122/2021 про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , з`явившись до суду, свою вину в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не визнав та пояснив, що 03.09.2020 року він звільнився з посади консультанта Суворовського районного суду міста Одеси.

10.09.2020 року, будучі обізнаним щодо обов`язку, способу та терміну подачі декларації перед звільненням, він вирішив подати вказану декларацію. Приймаючи до уваги, що в нього за місцем мешкання не було комп`ютера або іншого десктопного приладу, з якого було б можливо заповнити та подати декларацію, він звернувся за технічною допомогою до спеціалістів Суворовського районного суду міста Одеси, тобто за місцем його нещодавньої праці, в поданні вищевказаної електронної декларації.

Прибувши до приміщення суду, точно дату та час не пам`ятаю, він звернувся до технічного спеціаліста якій перебував на той час в приміщенні суду і він йому допоміг ввійти до власного кабінету електронному сервісі декларацій за допомогою ЕПЦ.

Технічний спеціаліст разом з ним отримав доступ до його особистого кабінету на сайті НАЗК, вони погодили публічну оферту та перейшли до заповнення форми. Так, розділом першим форми передбачено обрання типу декларації та звітного періоду.

Будучі абсолютно впевненим що технічний спеціаліст вірно обирає тип декларації та період, який охоплюється періодом з 01.01.2020 по 03.09.2020 (день звільнення), він допоміг ОСОБА_1 заповнити цю декларацію та подати ії шляхом надсилання до Єдиного державного реєстру декларації. Після чого ОСОБА_1 , будучи впевнений що декларація заповнена належним чином та перебуває в державному реєстрі, будь-які виправлення або зміни до неї не вносив та більше до цього питання не повертався. На початку січня 2021, він випадково дізнався про те, що його декларація перед звільненням в 2020, відображена в реєстрі не як «перед звільненням», а як «після звільнення».

Під час перевірки даних ЄДРД, було встановлено, що під час заповнення декларації 10.09.2020 року технічний спеціаліст суду, який допомагав ОСОБА_1 заповнювати декларацію, випадково обрав не той тип декларації в розділі першому форми, та замість типу «перед звільненням», зазначив «після звільнення».

Після чого, 18.01.2021 ОСОБА_1 раніше подану декларацію було продубльовано та в ідентичному стані подано вже за типом «перед звільненням». ОСОБА_1 пояснює, що ця випадковість стала можливою у зв`язку з тим, що в інтерфейсі розділу першого декларації, типи декларації розташовані близько один від одного, мають однакову кількість слів в найменуванні та однаково починаються та однаково закінчуються та фактично на перший погляд, не відрізняються між собою за зовнішніми виглядом, в наслідок чого, технічний спеціаліст суду, який допомагав йому з заповненням цієї декларації, мав змогу помилитися та по власній необачності обрати не той тип декларації.

До того ж, декларація що була подана в січні 2021, за змістом повністю ідентична декларації поданої в вересні 2020, та відрізняється лише обраним типом.

ОСОБА_1 зазначив, що був абсолютно впевнений, що правильно та своєчасно подав декларацію перед звільненням, і що не порушував жодної норми закону та виконав усі його вимоги щодо своєчасної подачі цього електронного документу.

Прокурор у судовому засіданні просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за викладеними в протоколі обставинами та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Дослідивши докази, надані на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суддя вважає, що ці докази є сумнівними і недостатніми для визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, в зв`язку із чим провадження підлягає закриттю.

Вирішуючи справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, відповідно до висновку Конституційного суду України у рішенні від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010) суди, серед іншого, повинні з`ясувати та дати оцінку формі вини, мотивам і характеру вчиненого діяння, наявності причинного зв`язку між діянням і виконанням особою повноважень.

Більше того, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, тоді як вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності, а тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобов`язані довести наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на несвоєчасне подання електронної декларації.

Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, згідно ст. 62 Конституції України: «Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину».

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Примітка до даної статті КУпАП вказує на те, що суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частини першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Вина є одним з елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Так, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Це випливає з аналізу ст. 10 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) та ст. 11 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати).

Зважаючи на те, що законом в диспозиції даної статті не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність у нього умислу на вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, заслуговують на увагу, оскільки обґрунтовано підтверджуються тим, що наявний факт технічної помилки, яка полягає у неправильному обранні типу поданої декларації у вересні 2020 року, а саме замість декларації «перед звільненням» ОСОБА_1 було обрано тип декларації «Після звільнення».

Однак важливо відмітити, що декларація від 10.09.2020 року була подана ОСОБА_1 своєчасно та у передбачені законом строки, до того ж вона охоплювала звітний період, який передбачає декларація типу «Перед звільненням».

Тобто ОСОБА_1 було надано достовірні дані щодо майнового стану та зазначено необхідний звітний період.

Таким чином, суддею встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки у нього були відсутні мотиви вчинити порушення закону, він не бажав його порушити, поза його волею перебував свідомий допуск настання негативних наслідків від діяння, що свідчить про відсутність вини, а відтак робить неможливим притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Долучені до справи докази не спростовують висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

За таких обставин, відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 287, 288, 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 172-6 закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

На постанову може бути подана апеляція в Одеський апеляційний суд через Малиновський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Кузьменко Н.Л.