ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/854/20 Головуючий в 1 інст. Ісаков Д.О.
Провадження № 33/807/364/21 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ст. 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу, за участі ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Смола І.В., потерпілої ОСОБА_2 , її представника - адвоката Завгородня В.В., Жигалова Г.Є. за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 березня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого на посаді водія у ТОВ «Автопростір Запоріжжя», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у чиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, 18 лютого 2020 року о 10 год. 15 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Volkswagen НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по перехрестю вул. Братська - вул. Трансформаторників в м. Запоріжжя, при зміні напрямку руху не переконався в безпечності маневру, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом ГАЗ-24, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , після чого продовжив некерований рух та здійснив виїзд за межі проїзної частини, де скоїв наїзд на паркан буд. № 68 по вул. Братській. В наслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, легко травмувалась пасажир автомобілю Volkswagen ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає, що постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам КУпАП.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги вказує, що він дійсно 9 грудня 2019 року приблизно о 10 год. 30 хв., керуючи маршрутним автобусом «Фольксваген» ЛТ35», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух по лівій крайній смузі руху по вул. Братська зі сторони вул. Академіка Макарова в напрямку вул. Дніпровське шосе в м. Запоріжжя. В цей час у попутному з його напрямку водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «ГАЗ-24» реєстраційний номер НОМЕР_4 , здійснював рух по крайній смузі руху вул. Братська зі сторони вул. Академіка Макарова в напрямку вул. Дніпровське шосе в м. Запоріжжя. На перехресті вул. Братська - вул. Трансформаторна водій ОСОБА_3 з метою повороту з вул. Братська на вул. Трансформаторна здійснив маневр повороту з правої смуги руху ліворуч, не переконався в тому, що в попутному з ним напрямку здійснює рух маршрутний автобус «Фольксваген» ЛТ35», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під його керуванням внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів. Після отриманого удару транспортний засіб під його керуванням допустив виїзд за межі проїзної частини та подальший наїзд на перешкоду у вигляді паркану будинку №68 по вул. Братська. Внаслідок ДТП пасажир автобусу ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження.

Зазначає, що з урахуванням пояснень усіх осіб, допитаних у судовому засіданні, експертиза не прийшла до висновку про наявність в його діях ознак порушення вимог п. 10.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.

Зауважує, що висновок суду першої інстанції про те, що він, як водій транспортного засобу Volkswagen LT 35 застосував невиправданий маневр «відвороту керма ліворуч», виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем ГАЗ-24, під керуванням ОСОБА_3 є помилковим, оскільки маневр ліворуч був здійснений ним після того, як транспортний засіб ГАЗ-24, під керуванням ОСОБА_4 здійснив маневр ліворуч перед його автомобілем у безпосередній близькості. Різке гальмування призвело б до травмування 16 пасажирів у салоні маршрутного таксі з настанням більш тяжких наслідків. Зіткнення сталось переднім лівим крилом транспортного засобу ГАЗ-24 в передню праву бокову поверхню транспортного засобу Volkswagen LT 35 на відстані 50-70 см від правої передньої частини бампера транспортного засобу Volkswagen LT 35. Саме після зазначеного зіткнення транспортний засіб Volkswagen LT 35, під його керуванням змінив напрямок руху ліворуч і лише після цього виїхав на смугу зустрічного руху і далі за межі проїзної частини дороги.

Апелянт вказує, що висновок суду першої інстанції про те, що він допустив порушення вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху України внаслідок чого це «невідворотно потягло за собою порушення п. 10.1, п. 13.1 Правил дорожнього руху України є припущенням і не може бути покладеним в основу судового рішення.

Зазначає, що суттєвою є та обставина, що не погодившись з висновками експертизи, суд першої інстанції не навів міркувань, аргументів на підставі яких він не прийняв їх до уваги.

Просить постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Крім того, в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

Виходячи зі змісту клопотання, як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, ОСОБА_1 посилається на те, що копію постанови його захисником отримано лише 6 квітня 2021 року, вже після спливу строку на апеляційне оскарження.

Вислухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Смола І.В., які вважали, що постанова судді місцевого суду є необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню; потерпілу ОСОБА_2 , її представника - адвоката Завгородню В.В. та іншого учасника ДТП ОСОБА_3 , які заперечували проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 ; перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, суддя суду апеляційної інстанції вважає, що остання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, суддя вважає, що таке клопотання слід задовольнити, оскільки постанова в день розгляду справи у судовому засідання оголошена не була, а копія постанови було отримана захисником Лисенка Г.І. після спливу строку на оскарження, а саме 06.04.2021 року, що підтверджується матеріалами справи.

Щодо розгляду справи по сутті, суд апеляційної інстанції дійшов до таких висновків.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 283 КУпАП вбачається, що постанова суду має бути вмотивованою.

Згідно з абз. 3,5 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався, оскільки фактично не встановив, за яких обставин трапилась вищевказана дорожньо-транспортна пригода, чи винна особа, яка притягається до адміністративної відповідальності у її вчиненні, не проаналізував докази у їх сукупності та не дав їм належної оцінки, а навпаки вийшов за межі висунутого обвинувачення.

Суд апеляційної інстанції при перегляді постанови суду першої інстанції вважає за необхідне дослідити докази, які були покладені в основу винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так, згідно протоколу про адміністративного правопорушення серії ДПР18 №292347 від 18.02.2020 року зазначено, що ОСОБА_1 09.12.2019 року о 10 годні 15 хвилин на перехресті вул. Братської та вул. Трансформаторників, що у м. Запоріжжі, керуючи транспортним засобом - автобусом «Volkswagen» модель LT 35 ПЕ д.н. НОМЕР_2 , при зміні напрямку руху не переконався в безпечності маневру, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом ГАЗ-24 д.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 , після чого продовжив рух та здійснив виїзд за межі проїзної частини, де скоїв наїзд на паркан буд. 68 по вул. Братській, що у м. Запоріжжі. При дорожнього-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, легко травмувався пасажир транспортного засоби «Volkswagen» модель LT 35 ПЕ д.н. НОМЕР_2 гр. ОСОБА_2 , чим порушив вимоги п.п. 10.1, 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. В протоколі про адміністративне правопорушення у графі «до протоколу додаються» зазначено «матеріали справи» (а.с.1).

З матеріалів, які додаються до протоколу, можливо зазначити наступне.

Постановою слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області від 30.01.2020 року встановлено, що водій ОСОБА_1 09.12.2019 року о 10 годні 15 хвилин, керуючи транспортним засобом - автобусом «Volkswagen» модель LT 35 ПЕ д.н. НОМЕР_2 , здійснював рух по вул. Братська у напрямку вул. Академіка Макарова до вул. Дніпровське шосе у м. Запоріжжі. В цей час, у попутному із водієм ОСОБА_1 напрямку, попереду нього, керуючи автомобілем ГАЗ-24 д.н. НОМЕР_3 , здійснював рух ОСОБА_3 . Під час руху на нерегульованому перехресті вул. Братська - вул. Трансформаторників, що у м. Запоріжжі водій ОСОБА_3 почав зменшувати швидкість свого руху та виконувати маневр повороту на ліво, з крайнього лівого положення. Водій ОСОБА_1 виявивши, що автомобіль «ГАЗ-24», знизив швидкість свого руху та почав виконувати поворот, розуміючи, що шляхом застосування екстреного гальмування вчасно зупинити керований ним автобус не зможе, застосував маневр відвороту керма вліво, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, де допустив дотиковий контакт із передньою лівою частиною автомобіля «ГАЗ-24», після чого продовжив рух, здійснив виїзд за межі проїзної частини і подальший наїзд на перешкоду у вигляді бетонного паркану будинку № 68 по вул. Братській, що у м. Запоріжжі (а.с.3-4).

Витяг з реєстру досудових розслідувань від 09.12.2019 року, в якому слідчим вказується, що 09.12.2019 року о 19 годині 15 хвилин по вул. Братська у напрямку вул. Академіка Макарова до вул. Дніпровське шосе у м. Запоріжжі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю маршрутного автобусу «Volkswagen» модель LT 35 ПЕ д.н. НОМЕР_2 та «ГАЗ-24», д.н. НОМЕР_3 . Внаслідок чого пасажир маршрутного автобусу ОСОБА_5 , 1964 року народження, отримала тілесні пошкодження у вигляді «ЧМТ, СГМ, забій правої і лівої гомілки, забій грудної клітки», з якими була госпіталізована до лікарні (а.с.5).

З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.12.2019 року, який розпочато слідчим ОСОБА_6 о 11 годині 30 хвилин та закінчено о 13 годині 10 хвилин, вбачається, що перехресті вул. Братська - вул. Трансформаторників, що у м. Запоріжжі є нерегульованим, містяться дорожні знаки «головна дорога», «нерегульований пішохідний перехід». Також, описується видимі механічні пошкодження транспортних засобів. Зазначається, що автомобілі мали в робочому стані гальмівні системи та рульове керування (а.с.8-10).

До вказаного протоколу огляду додається схема місця пригоди, в якій зазначено місце розташування транспортних засобів, дорожніх знаків, розташування інших об`єктів дорожньої інфраструктури (а.с.11).

Свідок ОСОБА_7 , 1972 року народження в письмових поясненнях від 09.12.2019 року слідчому пояснила, що вона була пасажиром маршрутного автобусу, сиділа спереду. Водій маршрутного автобусу для уникнення зіткнення із «Волгою» здійснив маневр в ліво. Швидкість була не більше 70 км / год (а.с.12).

Водій ОСОБА_1 під час допиту слідчим, надав покази, що автобус мав справну технічну характеристику, має стаж керування пасажирських автобусів більш ніж десять років. 09.12.2019 року приблизно о 10 годині 10 хвилин, здійснював рух по маршруту № 76 «вул. Олімпійська - Комінтерна», що у м. Запоріжжі. Приближаючись до перехрестя вул. Трансформаторників - вул. Братська, побачив спереду себе автомобіль «Волга», який здійснював рух з невеликою швидкістю, після чого почав здійснювати маневр лівого повороту. Пояснює, що «Волгу» побачив в останній момент, не застосовував гальмування, а лише здійснив екстрений поворот ліворуч для того, щоб уникнути зіткнення і оминути автомобіль. Зазначає, що під час події дорожнє покриття було вологим, був туман, видимість дороги була поганою, не більше 80 метрів. До самого зіткнення транспортний засіб «Волга» водій ОСОБА_1 не бачив (а.с.13-14).

Водій ОСОБА_3 під час допиту слідчим, надав покази, що 09.12.2019 року приблизно 10 годині 10 хвилин здійснював рух по вул. Братській зі сторони вул. Академіка Макаренка в сторону Дніпровського шосе. На перехресті вул. Трансформаторників - вул. Братської, водій перестроївся в лівій ряд, оскільки йому було потрібно здійснити маневр на ліво, після чого знизив швидкість та почав поворот на ліво. Після чого водій почув удар в передню частину автомобіля «ГАЗ-24» (а.с.16-17).

Згідно протоколу допиту потерпілого від 07.12.2019 року ОСОБА_2 у кримінальному провадженні №0004335 від 09.12.2012 року пояснила, що автобус їхав зі швидкістю приблизно 100 км/год, приблизно о 10 годині 15 хвилин маршрутний автобус здійснював рух по вул. Братській із сторони вул. Академіка Макаренка в сторону вул. Дніпровське шосе. Під руху по вказаній ділянці дороги потерпіла відчула, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 почав різко змінювати рух в ліво, після чого почула три удари. Зазначає, що транспортний засіб «Волгу» не бачила (а.с.20-21).

Під час судового засідання в суді першої інстанції потерпіла просила суд визнати водія ОСОБА_1 винним за ст. 124 КУпАП, оскільки через дії водія маршрутного автобусу вона отримала тілесні ушкодження, завдано було матеріальних збитків і моральної шкоди (а.с.27).

У висновку експерта Борченка О.М. Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 17.08.2020 №9-489 в якому зазначено, що наявність у водія ОСОБА_1 технічної можливості уникнути дорожньо-транспортної пригоди встановити не є можливим через відсутність необхідних вихідних даних. Наявність у діях ОСОБА_1 , ОСОБА_3 невідповідність вимогам ПДР України встановити не є можливим через відсутність необхідних вихідних даних.

У висновку експерта Борченка О.М. Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 09.02.2021 №СЕ-19/108-2-/510-ІТ/9-1125 вказано, що наявність у водія ОСОБА_1 невідповідності вимог п. 12.3 ПДР, які знаходяться у причинному зв`язку з подією ДТП встановити не є можливим. Але в діях водія ОСОБА_1 вбачається невідповідність п.п. 12.4, 12.9б ПДР України. Вирішити чи знаходяться дані невідповідності у причинному зв`язку з подією ДТП за вихідними даними не є можливим. Також зазначено, що у діях водія ОСОБА_3 вбачається порушення вимог п. 10.4 ПДР України, але вирішити чи знаходяться данні невідповідності у причинному зв`язку з подією ДТП не є можливим, через відсутність необхідних даних.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя 24 березня 2021 року по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Основною умовою настання адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП є наявний причинний зв`язок між порушеннями правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

З огляду на вказане, апеляційний суд зазначає, що положення ст. 124 КУпАП є банкетними, а отже для кваліфікації адміністративного правопорушення, уповноважена особа повинна визначити пункт порушення ПДР та надати кваліфікацію діянням відповідно до КУпАП.

Відповідно до матеріалів провадження про адміністративне правопорушення вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 складено за порушення ним вимог 10.1 та 13.1 ПДР України.

Відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Пунктом 13.1 Правил дорожнього руху України визначено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Так, із переглянутих в судовому засіданні апеляційного суду матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_1 9 грудня 2019 року здійснював перевезення пасажирів за маршрутом № 76 «вул. Олімпійська - Комінтерна», що у м. Запоріжжі. Приближаючись до перехрестя вул. Трансформаторників - вул. Братська, побачив спереду себе автомобіль «Волга», який здійснював рух з невеликою швидкістю, після чого почав здійснювати маневр лівого повороту. Для уникнення зіткнення ОСОБА_1 здійснив екстрений маневр ліворуч.

Апеляційний суд при дослідженні вказаних обставин і доказів дійшов до висновку, що неможливо в повній мірі встановити фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди, а тому не можливо встановити винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.10.1 та п.13.1 ПДР України, з огляду на вказане.

Протокол про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , постанова слідчого від 30.01.2020 року, протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.12.2019 року з додатками не несуть в собі достатньої інформації для визнання ОСОБА_1 винуватим.

У поясненнях ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_7 зазначається, що водій здійснював лівий екстрений маневр для уникнення зіткнення з іншим транспортним засобом.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засідання суду першої інстанції пояснив, що водій «ГАЗ-24» вдарив маршрутних транспортний засіб у праву частину, приблизно в район дверей.

Пояснення потерпілого ОСОБА_3 в собі не несуть беззаперечних відомостей, що ОСОБА_1 порушив вимоги ПДР України, а лише відомості про певні обставини події.

Потерпіла просила ОСОБА_1 визнати винуватим за інкримінованим складом адміністративного правопорушення, але з її письмових пояснень не вбачається, що вона була очевидцем всіх обставини події і того, що ОСОБА_1 порушив ПДР України, внаслідок чого допустив зіткнення з «ГАЗ-24».

Крім того, суд критично ставиться до пояснень потерпілої, що ОСОБА_1 здійснював рух із швидкістю 100 км /год, оскільки такі твердження є лише припущеннями потерпілої, які не підтверджуються іншими доказами у справі.

Окрім того, висновками експерта також зазначено, що вирішити питання чи знаходяться дії водія ОСОБА_1 в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди не є можливим.

За наведених вище обставин, за відсутності доказів того, що дії водія ОСОБА_1 знаходяться у причинному зв`язку з подією ДТП, апеляційний суд дійшов до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутнє порушення вимог п. 10.1 та 13.1 ПДР України, а тому відсутня об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Також слід зазначити, що із змісту протоколу про адміністративне правопорушення, стосовно ОСОБА_1 вбачається, що уповноважена особа органу Національної поліції зазначила, що водій порушив вимог п.10.1 та п. 13.1 ПДР України.

Між тим, як вбачається з постанови суду першої інстанції суд в супереч протоколу встановив порушення п. 12.4 ПДР України, внаслідок чого це невідворотно потягло за собою порушення п. 10.1 та п. 13.1 ПДР України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при винесені постанови про визнання винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП вийшов за межі висунутого особі обвинувачення.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд вважає, що на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху України, що спричинило дорожньо - транспортну пригоду вказує лише складений протокол про адміністративне правопорушення, натомість всі інші докази беззаперечно на це не вказують або є лише припущеннями, які не можуть бути взяті до уваги.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б поза розумним сумнівом доводили вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення та містять істотні недоліки, усунення яких поза межами строків адміністративного провадження є неможливим.

Таким чином, оскільки в матеріалах справи відсутні достатні та достовірні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 , у порушенні вимог 10.1, 13.1 ПДР України, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 березня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 березня 2021 року, якою визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення скасувати та провадження по адміністративній справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 334/854/20