Справа № 354/1216/21
Провадження № 3/354/924/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2021 року м.Яремче

Суддя Яремчанського міського суду Івано-Франківської області Остап`юк М.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління держпраці в Івано-Франківській області Державної служби України з питань праці, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, фізичну особу підприємця, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, неодружену, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Від Управління держпраці в Івано-Франківській області надійшла справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення №ІФ2186/1510/АВ/П/ПТ від 12.08.2021, ОСОБА_1 09.08.2021, працюючи фізичною особою-підприємцем, за місцем здійснення діяльності за адресою: АДРЕСА_2 , карпатський ресторан "Ведмежа гора", здійснила фактичний допуск працівника без належного оформлення трудових відносин, чим порушила вимоги ч.1 ст.23, ч.4 ст.24 КЗпП, чим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена за ч.3 ст.41 КУпАП України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнала, щиро каялась, просила суворо не карати.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази у своїй сукупності, приходжу до такого висновку.

Згідно знормами ч.3 ст. 4 1КУпАП передбачена відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

Згідно з ч.1 ст.21 КЗпП, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч.4 ст.24 КЗпП, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, дослідивши наявніу справідокази вїх сукупності, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за наведених вище обставин підтверджуєтьсясукупністю дослідженихсудом доказів, зокрема даними, які містять протокол проадміністративне правопорушення №ІФ2186/1510/АВ/П/ПТ від 12.08.2021 (а.с.3-4), акт фактичної перевірки від 12.08.2021 (а.с.5-10) та письмові пояснення ОСОБА_2 (а.с.11).

За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 порушила вимоги законодавства про працю та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.41 КУпАП.

При накладенні на ОСОБА_1 стягнення, Суд згідно з вимогами ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, дані про її особу, яка до адмінвідповідальності притягається вперше.

Обставиною, що пом`якшуює відповідальність, є щире каяття.

Обставинин, що обтяжують відповідальність, Судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним і достатнім призначити ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст.5вказаного Закону.

Доказів того, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору суду не подано, а відтак, з останньої слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. ст. 9, 33, 155-1, 221, 251, 268, 283-285 КУпАП, п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення до виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя: М. В. Остап`юк