Справа № 752/9908/21
Провадження №: 3/752/5184/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2021 м. Київ

суддя Голосіївського районного суду міста Києва Бушеленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві матеріали адміністративної справи, що надійшли

відГолосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві
пропритягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП
відносноОСОБА_1 дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 місце реєстрації - АДРЕСА_1

за участю ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва від Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києвінадійшов протокол про адміністративне правопорушення від 25.03.2021 серії ВАБ № 335717 (надалі по тексту - протокол), в якому зазначено, що 25.03.2021 о 08:50 у місті Києві вул. Науки, 24 водій ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів в салоні автобусу в кількості більше, ніж 50 % чим порушив постанову Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 та протоколу № 20 від 18.03.2021. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

До вказаного протоколу приєднано рапорт інспектора ДОП СДОП ВП Голосіївського Управління поліції від 26.03.2021, роздруківку чорно-білого фото із зображенням лобового скла та номерного засобу транспортного засобу з поліцейським усередині та зображенням фото салону транспортного засобу з пасажирами без фіксації часу зйомки, копію водійського посвідчення ОСОБА_1 .

05.05.2021 в судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні порушення правил щодо карантину людей не визнав, надав усні пояснення, зі змісту яких слідує, що він дійсно працює водієм у Комунальному підприємстві "Київпастранс" та безпосередньо 25.03.2021 близько 08:50 виконував рух за автобусним маршрутом № 27 у м. Києві та був зупинений працівниками поліції, проте встановлені на той час обмеження щодо кількості пасажирів не порушував.

Уважно дослідивши наявні матеріали, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суддя не вбачає складу адміністративного правопорушення, адже вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП не є доведеною з дотриманням стандарту доказування "поза розумним сумнівом", виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) ч. 1 ст. 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин справи, її вирішення у точній відповідності до закону.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

В силу Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди України застосовують пр. розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey, п. 282) зазначається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Також Європейський суду прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 44-3 КУпАП у редакції, станом на 25.03.2021 установлено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Такі дії тягнуть за собою відповідальність у виді штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вказувалося вище, у протоколі від 25.03.2021 задокументовано, що ОСОБА_1 порушив вимогу постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 та протоколу № 20 від 18.03.2021.

Судом (суддею) з`ясовано, що постанова Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 має назву: "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та численні редакції та, серед іншого, передбачає ряд обмежувальних заходів, у тому числі щодо здійснення регулярних, нерегулярних, міських, міжміських перевезень тощо.

Проте протокол від 25.03.2021 не визначає конкретну норму названого нормативного акта, порушення якого вбачали співробітники поліції в діях ОСОБА_1 .

Також у протоколі не визначено вимогу якого саме протоколу № 20 від 18.03.2021 порушив ОСОБА_1 .

Поряд з викладеним, на увагу заслуговує і та обставина, що в протоколі від 25.03.2021 не вказано яким саме транспортним засобом керував ОСОБА_1 .

За наслідками дослідження матеріалів справи про адміністративне правопорушення, заслуховування пояснень ОСОБА_1 та співставлення його пояснень з даними протоколу про адміністративне правопорушення, суд (суддя) не вбачає події та складу адміністративного правопорушення у обставинах, за яких відносно нього складено протокол від 25.03.2021.

За твердженнями ОСОБА_1 карантинні обмеження щодо кількості людей у салоні автобуса ним не порушувалися, пасажири могли стояти, адже вони рухаються по салону, готуються до висадки, проходять по салону для зайняття місця для сидіння і обмежити їх дії не видається за можливе і за логічне. Пасажирів, що стояли та кількість яких перевищувала установлені нормативи він висадив і зайвих не перевозив.

Суддею встановлено, що 25.03.2021 ОСОБА_1 виконував свої службові обов`язки з перевезення пасажирів маршрутом № 27, керуючи транспортним засобом з державним номерним знаком НОМЕР_1 у м. Києві, зокрема і о 08:50 по вул. Науки, 24, що визнається ОСОБА_1 .

У цей же час, факти, задокументовані у протоколі, не підтверджені жодними доказами, адже ні в тексті протоколу, ні у приєднаних до нього матеріалах відсутні будь-які документи, які б дозволяли установити якою є кількість пасажирів транспортного засобу, державний номерний знак НОМЕР_1 , згідно з технічною характеристикою та реєстраційними документами на нього, якою була фактична кількість пасажирів у транспортному засобі станом на момент складання протоколу, яка кількість людей становила перевищення. Крім того, відсутні фактичні дані, з яких можливо встановити момент руху автобусу з державним номерним знаком НОМЕР_1 у м. Києві, тобто підтвердити обставини саме надання послуг з перевезення, а не просто наявність людей в салоні (відсутня фіксація руху від зупинки до зупинки).

Щодо долученого до протоколу роздрукованого чорно-білого фотознімку з зображенням частини невідомого транспортного засобу, якихось постатей і колеса, то слід зазначити, що він не містять у собі інформації про дату його формування, підписів, прізвищ, імен та по батькові осіб, які його виготовили, відомостей про технічний засіб, з якого зроблено знімок.

Крім того, описаний фотознімок не відповідає вимогам до щодо оформлення електронного документу в розумінні Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг".

З огляду на зазначене описана роздруківка фото не приймається судом як неналежний та недопустимий доказ.

Відхиляючи такі фото в якості доказів, суд (суддя) зазначає, що кількість зображених на них людей в салоні транспортного засобу не перевищує кількості вільних місць для видіння.

Отже, матеріали справи не містять підтвердження того, що 25.03.2021 у м. Києві по вул. Науки, 24 відбулося порушення правил карантину людей, зокрема, постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", а також не містять підтвердження того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушила відповідні вимоги законодавства.

Виходячи зі змісту ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який і є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У протокол про адміністративне правопорушення від 25.03.2021 та доданих до нього матеріалах відсутні необхідні відомості, які б підтверджували як подію, так і склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

З огляду на наведене, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по цій справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у судді. Таких доказів подано не було.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП унормовано, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене вище провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП з огляду на відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 9, 23, ч. 1 ст. 44-3, 247, 268, 276, 277, 279, 280, 283-285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Бушеленко