ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7944/21
провадження № 3/753/3829/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2021 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Коренюк А.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, за ст. 124 КпАП України, суддя -

ВСТАНОВИВ:

28 лютого 2021 року о 17 годині 21 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Вольксваген", державний номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Світла, 1/1 в місті Києві, не вибрав безпечну швидкість для руху, не врахував дорожню обстановку, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Рено», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів та травмування водія автомобілем «Рено», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який отримав тілесні ушкодження у вигляді тілесних ушкоджень у вигляді закритої травми головного мозку, забою грудної клітини зліва, ЗТЖ, забою грудної черевної стінки, й доставлений до лікарні швидкої невідкладної медичної допомоги.

Окрім того, відповідно до висновку № 901015 КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» від 28 лютого 2021 року ОСОБА_1 28 лютого 2021 року о 21 год. 00 хв. на час проведення дослідження на стан сп`яніння перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.1, 11.3 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України.

Згідно висновку від 04.03.2021 року про результати розгляду матеріалів ДТП, яка мала місце 28 лютого 2021 року Дарницького УП ГУ НП у м. Києві матеріали по вказаному ДТП направлено для вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 згідно КпАП України до адміністративної відповідальності.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган (п.1.5 ПДР України).

Правопорушник на виклик суду не з"явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи за адресою, яка вказана в протоколі про адміністративне правопорушення - рекондованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним повідомленням на офіційному сайті судової влади (суду). Водночас правопорушник звернувся до суду із заявою про розглядм матеріалу за його відсутності із визнанням вини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

За таких підстав суддя визнав за можливе розглядати даний матеріал за відсутності правопорушника на підставі доказів, наявних у ньому.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року, набула чинності для України 11 вересня 1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі « Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення йде своїм корінням у більш загальний принцип, втілений у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Втім, це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КпАП України відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КпАП України відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Суть адміністративного правопорушення - є основною складовою правопорушення.

Особа, щодо якої складений протокол/постанова про адміністративне правопорушення, має знати в чому вона звинувачується.

Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення (ч.1 ст. 8 КпАП України).

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч.1 ст. 9 КпАП України).

Відповідно до ст. 280 КпАП України суд при розгляді справи зобов"язаний з"ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Суддею встановлено, що 28 лютого 2021 року о 17 годині 21 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Вольксваген", державний номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Світла, 1/1 в місті Києві, не вибрав безпечну швидкість для руху, не врахував дорожню обстановку, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Рено», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів та травмування водія автомобілем «Рено», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , який отримав тілесні ушкодження у вигляді тілесних ушкоджень у вигляді закритої травми головного мозку, забою грудної клітини зліва, ЗТЖ, забою грудної черевної стінки й доставлений до лікарні швидкої невідкладної медичної допомоги.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.1, 11.3 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України.

Окрім того, матеріали справи містять висновок № 901015 КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» від 28 лютого 2021 року яз якого вбачається, що ОСОБА_1 28 лютого 2021 року о 21 год. 00 хв. на час проведення дослідження на стан сп`яніння перебував у стані алкогольного сп`яніння, що вказує на те, що під час ДТП перебував у стані алкогольного сп`ягніння, що впливає на тяжкість відповідальності за вчинене правопорушення.

Згідно висновку від 04.03.2021 року про результати розгляду матеріалів ДТП, яка мала місце 28 лютого 2021 року Дарницького УП ГУ НП у м. Києві матеріали по вказаному ДТП направлено для вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 згідно КпАП України до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини "стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п. 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України » (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких « доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Докази, які б спростовували факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ст. 124 КпАП України, суддею не встановлені.

Так, докази про вчинення ОСОБА_1 правопорушення є належними та допустимими, оскільки зібрані в установленому законом порядку, і у своїй сукупності, взаємозв`язку, достатності та достовірності повністю підтверджують фактичні обставини вчинення даного адміністративного правопорушення, та винуватість в них такої особи.

Вина правопорушника повністю підтверджується матеріалами адміністративної справи: протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями учасників ДТП; схемою місця ДТП; протоколом огляду місця ДТП; висновком службової перевірки Дарницького УП ГУ НП у м. Києві, медичним висновком про тілесні ушкодження водія ОСОБА_2 , який отримав тілесні ушкодження у вигляді тілесних ушкоджень у вигляді закритої травми головного мозку, забою грудної клітини зліва, ЗТЖ, забою грудної черевної стінки й доставлений до лікарні швидкої невідкладної медичної допомоги.

Таким чином, вважаю доведеною вину ОСОБА_1 у порушення ПДР України та вчинення ним правопорушення, передбаченого за ст.124 КпАП України.

Враховуючи особу правопорушника, винність його дій, наслідки вчиненого ним правопорушення й, у тому числі, завдяння тілесних пошкоджень потерпілій особі та ступінь цих ушкоджень, те, що на час ДТП правопорушник перебував у стані алкогольного сп`яніння, суддя вважає за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення, передбачене диспозицією та санкцією ст. 124 КпАП України у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна,тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року (ст. 124 КпАП України).

Відповідно до ст. 401 КУпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

На підставі викладеного та, керуючись ст. 124, ст.ст. 276, 283-285, 287-289 КпАП України, Закону України "Про судовий збір", суддя -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення за ст. 124 КпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 (нуль) коп.

Постанова судді може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора до апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення через Дарницький районний суд м. Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Копію постанови невідкладно направити для відома правопорушнику, та для виконання - до ВДВС РУЮ за територіальністю.

Строк звернення до виконання - три місяці.

СУДДЯ: