Гребінківський районний суд Полтавської області
______________________________________________________________
Справа № 528/1384/20
Провадження № 3/528/20/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2021 року суддя Гребінківського районного суду Полтавської області Вітківський М.О., за участі особи яка притягується до відповідальності, розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Гребінківського ВП ГУ НП в Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 123 КУпАП,

по відношенню до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, зареєстрованого за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер не встановлений,

в с т а н о в и в :

З даних протоколу про адміністративне правопорушення серія ОБ № 086484 від 01.12.2020 року слідує, що 01.12.2020 о 16 год. 44 хв. в с. Тарасівка Гребінківського району, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2106» д.н.з. НОМЕР_1 , виїхав на залізничний переїзд при увімкненому забороненому «червоному» сигналі світлофора, чим порушив вимоги п. 20.5 (в) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.123 КУпАП

У судовому засіданні особа, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні не визнав, вказав, що складений відносно нього протокол є неправомірним, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів його вини. «Червоний» сигнал світлофора увімкунвся вже тоді коли передня частина його автомобіля знаходилась на залізничному переїзді, тому він був змушений закінчити маневр, з огляду на це просив провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Згідно зі ст.245 КУпАП України суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За змістом ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності.

Пунктом 1.3.ПДР України, що кореспондується з п. 1.9 ПДР України на учасників дорожнього руху покладений обов`язок знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення цих Правил вони несуть відповідальність згідно з законодавством.

Пункт 20.5 ПДР України передбачає, що рух через переїзд забороняється, якщо: а) черговий по переїзду подає сигнал заборони руху - стоїть до водія грудьми або спиною з піднятим над головою жезлом (червоним ліхтарем чи прапорцем) або з витягнутими в сторони руками; б) шлагбаум опущений або почав опускатися; в) увімкнено заборонний сигнал світлофора чи звуковий сигнал незалежно від наявності та положення шлагбаума; г) за переїздом утворився затор, який змусить водія зупинитися на переїзді; ґ) до переїзду в межах видимості наближається поїзд.

Разом з тим, частиною 2 ст.123 КУпАП України встановлена відповідальність водія саме за в`їзд на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений.

Тобто, за диспозицією частини 2 ст.123 КУпАП відповідальність водія настає тоді, коли він під`їжджаючи до залізничного переїзду, діючи умисно, усвідомлючи протиправність своїх дій, нехтуючи вимогами забороняючого (червоного) сигналу світлофора (ПДР України), здійснює в`їзд на нього, при цьому, виходячи з системного аналізу ПДР України залізничний переїзд це не аби яка ділянка дороги поблизу залізничної колії, а саме перехрещення дороги із залізничними коліями на одному рівні.

В той же час, на підтвердження вини ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення додано запис з реєстратора авто та відео з бодікамери.

З переглянутих в судовому засіданні відеозаписів вбачається, що на відео не зафіксовано факт саме в`їзду на залізничний переїзд на забороняючий (червоний) сигнал світлофора автомобілем, яким керував ОСОБА_1 , оскільки «червоний» сигнала світлофора увімкнувся вже в той час, коли автомобіль останнього вже частково знаходився на залізничних коліях переїзду, що дозволяло йому завершити вказаний маневр.

Тому, суд приходить до висновку про те, що у ОСОБА_1 відсутній умисел щодо порушення правил дорожнього руху під час виїзду на залізнийчний переїзд.

Крім вказаного відеозапису в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення, а один протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути достатнім доказом для встановлення вини ОСОБА_1 , оскільки вина правопорушника повинна підтверджуватись сукупністю доказів.

При цьому ст. 62 Конституції України закріплено, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори України», ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положеннями ст.280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення

Виходячи із вищезазначеного суддя відповідно до ст. 252 КУпАП оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 123 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст. 123, ст. 247,251,252,280 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо притягнення його до відповідальності за ч.2 ст. 123 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Гребінківський районний суд на протязі десяти днів з дня її винесення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили

Суддя М.О. Вітківський