Номер провадження: 33/813/656/21
Номер справи місцевого суду: 947/7134/21
Головуючий у першій інстанції Борщов І.О.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Артеменко І.А.

за участю: секретаря судового засідання Фабіжевської Т.С.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 19 березня 2021 року, якою провадження по справі відносно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення,

встановив:

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 19 березня 2021 року провадження по справі відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова була винесена судом за результатами розгляду адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_2 , серед яких міститься протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 №190967.

Згідно вказаного протоколу, водій ОСОБА_2 16.02.2021 близько 08.15 год., керуючи автомобілем Nissan Tiida, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Левітана кут вул. Ільфа і Петрова в м. Одесі, на регульованому перехресті при повороті ліворуч, в порушення п.16.6 Правил дорожнього руху України не надав перевагу в русі транспортному засобу Toyota Camry, державний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався прямо в зустрічному напрямку та допустив зіткнення транспортних засобів. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Дії ОСОБА_2 були кваліфіковані інспектором поліції за ст.124 КпАП України.

Не погоджуючись із вказаною постановою,05.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову Київського районного суду м. Одеси від 19 березня 2021 року скасувати, прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, посилаючись на порушення суддею норм матеріального та процесуального права.

У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначає, що не був присутнім при розгляді справи, копію постанови отримав лише 24.03.2021 року.

В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови зазначає, що водій автомобілю Nissan Tiida ОСОБА_2 несподівано виїхав на перехрестя, виконуючи маневр лівого повороту.

На відеозаписі видно, що на даному перехресті затор відсутній, також на відеозапису видно, що ОСОБА_1 рухався на зелений сигнал світлофору. На схемі ДТП видно, що апелянт випередив автомобіль який виконував лівий поворот та повернувся на займану смугу. На даному перехресті ліва смуга для руху змінює своє розташування на праву якщо рухатися прямо в напрямку вул. Ак. Корольова. Таким чином, суд першої інстанції не оцінив дії водія ОСОБА_2 , а саме: пункти 10.1 та 16.6 ПДР України.

Вважає, що саме ОСОБА_2 порушив Правила дорожнього руху та не надав на регульованому перехресті перевагу у русі автомобілю, який їхав прямо.

14 травня 2021 року ОСОБА_2 подав до апеляційного суду заперечення на апеляційну скаргу, у яких зазначив, що суд першої інстанції вірно встановив, що водій ОСОБА_1 в порушення п. 16.4 ПДР України перестроївся у крайню праву смугу для того, щоб об`їхати автомобілі, які на перехресті перекрили йому шлях прямо з крайньої лівої смуги, що і призвело до ДТП та пошкодження транспортних засобів. ОСОБА_2 просив залишити оскаржувану постанову без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_2 , апеляційний суд вважає необхідним задовольнити клопотання ОСОБА_1 та поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно положень ч. 1 ст. 268 КУпАП визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Оскільки матеріали справи не містять доказів отримання апелянтом оскаржуваної постанови, яку було винесено за його відсутності, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню для забезпечення права особи на доступ до правосуддя.

Разом з тим, апеляційний суд не в змозі погодитись із доводами апелянта щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи, що стаття 124 КУпАП є бланкетною, то при розгляді такої категорії справ, необхідно ретельно з`ясовувати і зазначати, у чому саме полягали порушення, норми яких правил, інструкцій інших нормативних актів не додержано, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та наслідками, які настали, на що зокрема було звернуто увагу і в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті".

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_2 16.02.2021 близько 08.15 год., керуючи автомобілем Nissan Tiida, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Левітана кут вул. Ільфа і Петрова в м. Одесі, на регульованому перехресті при повороті ліворуч, в порушення п.16.6 Правил дорожнього руху України, не надав перевагу в русі транспортному засобу Toyota Camry, державний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався прямо в зустрічному напрямку, та допустив зіткнення транспортних засобів. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження

Дії ОСОБА_2 були кваліфіковані інспектором поліції за ст.124 КпАП України.

ОСОБА_2 , приймаючи участь в судовому засіданні, вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що у ДТП і пошкодженні транспортних засобів винен водій автомобіля Toyota Camry, державний знак НОМЕР_2 , який рухався по вул. Левітана з проспекту Небесної Сотні у крайній лівій смузі, маючи намір рухатись прямо. Через наявність затору, водій автомобіля Toyota Camry перестроївся у крайню праву смугу, яка дозволяє рух лише праворуч, а не прямо. При цьому крайню праву смугу руху транспортних засобів по вул. Левітана йому, ОСОБА_2 , було видно та автомобілів, які б повертали праворуч із вказаної вулиці на вул. Ільфа і Петрова, та яким він б мав надати перевагу в русі, не було. Тому він і розпочав маневр повороту ліворуч, але при цьому, виїхавши на перехрестя, зменшив швидкість руху, щоб, у разі необхідності, надати перевагу транспортним засобам, які будуть виконувати маневр повороту праворуч з вул. Левітана на вул. Ільфа і Петрова або пропустити пішоходів. Однак у цей час із крайньої правої смуги по вул. Левітана, яка не дозволяє рух прямо у зустрічному по відношенні до нього напрямку, виїхав автомобіль «Toyota Саmrу», який фактично і врізався в нього, ОСОБА_2 , автомобіль.

В обґрунтування своїх доводів ОСОБА_2 надав суду письмові пояснення з фото таблицею перехрестя та знаків напрямку руху по смугах, та флеш накопичувач з відеозаписом обставин ДТП, яку він отримав з відеореєстратору транспортного засобу, який перебував на цьому перехресті в момент ДТП.

Згідно письмових пояснень потерпілого ОСОБА_1 він 16.02.2021 близько 08.20 год. рухався по вул. Левітана зі сторони вул. Небесної Сотні в напрямку вул. Ак. Корольова та виїхав на перехрестя вул. Левітана та Ільфа і Петрова на зелений сигнал світлофору. Назустріч йому по зустрічній смузі руху виїхав автомобіль Nissan Tiida, державний номерний знак НОМЕР_1 , водій якого мав намір повернути ліворуч з вул. Левітана на вул. Ільфа і Петрова, який не пропусти його.

Пункт 1.3. ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до пункту 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9. ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Оскаржуючи постанову суду першої інстанції, ОСОБА_1 зазначив, що суд першої інстанції не оцінив дії водія ОСОБА_2 які призвели до ДТП. Так, апелянт зазанчає, що судом першої інстанції безпідставно не було прийнято до уваги, що ОСОБА_1 рухався на зелений сигнал світлофору, у той час як ОСОБА_2 , у порушення п. 10.1 ПДР України, відповідно до якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та п.1.6 ПДР України, яким встановлено, що повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Натомість, як зазначає апелянт, суд першої інстанції зробив припущення, що ОСОБА_1 змінив смугу для руху на смугу, з якої дозволяється поворот праворуч, з причини об`їзду затору, у той час як на відозапису, наявному у матеріалах справи, вбачається, що на даному перехресті на час виникнення ДТП затор був відсутній.

Апеляційний суд не погоджується з такими доводами апелянта, та зазначає, що як вірно було встановлено судом першої інстанції,згідно запису обставин ДТП вбачається, що водій автомобіля Toyota Camry, державний знак НОМЕР_2 , рухаючись в лівій смузі по вул. Левітана з боку пр. Небесної Сотні, перед виїздом на перехрестя змінив смугу для руху, здійснюючи випередження транспортних засобів, які стояли у лівій смузі у заторі. Зайнявши праву смугу, з якої дозволяється рух лише праворуч, водій автомобіля Toyota Camry в порушення вимог п.п.8.1, 8.4 Правил дорожнього руху України продовжив рух прямо.

Відтак, оскільки при перевірці вищенаведеного відеозапису апеляційним судом було встановлено відповідність висновків суду матеріалам справи, апеляційний суд відхиляє відповідні доводи апелянта як безпідставні.

Дійсно, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 рухався на зелений сигнал світлофора, втім, зважаючи на приписи п. 16.4, який забороняє виїжджати на будь-яке перехрестя, у тому числі при сигналі світлофора, що дозволяє рух, якщо утворився затор, який змусить водія зупинитися на перехресті, що створить перешкоду для руху інших транспортних засобів і пішоходів, відповідні обставини не мають вирішального значення.

На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правомірність очікувань ОСОБА_2 додержання ОСОБА_1 , водієм Toyota Camry, державний знак НОМЕР_2 , вимог ПДР, зокрема п.10.1, 16.6 ПДР України, а відтак обґрунтовано зазначив, що водієві не може бути поставлено за провину те, що він не зміг уникнути зіткнення з іншим транспортним засобом, водій якого грубо порушив правила дорожнього руху.

Такий висновок повністю узгоджується із правовою позицію судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 20.11.2014р. у справі №5-18кс14.

За таких обставин, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх належними та допустимими доказами, суд першої інстанції, всупереч доводів апеляційної скарги, дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закриття провадження у справі. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення. Одночасно, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Відповідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 19 березня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 19 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду І.А. Артеменко