№ 336/1537/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Боєв Євген Сергійович, за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника адвоката Івлєва М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, який проживає: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

21.02.2021 року о 04 год. 50 хв. біля будинку № 90 по вул. Магістральній в м. Запоріжжі, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «CHEVROLET AVEO», д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 правил дорожнього руху України. Від керування відсторонений.

В судовому засіданні адвокат Івлєв М.М. зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 268 КУпАП, а саме у ньому не зазначено як вимагає диспозиція ст. 130 КУпАП: «…що знижують увагу та швидкість реакції», не зазначено й про відсторонення водія від керування транспортним засобом.Тому просить визнати протокол неналежним доказом.

В акті огляду на стан алкогольного сп`яніння не зазначено дата і час його складення. Теж самий недолік містить і направлення водія на огляд, в якому, до того ж не заначено про відмову водія від його отримання.

У письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вказано, що ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу, однак свідки не були очевидцями зупинки транспортного засобу. Пояснення свідка ОСОБА_2 до того ж містять дописки, зокрема, щодо дати і часу.

Рапорт поліцейського, на думку захисника, не віднесений ст. 251 КУпАП до доказів.

На підставі викладеного вважає, що, з урахуванням пояснень свідка ОСОБА_4 , матеріалами справи не доведено те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. У зв`язку із чим просив закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 підтримав свого захисника, доповнень не мав.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що автомобіль «CHEVROLET AVEO», д.н.з. НОМЕР_2 , фактично належить ОСОБА_1 . Тієї ночі брат ОСОБА_1 зателефонував останньому та попросив допомоги забрати його звідкись. Оскільки ОСОБА_1 вживав спиртні напої, за кермо сів свідок. Під час руху пробили колеса. Він зупинив автомобіль і ОСОБА_1 пересів із місця пасажира на водійське місце, щоб забрати документи. Водночас пояснив, що документи перебували у шухляді з боку переднього пасажира. На питання суду, чому тоді ОСОБА_1 пересів на місце водія, надати відповідь не зміг. За показаннями свідка, поліцейські під`їхали, коли машина вже стояла, а на місці водія перебував ОСОБА_1 . Свідок показав, що поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння. Приблизно через 20 хвилин від початку спілкування із поліцейськими останні зупинили свідків (понятих), при яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду. Свідок підтвердив, що бачив як складався протокол про адміністративне правопорушення, чи складалися інші документи, не знає, адже весь час стояв осторонь. Після оформлення протоколу свідки роз`їхалися, вони також замкнули машину і поїхали. На питання захисника, чи був прилад Драгер у поліцейських в наявності, відповів, що перший екіпаж повідомив ОСОБА_1 , що під`їде інша машина та підвезе Драгер; потім під`їхав інший автомобіль поліції, однак і вони Драгер не доставали.

Інспектор поліції ОСОБА_5 , який склав протокол про адміністративне правопорушення, будучи допитаним в якості свідка, показав суду, що наприкінці лютого рано вранці побачили автомобіль, який стояв на трасі М-18. В транспортному засобі були пошкоджені два колеса. Водій автомобіля, а саме ОСОБА_1 , звернувся до них із проханням допомогти перетнути смуги дорожнього руху траси для з`їзду на вул. Магістральну. Поліцейські, зупинивши рух, допомогли їм. Свідок вважав, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 далі не поїде, адже таким чином він пошкодить собі дві автомобільні шини. Однак той продовжив рух, тому поліцейські, засумнівавшись, що водій адекватно сприймає дійсність, повторно зупинили його. Під час розмови виявили у водія запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук. Свідок підтвердив, що крім ОСОБА_1 в автомобілі перебував інший чоловік, але в якості пасажира. Під час оформлення матеріалів той увесь час перебував осторонь. ОСОБА_1 спочатку не заперечував, що саме він керував транспортним засобом, повідомив, що вживав увечері пиво, але боявся, що спеціальний технічний засіб покаже його перебування у стані алкогольного сп`яніння. Тому через деякий час він змінив свою позицію, зазначаючи, що він не керував транспортним засобом, йшов пішки тощо. Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння зафіксована за участю двох свідків. Інспектор поліції пояснив, що протокол складався в присутності водія, але той відмовився отримувати копію та пішов собі, залишивши транспортний засіб. Таким чином була реалізована вимога ст. 266 КУпАП транспортний засіб, який був припаркований без порушень вимог ПДР, був залишений водієм.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що інший інспектор поліції, ОСОБА_6 , не може з`явитися у судове засідання, адже перебуває на лікарняному через хворобу дитини.

Задля забезпечення принципу законності та реалізації права на захист ОСОБА_1 , з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, судом було задоволено клопотання захисника про виклик в судове засідання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , та вжито передбачених законом заходів для забезпечення явки даних осіб в судове засідання.

Проте в судове засідання, призначені на 07.04.2021, 23.04.2021, вказані свідки не з`явилися.

Враховуючи те, що свідкам судові повістки на судове засідання, призначене на 07.04.2021, направлялися на зазначені адвокатом у клопотанні адреси (а.с. 32), які виявилися такими, що, зі слів адвоката, зазначені помилково, а тому повернулися до суду не врученими, а також те, що направлені вдруге за правильними адресами повернулися також неврученими, суд вважає за можливе обмежитися дослідженням письмових показань свідків.

Крім того, витребувані судом за клопотанням захисника документи, що підтверджують повноваження працівників поліції, які склали матеріали адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 , а саме: наказ відповідної посадової особи щодо призначення на посаду у конкретній підрозділ поліції, де проходять (проходили) службу станом на 21.02.2021 року, та присвоєння спеціального звання; наказ, розпорядження про вихід на чергування саме з 20.02.2021 по 21.02.2021, із зазначенням складу патрульного екіпажу, місця (маршруту) несення служби тощо); повний відеозапис складання адміністративного протоколу стосовно ОСОБА_1 , незважаючи на те, що двічі надсилалися до Управління патрульної поліції, до суду не надійшли.

Як випливає із правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного суду від 23.08.2018 у справі № 11-237сап18, суд повинний дотримуватися необхідного балансу між забезпеченням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та самим розглядом справи з дотриманням як строків розгляду справи судом, так і строку можливого притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оскільки судом вчинялися усі можливі заходи для забезпечення явки свідків та витребування доказів від Управління патрульної поліції, суд вважає, що необхідний баланс між забезпеченням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та самим розглядом справи було дотримано.

Заслухавши пояснення захисника, свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи, у тому числі оглянувши відеозапис, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке полягає у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Граматичний спосіб тлумачення права вказує на те, що об`єктивна сторона вказаного правопорушення може виражається у таких формах:

1. керування транспортними засобами особами:

1.1.в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння,

1.2.під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

2. передача керування транспортним засобом:

2.1особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння,

2.2особі, яка перебуває під впливом таких лікарських препаратів;

3. відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду:

3.1 на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння,

3.2 щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Із назви постанови Кабінету міністрів України № 1103 від 17.12.2008 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС № 1452/735 від 09.11.2015 також випливає, що зниження уваги та швидкості реакції, як обов`язкова ознака, стосується лише осіб, які мають ознаки перебування під впливом лікарських препаратів.

Тому суд вважає невірним твердження адвоката про те, що обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, є наслідки у вигляді зниження уваги та швидкості реакції.

У даному випадку протокол про адміністративне правопорушення складений саме з підстав відмови особи, яка керує транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку, що утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Згідно з положеннями ст .266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Пунктами 6 та 7 розділу І «Загальні положення» Інструкції № 1452/735 передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів та лікарем закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Відповідно до вказаної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

На відеозаписі подій, продемонстрованому у судовому засіданні, зафіксовано, що транспортний засіб CHEVROLET AVEO не знаходиться у стану руху. Проте на автомобілі увімкнене ближнє світло фар, чутно звук працюючого двигуна, в ході спілкування ОСОБА_1 , який перебував на водійському місці, із працівником поліції на запису чітко чутно звук затягування (постановки у робоче положення) ручного гальма (файл , час зафіксований відеореєстратором 04:54:36), що у своїй сукупності вказує на те, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 щойно перед початком відеозапису зупинився.

Подальший зміст відеофайлів свідчить про те, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу спілкується із працівниками поліції, не заперечуючи, що саме він керував транспортним засобом. Зокрема о 05 год. 08 хв. ОСОБА_1 запитує поліцейського, яка причина його зупинили, зазначає мовою оригіналу: «я двигался на аварийном сигнале», не погоджується із жестом, яким він був зупинений працівником поліції (файл , 05 год. 08 хв.)

Лише після спілкування із свідком ОСОБА_4 . ОСОБА_1 о 05 год. 11 хв. змінив свою позицію, вочевидь з метою ухилення від адміністративної відповідальності, зазначив, що він зупинився, тому що було пробито колесо, за кермом він не сидів, «машина була заглушена».

Крім зазначеного відеозапису керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 підтверджується поясненнями в судовому засіданні інспектора поліції Радченка А.А. та відомостями, що викладені ним у рапорті (а.с. 7).

Суд не може погодитися із доводами захисника, що рапорт не віднесений до доказів у справі про адміністративне правопорушення, адже відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи; ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, <… > а також іншими документами.

Оскільки в судовому засіданні поліцейський, який склав рапорт, був допитаний в якості свідка та підтвердив обставини, що викладені ним у рапорті, суд не має підстав вважати рапорт неналежним чи недостовірним доказом.

Оскільки наведеними вище доказами підтверджується факт керування автомобіля ОСОБА_1 , суд не може прийняти як достовірні показання свідка ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_1 був пасажиром автомобіля під керуванням свідка.

В акті огляду на стан алкогольного сп`яніння зазначені ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці), що виявлені у водія, а також вказано, що огляд не проводився через відмову водія від проходження огляду. Від підпису водій відмовився. Акт огляду підписаний свідками ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (а.с. 3).

У направленні водія на огляд до закладу охорони здоров`я наведені аналогічні ознаки алкогольного сп`яніння та зазначено про відмову водія від проходження огляду, направлення складено 21 лютого 2021 о 05 год. 20 хв. (а.с. 4).

Положення Інструкції № 1452/735, а саме додатки 1, 2, встановлюють певні вимоги до вказаних документів. Досліджені судом документи по формі і змісту відповідають вказаним вимогам, а тому суд відхиляє відповідні доводи адвоката як безпідставні.

Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я зафіксована відеозаписом, а також письмовими поясненнями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_3 (а.с. 5, 6). При цьому суд не бере до уваги відомості, що викладені у письмових поясненнях свідків, про керування ОСОБА_1 транспортним засобом, адже вони не були очевидцями цього, свідки лише сприймали відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відеозаписом зафіксований час відмови водія від проходження огляду (05 год. 20 хв.), такий же час зазначений у поясненнях ОСОБА_3 , тому суд вважає несуттєвим довід захисника про дописку щодо дати і часу огляду в поясненнях свідка ОСОБА_11 , адже суд не має жодних сумнівів у тому, коли дійсно було запропоновано водієві пройти огляд на стан сп`яніння.

Не знайшли свого підтвердження і доводи захисника про те, що водій не був відсторонений від керування транспортним засобом, адже відповідно до пояснень свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 автомобіль був залишений водієм без порушень вимог ПДР України.

З довідки інспектора відділу адмінпрактики УПП в Запорізькій області ДПП Мамедова В. вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 130 КУпАП не притягався, водійське посвідчення серія НОМЕР_3 , видане 14.11.2020.

Відтак суд уважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, знайшла своє підвтердження віповідно до критерію доведення «поза розумним сумнівом», встановленого практикою Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції станом на день вчинення правопорушенння передбачає безальтернативне адміністративне стягнення - штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Сплаті відповідно до ст. 40-1 КУпАП підлягає також судовий збір у розмірі, встановленому п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011.

Керуючись ст.ст. 283-285, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави (Отримувач коштів: ГУК у Зап.обл./Зап.обл./21081300; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37941997; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО): 899998; Рахунок отримувача: UA0008001, Код класифікації доходів бюджету: 21081300, призначення адміністративні штрафи з метою забезпечення безпеки дорожнього руху) з позбавленням права керування транспортними засобами строк на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири гривні) в дохід держави (Отримувач коштів: ГУКу м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37941997, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0008515, код класифікації доходів бюджету: 22030101, призначення платежу: Сплата судового збору за рішенням суду про стягнення судового збору на користь держави).

Постанову може бути оскаржено протягом 10 днів з моменту її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги в Запорізький апеляційний суд через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Роз`яснити правопорушнику, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. В порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу, згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, а саме 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень,; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя Є.С. Боєв

Строк пред`явлення виконавчого документа ________________ 20___рік

Постанова набрала законної сили ________________ 20___рік

Дата видачі постанови ________________ 20___рік