Справа № 453/166/21
№ провадження 3/453/131/21
П О С Т А Н О В А

іменем України

16 березня 2021 року суддя Сколівського районного суду Львівської області Курницька В.Я., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, непрацюючого,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

(права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України ОСОБА_1 , роз`яснені)

в с т а н о в и в:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 105965 від 30.01.2021 рокуОСОБА_1 , ставиться у провину вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, а саме те, що він 30.01.2021 року о 07 год. 15 хв. на автомобільній дорозі Київ-Чоп М-06, 640 км, керував транспортним засобом марки Citroen Berlingo, державник номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосування приладу «Драгер» в присутності двох свідків, результат огляду - 0.34 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9 А Правил дорожнього руху України.

Особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, у судовому засіданні заявлено клопотання про закриття провадження у справі через відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення з посиланням на складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього з порушенням вимог КУпАП. Відтак, ОСОБА_1 вважає складений протокол про адміністративне правопорушення неналежним доказом по справі.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, дійшов такого висновку.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В той же час, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП регламентує відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з даних, що містяться у матеріалах адміністративної справи, ОСОБА_1 як особа, яка керувала транспортним засобом, перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Однак, направлені до суду Управлінням патрульної поліції у Львівській області Департаментом патрульної поліції матеріали, всупереч ст. 251 КУпАП, містять докази з приводу керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, зібрані з порушеннями, з огляду на таке.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення та результату тесту № ААБ 105965 від 30.01.2021 року, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Citroen Berlingo, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння

З пояснень ОСОБА_1 , показань свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також з матеріалів справи (диск з відеозаписом, долучений до матеріалів) вбачається, що зупинка транспортного засобу Citroen Berlingo, державник номерний знак НОМЕР_1 поліцейським не здійснювалася, а такий був запаркованим у незабороненому для цього місці, зокрема на узбіччі автомобільної дороги Київ-Чоп М-06 у с. Н. Синьовидне Сколівського району Львівської області. Там ОСОБА_1 сидів у вищевказаному транспортному засобі, двигун якого прогрівався, безпосередньо біля свого будинку, та чекав на свого товариша ОСОБА_3 , який повернувся додому за посвідченням водія, щоб керувати автомобілем ОСОБА_1 , оскільки останній ввечері напередодні вживав алкоголь та не хотів керувати автомобілем. При цьому, проживає свідок ОСОБА_3 на тій самій вулиці, що й особа, щодо якої складено протокол. ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечував тієї обставини, що вживав спиртне, однак це було 29.01.2021 року, а на час прибуття патрульних на місце знаходження автомобіля він наміру здійснювати рух автомобілем не мав. Про це він повідомив поліцейського, однак той на почуте не відреагував, а одразу ж почав пропонувати йому пройти тест на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_3 після повернення з документами, які посвідчують право керування автомобілем, також повідомляв поліцейського про те, що керувати автомобілем буде він, однак, станом на той момент протокол вже було складено, і поліцейський залишив вказану інформацію без реагування.

Окрім того, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що транспортний засіб Citroen Berlingo, державник номерний знак НОМЕР_1 був зупинений працівниками поліції, а особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, керувала ним.

Натомість ОСОБА_1 , як особа, яка не вважається водієм у розумінні об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на місці, де знаходився автомобіль Citroen Berlingo, державник номерний знак НОМЕР_1 , не заперечував, що вживав спиртні напої напередодні, однак не керував транспортним засобом. Відповідно, залишається незрозумілим, з яких саме міркувань поліцейський вважав, що саме ОСОБА_1 керував вказаним автомобілем.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

За таких умов направлені до суду матеріали та їх аргументація являються сумнівними, однак наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») тож, суд, враховуючи вищезазначене, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, з урахуванням положень ст. 251 КУпАП вважає, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а за оформленим з порушенням протоколом про адміністративне правопорушення особа не може бути притягнена до відповідальності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У свою чергу, суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення судового збору.

Керуючись ст. ст. 247, 280, 283-284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Сколівський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.Я. Курницька