ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Потоцький В.П., при секретарі - Редьці І.М., за участі захисників - адвокатів Мізюка В.В., Васильєва Є.В., які діють в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши провадження у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Мізюка В.В. на постанову Новоселицького районного суду Чернівецької області від 07 грудня 2020 р., -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 07 грудня 2020 р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , який тимчасово не працює, громадянина України, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно постанови районного суду, ОСОБА_1 16 вересня 2020 року о 21год. 00 хв. на напрямку 909 прикордонного знаку, що знаходиться на території Ванчиковецької ОТГ Новоселицького району, був затриманий після подолання лінії інженерних споруд та контрольно-слідової полоси за спробу перетинання державного кордону поза встановленими пунктами пропуску з України в Румунію.

На вказану постанову суду захисник Мізюк В.В., який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Новоселицького районного суду Чернівецької області від 07 грудня 2020 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.204-1КУпАП, щодо ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ЄУНСС: 720/1649/20

Номер провадження:33/822/4/21 Головуючий у І інстанції: Цуренко В.А.

Категорія: ч.1ст.204-1 КУпАП Головуючий в апеляційній ін-ції: Потоцький В.П.

Вважає, що зазначена постанова винесена внаслідок поверхневого аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, без ґрунтовного вивчення всіх обставин вчиненого правопорушення, з порушенням процесуального та матеріального права.

Зазначає, що наміру подолати державний кордон України у ОСОБА_1 не було. Вказує і на те, що підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення був рапорт офіцера прикордонного оперативно-розшукового відділу, однак, на думку апелянта, такий рапорт є недопустимим доказом, оскільки це є поясненнями зацікавленої особи.

Також звертає увагу і на те, що ОСОБА_1 підписував усі документи, наявні в матеріалах справи, під фізичним та моральним тиском, при цьому зміст таких документів йому не був відомий.

Одночасно в своїй апеляційній скарзі захисник зазначає і те, що показання свідків в постанові відображено дуже поверхнево.

Заслухавши захисників - адвокатів Мізюка В.В. та Васильєва Є.В., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, посилаючись на доводи викладені в ній, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №328232, підтверджено те, що 16 вересня 2020 року о 21 годині 00 хвилин на напрямку 909 прикордонного знаку, що знаходиться на території Ванчиковецької ОТГ Новоселицького району Чернівецької області, ОСОБА_1 був затриманий на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби «Тарасівці» відділу прикордонної служби «Мамалига», після подолання лінії інженерних споруд та контрольно-слідової полоси за спробу перетинання державного кордону поза встановленими пунктами пропуску з України в Румунію, чим порушив вимоги ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Наявними в протоколі підписами підтверджено, що ОСОБА_1 було роз`яснено права та обов`язки, при цьому зі змістом протоколу він був ознайомлений, доповнень та зауважень не мав (а. с. 6).

Викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджуються й протоколом про адміністративне затримання від 16 вересня 2020р (а. с. 4), протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 16 вересня 2020 (а. с. 5), рапортом офіцера (оперуповноваженого) прикордонного оперативно - розшукового відділу з місцем дислокації н/п «Мамалига» (а. с. 9), схемою затримання від 16.09.2020р. (а.с.10).

Вищенаведені докази є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено. Крім того вказані докази у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» та поза розумним сумнівом доводять його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

З урахуванням наведеного вище, доводи сторони захисту про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, оскільки не встановлено суб`єктивної сторони даного правопорушення, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, які достовірно підтверджують факт спроби незаконного перетину державного кордону з України в Румунію, що також визнано й ОСОБА_1 під час затримання та складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього.

Доводи захисників про те, що офіцер (оперуповноважений) прикордонного оперативно - розшукового відділу з місцем дислокації н/п «Мамалига» ОСОБА_2 є зацікавленою особою, під час розгляду справи апеляційним судом не знайшли свого підтвердження, оскільки будь-які належні докази на підтвердження таких обставин в матеріалах справи немає. Більш того, таких доказів не додано й до апеляційної скарги.

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусового визнання ним вини у вчиненні адміністративного правопорушення, а також підписання протоколу про адміністративне правопорушення та інших наявних у матеріалах справи документів.

Твердження захисника - адвоката Мізюка В.В. про те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівниками прикордонного загону було проігноровано клопотання ОСОБА_1 про залучення захисника є голослівними, оскільки як вбачається із протоколу про адміністративне затримання та пам`ятки щодо процесуальних прав особи, яка затримана в адміністративному порядку (а.с.12) ОСОБА_1 послуг захисника не потребував, будь-яких клопотань не подавав, при цьому його було проінформовано про право та можливість отримання безоплатної вторинної правової допомоги, що засвідчено його підписом.

Також доводи апелянта про те, що зміст пояснень свідків у оскаржуваній постанові відображено дуже поверхнево, є безпідставними, оскільки такі пояснення в своїй сукупності та з іншими доказами встановлюють наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не мав умислу незаконно перетинати державний кордон України в Румунію, апеляційний суд оцінює як обрану лінію захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності, оскільки вони спростовуються сукупністю належних та допустимих доказів, повно та всебічно досліджених судом першої інстанції.

При вирішенні питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд першої інстанції належним чином врахував вимоги ст. 33 КУпАП, характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, і прийшов до вірного висновку про необхідність накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яке, на думку апеляційного суду, сприятиме вихованню правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, тобто відповідає передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Інші доводи, які би давали суду підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказані й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не встановлені.

На переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без змін, а подана захисником Мізюком В.В. апеляційна скарга - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.245,280, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Мізюка В.В., діючого в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Новоселицького районного суду Чернівецької області від 07 грудня 2020 р. щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 204-1 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду /підпис/ В.П. Потоцький