Справа № 301/995/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.05.2021 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника адвоката Баняса В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/626/20, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 26. 05. 2020.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 ( десять тисяч двісті ) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.
Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 389291 від 12. 05. 2020 та постанови судді від 26. 05. 2020 вбачається, що ОСОБА_1 12. 05. 2020 близько 19 год. 40 хв., в с. Приборжавське по вул. Центральній, Іршавського району, керував транспортним засобом марки «ВАЗ-2107» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 26. 05. 2020- скасувати, закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом винесено постанову без належного з`ясування фактичних обставин справи, внаслідок чого прийнято незаконне рішення, а судовий розгляд справи проведено без дотримання вимог ст. ст. 7, 9, 245, 248, 268, 280 КУпАП, в тому числі у його відсутності та без належного повідомлення про час та місце розгляду справи судом, чим фактично позбавлено його права на судовий захист. На його думку, проведення (вимога) огляду водія на стан сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським є безумовною підставою для проведення такого огляду в закладах охорони здоров`я, у зв`язку із чим він має бути проведений відповідно до вимог ст. 266 КУпАП. Однак, 12. 05. 2020 близько 19.год. 40 хв., будучи зупиненим поліцейським патрулем за порушення Правил дорожнього руху України та повідомивши про винесення відносно нього постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, йому наказали пересісти в службовий автомобіль, де його звинуватили у тому, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, змусили пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, про результати не повідомили, жодних свідків не
залучали, а потім вирішили відвезти його до Іршавської ЦРЛ для проведення медичного огляду, на що він також погодився, оскільки був упевнений, що алкогольних напоїв не вживав. В лікарні йому знову запропонували пройти освідування за допомогою алкотестера «Драгер», жодних документів від лікаря не отримував, відповідно як і копію протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому процесуальні права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України йому не роз`яснювались. Окрім того вказує на те, що відповідно до вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан сп`яніння на місці зупинки починається з моменту залучення двох свідків, в присутності яких повинні відбуватись всі подальші дії, направлені на встановлення чи спростування стану сп`яніння, а при проведенні огляду на стан сп`яніння на місці зупинки автомобіля із застосуванням спеціальних технічних засобів в с. Приборжавське 12. 05. 2020 працівниками поліції присутність двох свідків забезпечена не була, протокол про відмову у проходженні огляду на місці складено не було; про наявність у правопорушника ознак алкогольного сп`яніння у протоколі не зазначено. Також в матеріалах справи відсутнє направлення водія на огляд до закладу охорони здоров`я, що свідчить про необґрунтованість вимоги пройти огляд на стан сп`яніння у відповідному медичному закладі. Окрім того звертає увагу і на те, що свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не були на місці зупинки автомобіля, хоча були запрошені при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. В своїх доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 також звертає увагу на те, що висновок №72 від 12. 05. 2020 не відповідає вимогам Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» № 1452/735 від 09. 11. 2015, а також те, що в матеріалах справи відсутній акт медичного огляду водія, на підставі якого лікарем зроблено висновок про перебування його в стані алкогольного сп`яніння, що позбавило суд можливості перевірити дотримання лікарем процедури медичного огляду на стан сп`яніння, яка на його думку була порушеною, оскільки огляд проводився лише за допомогою алкотестера, за відсутності даних про його останнє калібрування. В силу наведених вище обставин, протокол про адміністративне правопорушення, висновок щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння №72 від 12. 05. 2020 не могли бути визнані судом допустимими та належними доказами, що ставить під сумнів і законність постанови судді від 26. 05. 2020. Одночасно ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду від 26. 05. 2020, оскільки розгляд справи в суді першої інстанції відбувся без його участі, копію оскаржуваної постанови отримав лише 11. 06. 2020 після ознайомлення захисника з матеріалами справи. Вказані обставини свідчать про поважність причин пропуску строку для апеляційного оскарження постанови суду та є підставою для його поновлення.
В доповненні до апеляційної скарги захисник Баняс В.В. повторно вказує на відсутність в матеріалах справи Акту медичного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , при цьому вважаючи, що наявний в матеріалах справи висновок щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння №72 від 12. 05. 2020, з огляду на коротку тривалість медичного огляду (протягом 10 хвилин) викликає сумнів його достовірності. Також звертає увагу на упередженість дій поліцейських, відсутність відеозапису з нагрудних камер поліцейських, а також те, що письмові показання свідків, викладені на друкованих та завчасно виготовлених бланках, які до того ж є ідентичними. Окрім того, у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано про те, що ОСОБА_1 відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також не зазначено ознак сп`яніння та яким технічним приладом проводився огляд на стан сп`яніння та не додано його результатів.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Баняса В.В., які підтримали апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку апеляційного
оскарження, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи клопотання та апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги про поновлення строку, приходить до переконання про їх слушність щодо поважності причин пропуску строку на оскарження постанови.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом, а відповідно до ст. 268 цього Кодексу, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце, і час розгляду справи, і якщо від неї ненадійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні під час розгляду справи щодо нього, інших доказів, ніж ті, які зазначені в апеляційній скарзі, щодо дати отримання постанови судді від 26. 05. 2020, в матеріалах справи відсутні.
З врахуванням наведеного, з метою недопущення порушення права на захист особи, доводи апеляційної скарги щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає поважними, а клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови таким, що підлягає до задоволення і такий строк поновлюється.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване ,законне рішення.
Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.
За статтею 130 КУпАП особа несе відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, передбачені розділом IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення
у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 07. 11. 2015 за №1395 (далі Інструкція).
Пунктом 3 розділу ІХ Інструкції передбачено, що направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17. 12. 2008 № 1103 (зі змінами). Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.
Відповідно до пунктів 2 та 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09. 11. 2015 №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно п. п. 6, 7, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 389291 від 12. 05. 2020, ОСОБА_1 12. 05. 2020 близько 19 год. 40 хв. в с. Приборжавське по вул. Центральній, Іршавського району, керував транспортним засобом марки «ВАЗ-2107» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.
З висновку №72 від 12. 05. 2020 лікаря КНП Іршавська РЛ щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вбачається, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння.
Цей висновок не суперечить вимогам як ст. 266 КУпАП, так і Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують
увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09. 11. 2015 № 1452/735.
Також, при прийнятті рішення, судом обґрунтовано взято до уваги належним чином завірену копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАА № 275851 від 12. 05. 2020, згідно якої ОСОБА_1 12. 05. 2020 о 19 год. 40 хв. керував транспортним засобом по вул. Центральній в с. Приборжавське, Іршавського району із не пристебнутим ременем безпеки, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 121 КУпАП.
З письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вбачається, що вони 12. 05. 2020 були присутніми при складанні на ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необгрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.
Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення прав ОСОБА_1 через розгляд справи у його відсутність, то апеляційний суд також вважає їх необґрунтованими, оскільки із матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова судді постановлена 26. 05. 2020. Про дату судового засідання 26. 05. 2020, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений, але до суду не з`явився, клопотань про відкладення судового розгляду не подавав.
При таких даних, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 , що допускається положеннями ст. 268 КУпАП, оскільки останній був обізнаний про існування справи, місце та час її розгляду.
Всупереч наведеним в апеляційній скарзі доводам, матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейським інспектором СРПП №3 Іршавського ВП Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області Кізляком І.В. законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейським дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 389291 від 12. 05. 2020 складено у відповідності до вимог, встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.
Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання вказаного протоколу порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17. 12. 2008 № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України від 09. 11. 2015 №1452/735.
Безпідставними є доводи апеляційної скарги щодо відсутності свідків на місці зупинки транспортного засобу та їх подальшої участі у процедурі проведення медичного огляду, оскільки Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09. 11. 2015, не передбачено імперативних вимог
щодо наявності свідків при проведенні медичного огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. У разі відмови від проведення медичного огляду у закладі охорони здоров`я, вищевказана Інструкція не регулює питання щодо подальшого процесуального закріплення доказів, тому дана ситуація регулюється за аналогією права, тобто за аналогією з порядком процесу оформлення матеріалів у разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_1 виявив бажання проходити огляд в медичному закладі охорони здоров`я, пройшов його, тому участь свідків не є обов`язковою, як і для складання процесуального документу - протоколу про адміністративне правопорушення, адже він складається на підставі медичних документів, в яких посадова особа лікар встановила певні обставини, в даному випадку факт алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .
Протокол серії ДПР 18 № 389291 від 12. 05. 2020 складено відносно ОСОБА_1 , саме за порушення вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а не за порушення вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України у зв`язку з відмовою від проходження особи, яка керує транспортним засобом, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були присутніми при складанні на ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак ними лише було засвідчено відмову ОСОБА_1 від дачі пояснень по суті правопорушення, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, тому їх пояснення лише по суті відмови ОСОБА_1 від підпису у протоколі не вливають на кваліфікацію його дій.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про недійсність результатів медичного огляду, а відтак і недопустимість складеного відносно нього медичного висновку, через те, що огляд проведено без встановлення даних про калібрування алкотестера та даних про кваліфікаційний рівень лікаря, не можуть бути прийняти до уваги та не спростовують достовірність викладених у висновку даних щодо перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння з результатом 0,5 % проміле.
Апеляційний суд вважає, що лікар медичного закладу самостійно, у відповідності до вимог Інструкції проводить медичний огляд обстежуваної особи та застосовує різні методи дослідження з метою виявлення стану алкогольного або наркотичного сп`яніння і на підставі сукупності отриманих даних, оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, як особа яка має спеціальні знання та кваліфікацію і несе персональну правову відповідальність за правильність свого висновку.
У зв`язку з наведеним доводи апеляційної скарги про недопустимість в якості доказу результатів проведення огляду на стан сп`яніння з використанням спеціального приладу, відсутності даних про проходження ним калібрування, є безпідставиними, оскільки в основу рішення суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення обґрунтовано покладено результати його огляду лікарем КНП Іршавської районної лікарні.
Більш того, апеляційним судом за клопотанням сторони захисту було оглянуто акт медичного огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, згідно якого огляд водія ОСОБА_1 проводився за допомогою газоаналізатора Алконт 01 СУ №1209-15 та інформація про який не надавалась стороні захисту, оскільки даний прилад та медичні документи станом на день отримання запиту скеровані на метрологічну повірку на завод виробника у м. Київ.
Доводи ОСОБА_1 про те, що у матеріалах справи відсутнє його направлення на огляд в заклад охорони здоров`я, апеляційний суд також не бере до уваги, оскільки його відсутність не є беззаперечним доказом порушення з боку працівників поліції порядку направлення водія для огляду на стан сп`яніння та не спростовує порушення ОСОБА_1 п. 2.9 «а» Правил Дорожнього руху України.
Відсутність в матеріалах справи даних відеофіксації з боді-камер поліцейських, не ставить під сумнів законність і обґрунтованість висновку суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ні правопорушником, ні його захисником жодних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги щодо порушення поліцейським порядку проведення огляду на стан сп`яніння, передбаченого ст. 266 КУпАП, апеляційному суду надано не було.
Що стосується тверджень захисника щодо відсутності в протоколі та матеріалах справи даних про проходження огляду ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу, або відмови від його проходження, то до матеріалів провадження дійсно не додано акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що огляд водія на місці зупинки не проводився у зв`язку із відмовою водія від проходження такого огляду у присутності свідків.
Разом з тим вказана обставина може підтвердити лише доводи апеляційної скарги з приводу того, що на місці зупинки працівниками поліції водію проходження огляду не було запропоновано, але не спростовує той факт, що огляд водія за його згодою було проведено у спеціалізованому медичному закладі.
Зі змісту висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що ОСОБА_1 направлено працівником поліції до спеціалізованого медичного закладу 12. 05. 2020 о 20 год. 35 хв., огляд проведено було о 20 год. 40 хв.
Згідно акту медичного огляду, який за клопотанням сторони захисту було оглянуто судом апеляційної інстанції, було складено о 20 год. 45 хв., тобто межах 2-х годин з моменту виявлення поліцейським ознак алкогольного сп`яніння у водія відповідно до положень ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Також є частково слушними доводи доповненої апеляційної скарги захисника з приводу того, що працівниками поліції не було в повній мірі дотримано вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, але висновків суду, наведених в оскаржуваній постанові вони не спростовують з огляду на наступне.
Матеріали справи дійсно не містять відомостей на підтвердження того, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, того що він відмовився від проходження такого огляду, або був не згідний з результатами його проведення.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не відмовився від проходження такого огляду в спеціалізованому медичному закладі та пройшов його.
Даних з приводу оскарження дій працівників поліції у порядку ст. 267 КУпАП з приводу недотримання ними вказаної процедури апеляційному суду не надано.
Системний аналіз положень ст. 266 КУпАП вказує на те, що огляд водія в спеціалізованому медичному закладі проводиться в разі незгоди водія з проведенням такого огляду поліцейськими, або у разі незгоди із результатами його проведення поліцейськими.
Отже, законодавець передбачив додаткові гарантії для особи бути оглянутою в спеціалізованому медичному закладі фаховим спеціалістом, пройти додаткові медичні обстеження в разі, якщо особа не довіряє проведення такого огляду працівниками поліції із застосуванням спеціального технічного засобу або незгодна із його результатами.
Тобто результатами огляду, проведеного у спеціалізованому медичному закладі, можливо спростувати результати огляду, проведеного на місці зупинки.
З огляду на наведене апеляційний суд приходить до висновку, що неповне дотримання працівниками поліції процедури направлення особи до спеціалізованого медичного закладу в даному випадку не є підставою для визнання недопустимим доказом безпосередньо висновку щодо результатів медичного огляду, який було за згодою водія проведено у спеціалізованому медичному закладі.
Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію ОСОБА_1 щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.
Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у нез`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді.
Також судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП України і накладено стягнення у відповідності до санкції, зазначеного закону .
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
При прийнятті рішення враховуються положення нормативно-правових актів про те, що сторони провадження в справах про адміністративні правопорушення є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; та те, що правопорушником та його захисником доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги надано не було.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 26. 05. 2020.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 26. 05. 2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя