Провадження №3/756/478/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2021 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Банасько І.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

15.11.2020 о 04.10 год. ОСОБА_1 по вул. Петра Калнишевського, 1-а в м. Києві керував автомобілем «Фольксваген», д.н. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, млява мова, порушена координація рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 своїми діями порушив п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, про що у матеріалах справи містяться відповідні документи.

Відповідно до ст. 277 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Згідно ст. 38 КУпАП стягнення по справі про адміністративне правопорушення може бути накладене не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Суд вважає, що розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 є цілком виправданим, оскільки перенесення розгляду справи призвело б до безпідставного її затягування та порушення вимог ст.ст. 38, 277 КУпАП.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що вина правопорушника підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, відеоматеріалами та письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до яких водій ОСОБА_1 у їх присутності дійсно відмовився від проходження медичного огляду у встановленому порядку для визначення стану сп`яніння. Дані обставини свідки засвідчили підписами у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №012804 від 15.11.2020.

За таких обставин, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що ОСОБА_1 дійсно 15.11.2020 керував автомобілем «Фольксваген», д.н. НОМЕР_2 , та безумовно відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, за наявності обґрунтованої підозри про керування ним транспортним засобом у стані сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, суд вважає, що дії водія ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме за відмову від проходження у встановленому законом порядку пройти огляд на стан сп`яніння, протокол складений у відповідності до вимог законодавства, а вина особи повністю встановлена під час судового розгляду.

При призначенні виду і міри адміністративного стягнення суд врахував відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення; характер правопорушення, особу порушника та його ставлення до вчиненого, ступінь його вини, що була повністю встановлена в судовому засіданні, а тому вважає, що ОСОБА_1 слід призначити адміністративне стягнення, яке передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що є необхіднім та достатнім для виправлення та запобігання новим правопорушенням в сфері дорожнього руху.

Інших доказів, які б спростовували висновки суду, матеріали справи не місять та учасниками надані не були.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 23, 33, 38, 40-1, 130, 268, 277 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 10 200,00 грн. з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 рік;

Строк позбавлення права керування відраховувати з моменту примусового вилучення посвідчення водія або з моменту його добровільної здачі;

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 454,00 грн.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її винесення через Оболонський районний суд м. Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Строк пред`явлення до виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя І.М. Банасько