Троїцький районний суд Луганської області
Справа №: 433/28/21
Провадження № 3/433/16/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2021 року

Суддя Троїцького районного суду Луганської області Певна О.С., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов із Троїцького відділу поліції ГУНП в Луганській області у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не заміжньої, маючої на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 330282 від 04.01.2020, гр. ОСОБА_1 04 січня 2021 року о 09-50 год. ухилилась від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 , 2018 року народження та ОСОБА_2 , 2019 року народження, а саме на момент перевірки в будинку брудно, присутня антисанітарія, посуд брудний, постільна білизна брудна, посуд не митий, діти голодні.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП визнала. В подальшому вона зобов`язується більше такого не допускати.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП знайшла своє повне підтвердження у суді та підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 330282 від 04.01.2020; письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 04.01.2021; фотокартками з місця проживання; копією постанови Троїцького районного суду Луганської області від 28.09.2020.

Ст.184 КУпАП має бланкетний характер, яка для розкриття змісту даного складу адміністративного правопорушення відсилає до нормативно - правових актів, які розкривають зміст обов`язків батьків, або осіб які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Такими нормативними актами зокрема є ч. 2 ст.150 Сімейного кодексу України та ч. 1 ст. 59 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», відповідно до яких батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я своїх дітей, їх фізичний та духовний розвиток, ведення ними здорового способу життя.

Згідно ч.1 ст. 8 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» держава визнає право кожного громадянина України на охорону здоров`я і забезпечує його захист.

Права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини встановлено статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, №2402-III, статтями 150, 180 Сімейного кодексу України.

Частиною 1 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, №789 встановлено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч.2 ст.27 Конвенції ООН).

Обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплений у ст. 150 Сімейного Кодексу України. До кола обов`язків батьків входить турбота про здоров`я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини. У розумінні положень ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Таким чином, суд вважає, що дії ОСОБА_1 за ознаками ч. 2 ст. 184 КУпАП кваліфіковані правильно.

При призначенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність: ОСОБА_1 не працює, має на утриманні двох малолітніх дітей, яких утримує самостійно, в скоєному щиро розкаялася.

В якості обставини, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 , суд приймає до уваги щире каяття.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , суд не вбачає.

Відповідно до статті 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Разом з тим, відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений розглядати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При вирішенні питання про застосування положень ст. 22 КУпАП, суд враховує Узагальнення практики Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України та узагальнення судової практики Верховного Суду України щодо розгляду судами справ про адміністративні правопорушення де зазначено, що визначення малозначного правопорушення законодавчо не закріплено. Проте, у кожному конкретному випадку судом має вирішуватися питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної шкідливості, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Таким чином, враховуючи обставини справи, особу ОСОБА_1 , суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю і оголосити їй усне зауваження, оскільки діяння, вчинене нею, містило в собі усі юридичні і суб`єктивні ознаки, що характеризують правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП, але внаслідок всіх конкретних обставин воно не відповідало тій суспільній небезпеці, яка є типовою для цього виду правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП за малозначністю, оголосивши їй усне зауваження та закрити провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 33, 184, 221, 284, 289, 294 КУпАП

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 184 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 184 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення та обмежитись усним зауваженням.

На підставі ст. 284 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги через Троїцький районний суд Луганської області до Луганського апеляційного суду протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Суддя О.С. Певна