Номер провадження: 33/813/1214/21
Головуючий у першій інстанції Попревич В.М.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя Котелевський Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Тьосової Я.В.,

захисника Безверхого А.М.,

представника потерпілої адвоката Корсуновського П.Ю.,

потерпілої ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції між Одеським апеляційним судом та представником потерпілої адвокатом Корсуновським П.Ю. з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «EASYCON» апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 11.08.2021 року, якою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, працюючого водієм трамваю КПОМЕТ, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

Визнано винуватим ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:

оскарженою постановою судді суду першої інстанції, провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Мотивуючи прийняте рішення суддя районного суджу послався на те, в діях водія ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки ОСОБА_2 не було порушено п.13.1 ПДР, у зв`язку із тим, що він, як водій трамваю, не міг та не повинен був вживати заходів для уникнення дорожньо-транспортної пригоди, оскільки рухався згідно з вимогами Правил дорожнього руху України і мав право розраховувати на належну зупинку транспортних засобів поруч з трамвайною колією.

Не погоджуючись з постановою судді, потерпіла ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та ухвалити нову, якою ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення згідно санкції вказаної статті закону. Потерпіла вказує на те, що суддя першої інстанції не дослідив всіх обставин справи, не встановив наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що не відповідає вимогам закону та вказує на незаконність постанови.

Одночасно в апеляційній скарзі потерпілою порушено питання про поновлення строку на апеляційне оскарження з посиланням на те, що до суду вона не викликалась, участі в судовому засіданні не приймала, із матеріалами справи ознайомилась лише 25.08.2021 року, після чого невідкладно була подана апеляційна скарга, тому вважає, що строк пропущений з поважних причин.

Судовий розгляд в суді апеляційної інстанції проведено за відсутністю ОСОБА_2 , який будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. При цьому, захисник Безверхий А.М., який здійснює захист ОСОБА_2 , підтвердив про обізнаність останнього про розгляд справи.

Апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_2 , будучи повідомленим про дату та час розгляду скарги в апеляційному суді, не з`явився, суд оцінює таку поведінку особи, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вивчивши матеріали адміністративної справи; заслухавши потерпілу ОСОБА_1 та її представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; думку захисника Безверхого А.М., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Що стосується доводів про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційним судом встановлено таке.

Згідно положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

Як вбачається з матеріалів судової справи, потерпіла та її представник участі в судовому засіданні суду першої інстанції не приймали, копії постанови не отримували, з матеріалами справи потерпіла ознайомилась лише 25.08.2021 року (а.с.11).

Апеляційна скарга на постанову районного суду подана до Приморського районного суді м. Одеси 01.09.2021 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду (а.с.12-22).

За наведених обставин, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити потерпілій ОСОБА_1 право на доступ до правосуддя, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що останній була вручена або надіслана судом першої інстанції копія оскарженої постанови раніше ніж вказано потерпілою, а тому у суду відсутні підстави ставити під сумнів твердження апелянта щодо ознайомлення із текстом оскарженої постанови лише 25.08.2021 року. Матеріали справи доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження не спростовують.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскарженої постанови, апеляційним судом встановлено таке.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вимоги закону при розгляді справи в суді першої інстанції виконані не були, внаслідок чого поза увагою судді залишилися обставини, які мали суттєве значення для правильного вирішення даної справи та прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Так, зі змісту оскарженої постанови убачається, що в ході судового розгляду, всупереч вимогам ст.280 КУпАП, суддя не в повній мірі з`ясував обставини справи, та дійшов помилкового висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 порушення п.13.1 Правил дорожнього руху, та прийняв рішення про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП у діях ОСОБА_2 .

З таким рішенням судді районного суду апеляційний суд не погоджується, з огляду на таке.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №021375 від 11.07.2021 року, 11.07.2021 року, о 10:50 год., водій ОСОБА_2 , керуючи трамваєм «Одессей», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Пантелеймонівська, буд. 24, в м. Одесі, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки «VOLKSWAGEN», державний номерний знак НОМЕР_2 . В результаті ДТП автомобіль та трамвай отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.13.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення ААБ №021375 від 11.07.2021 року ОСОБА_2 власноручно підписав без будь-яких зауважень та застережень (а.с.1).

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що суд першої інстанції лише формально послався на врахування письмових пояснень учасників дорожньо-транспортної пригоди, та здійснив невірний аналіз норм законодавства в сфері безпеки дорожнього руху, що не ґрунтується на наявних у справі доказам, протирічить Правилам дорожнього руху, та дійшов до висновків, що не відповідають фактичним обставинам справи, поклавши їх в основу оскарженої постанови щодо відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

З оскарженої постанови та матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції розгляд справи здійснено без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та без виклику іншого учасника ДТП ОСОБА_1 , тобто лише на підставі наявних в матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказів, яким суддею була дана невірна оцінка.

Так, приймаючи рішення про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, суддя першої інстанції, не здійснив перевірку порушення інкримінованого ОСОБА_2 п.13.1 Правил дорожнього руху, а фактично поза межами предмету розгляду, досліджував порушення ПДР іншим водієм ОСОБА_1 , з автомобілем під керуванням якої, і сталося зіткнення з трамваєм, яким керував ОСОБА_2 .. Однак, дії іншого учасника ДТП ОСОБА_1 , не могли бути предметом розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_2 .

При розгляді справи суддя першої інстанції дійшов до висновків, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки в оскарженій постанові вказано, що «з пояснень водія трамваю можна зробити висновок, він не очікував зупинки автомобіля, а тому відповідно жодних завчасних попереджуючих знаків від водія автомобіля «Volkswagen», р.н. НОМЕР_2 , не було».

Однак, вказані висновки судді не відповідають дійсності, адже в своїх письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначив, що 11.07.2021 року, о 10:50 год, він керував трамваєм 4035, слідуючи по маршруту №28, по вул. Пантелеймонівській в м. Одесі в напрямку парку Шевченко. Навпроти будинку №24/4 зазначеної вулиці, автомобіль «VOLKSWAGEN», державний номерний знак НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку, зупинився в правому ряду. При цьому, ОСОБА_2 вказав в поясненнях, що здійснюючи рух на трамваї, він не розрахував його габарити, та проїжджаючи повз вказаного автомобіля «протерся» об його ліву сторону (а.с.4).

Таким чином, слід зазначити, що водій трамваю ОСОБА_2 , в своїх поясненнях, підтвердив факт порушення ним Правил дорожнього руху за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, із зафіксованого на схемі місця ДТП від 11.07.2021 року, вбачається розташування автомобілю та трамваю на проїзній частині, а саме автомобіль марки «VOLKSWAGEN», державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_1 , розташований паралельно вул. Пантелеймонівська, в крайньому правому положенні проїжджої частини, трамвай паралельно цієї ж вулиці на трамвайних коліях. Вказані обставини також об`єктивно підтверджуються фотокартками, долученими до матеріалів справи.

З врахуванням викладеного, доводи захисника щодо перебування автомобіля під керуванням ОСОБА_1 на трамвайних коліях, здійснення нею екстреного гальмування на що водій трамваю не мав можливості відреагувати, є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Апеляційний суд звертає увагу, що зазначену схему ДТП ОСОБА_2 підписав без будь-яких застережень чи зауважень, тобто погодившись з правильністю фактів та обставин, зафіксованих у схемі.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, схема місця дорожньо-транспортної пригоди - графічне зображення місця дорожньо-транспортної пригоди з відображенням та фіксацією на ньому всіх об`єктів та обставини, що стосуються події та можуть мати значення для об`єктивного визначення її причин, яке оформлюється з дотриманням вимог цієї Інструкції на місці пригоди і підписується її учасниками.

Частиною 4 Розділу ІХ вищевказаної Інструкції визначено, що інформація зазначена в схемі місця ДТП підтверджується підписами водіїв транспортних засобів.

За таких обставин, вищевказані письмові пояснення ОСОБА_2 в повній мірі узгоджуються із схемою ДТП, підписаною без зауважень ОСОБА_2 , фактично відповідають поясненнями другого учасника ДТП ОСОБА_1 , а тому апеляційний суд визнає висновки судді першої інстанції в оскарженій постанові та доводи сторони захисту такими що не відповідають фактичним обставинам ДТП, є неспроможними та констатує, що матеріали справи та долучені докази, поза розумним сумнівом свідчать про те, що саме ОСОБА_2 , керуючи трамваєм, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на автомобіль «Volkswagen» під керуванням ОСОБА_1 , яка зупинилася з метою здійснення паркування, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Крім того, апеляційний суд визнає безпідставними посилання судді першої інстанції в оскарженій постанові на те, що доказів відносно того, що у водія ОСОБА_1 трапилась поломка транспортного засобу, яка унеможливлювала подальший рух суду не надано, а тому у суду відсутні підстави вважати, що водій автомобіля дотрималась вимог п.9.9, п.9.10 Правил дорожнього руху, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що в своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 , безпосередньо на місці пригоди, вказала, що 11.07.2021 року, о 10:48 год., увімкнувши аварійний світловий покажчик, здійснила зупинку на вул. Пантелеймонівська, буд. 24. Через менш ніж 10 секунд (часовий проміжок точно вказати не змогла) з лівого боку в її автомобіль «Volkswagen», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в`їхав трамвай «Odissey 4035» № НОМЕР_3 , який ніяких попереджувальних знаків не надавав (в тому числі звукових) (а.с.3).

З урахуванням викладеного, вбачається, що суддя першої інстанції безпідставно зазначив у постанові обставини відносно яких в матеріалах справи відсутні докази, а також вдався до встановлення причин та правомірності зупинки автомобілю ОСОБА_1 та дотримання останньою п.9.9, п.9.10 Правил дорожнього руху, оскільки згідно протоколу про адміністративне правопорушення, предметом розгляду є встановлення та підтвердження факту порушення п.13.1 Правил дорожнього руху водієм трамваю ОСОБА_2 , що суддею здійснено не було.

Згідно диспозиції статті 124 КУпАП передбачено порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Умовою настання адміністративної відповідальності є: наявний причинний зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді пошкодження транспортних засобів та майнової шкоди.

В апеляційній скарзі, а також в суді апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_1 стверджувала про те, що у вказані в протоколі про адміністративне правопорушення дату та час рухалася на автомобілі марки «VOLKSWAGEN», державний номерний знак НОМЕР_2 , в прямому напрямку, по вул. Пантелеймонівській в м. Одесі, з метою здійснення паркування, зупинила автомобіль в правій смузі, включивши світлові покажчики аварійної зупинки. Коли паркувальник звільняв для неї місце для паркування від «фішок», вона відчула удар трамвая в її автомобіль.

Таким чином, з урахуванням досліджених доказів, пояснення ОСОБА_1 визнаються апеляційним судом логічними, послідовними та такими, що ґрунтуються на даних, які містяться в матеріалах справи, в тому числі письмових поясненнях ОСОБА_2 .

При цьому, пояснення ОСОБА_1 , наявні в матеріалах справи письмові пояснення ОСОБА_2 та досліджені апеляційним судом докази повністю спростовують версію захисника Безверхого А.М. щодо розвитку події ДТП та висновки судді районного суду щодо причинного зв`язку дій водія ОСОБА_1 та подією ДТП.

Апеляційний суд враховує те, що п.1.4 ПДР кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Таким чином, кожний учасник дорожнього руху має дотримуватися Правил дорожнього руху і може розраховувати на дотримання цих Правил будь-якою іншою особою, яка бере участь у русі.

Апеляційним судом встановлено, що рухаючись в прямому напрямку по вул. Пантелеймонівська, зупинившись в крайньому правому положенні проїжджої частини, ОСОБА_1 у відповідності до вимог п. 1.4 ПДР мала право розраховувати на те, що й інші учасники, виконують ці Правила, у тому числі й інший учасник ДТП ОСОБА_2 , який в свою чергу, як було встановлено апеляційним судом, з недотриманням правил дорожнього руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Volkswagen», під керуванням ОСОБА_1 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Апеляційний суд вважає, що саме дії водія ОСОБА_2 знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із зіткненням вказаних транспортних засобів, оскільки наявні в матеріалах справи докази беззаперечно вказують на те, що ОСОБА_2 , саме за обставин викладених в протоколі, порушив вимоги п.13.1 Правил дорожнього руху.

Посилання сторони захисту та судді першої інстанції на те, що трамвай є маршрутним транспортним засобом загального користування, який рухається по трамвайним коліям, та, що водій трамваю не міг та не повинен був вживати заходів для уникнення дорожньо-транспортної пригоди, так як він рухався згідно з вимогами Правил дорожнього руху, протирічать вимогам Правил дорожнього руху, з огляду таке.

Апеляційний суд звертає увагу, що трамвай є рейковим транспортним засобом, що здійснює свій рух по трамвайним коліям, однак це не надає права водіям трамваїв здійснювати рух з недотриманням п.13.1 ПДР.

Відповідно до п.13.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно п.1.10 ПДР безпечний інтервал відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.

Крім того, відповідно до ч.2 Розділу 5 «Організація руху» Правил експлуатації трамвая і тролейбуса, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України №36 від 03.02.2020 року під час роботи на лінії водій трамваю повинен неухильно виконувати вимоги ПДР, Правил користування міським електричним транспортом (трамваєм) (в частині вимог до водія), цих Правил.

Згідно ч.11 Розділу 5 вказаних Правил водій повинен зупиняти трамвай вагон (поїзд) у разі наявності на шляху сторонніх предметів.

У відповідності до ч.12 Розділу 5 вказаних Правил водій повинен зупиняти рухому одиницю екстреним гальмуванням у разі: загрози наїзду або зіткнення; раптового поштовху, стуку, тривожних вигуків пасажирів або перехожих.

З урахуванням вищезазначеного, у апеляційного суду не виникає сумнівів щодо правильності встановлення обставин пригоди відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки у відповідності до Правил дорожнього руху, кожен водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП повністю підтверджується зібраними по справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №021375 від 11.07.2021 року (а.с.1); схемою ДТП, яка долучена до протоколу (а.с.2); письмовими поясненнями ОСОБА_2 (а.с.4); поясненнями іншого учасника ДТП ОСОБА_1 (а.с.3).

За таких підстав, оскаржена постанова про закриття провадження відносно ОСОБА_2 у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є незаконною та обґрунтованою.

При обранні виду і розміру адміністративного стягнення відносно ОСОБА_2 , апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП України та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_2 , відповідно до вимог статей 23, 33 КУпАП, апеляційний суд враховує характер вчиненого правопорушення, обставини його вчинення, особу порушника, який, відповідно до матеріалів адміністративної справи, вперше притягується до адміністративної відповідальності, неодружений, а також той факт, що працює водієм трамваю КПОМЕТ.

З огляду на встановлені апеляційним судом обставини, керуючись вимогами ст.ст. 23, 33 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе задовольнити апеляційну скаргу, скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову якою визнати ОСОБА_2 винуватим за ст.124 КУпАП, з призначенням адміністративного стягнення у виді штрафу, яке буде достатнім та справедливим.

Керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2021 року, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим за ст.124 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський