ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2021 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Бородіна Н.М., розглянувши справу про порушення митних правил, яка надійшла від Слобожанської митниці Держмитслужби у відношенні:

Громадянина Нідерландів ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, який мешкає за адресою АДРЕСА_1

за ст. 472 МК України, -

встановив:

Згідно протоколу про порушення митних правил від 04.09.2019року № 0798/807000/20, 02.09.2020року до СМО міжнародних експрес-відправлень м/п «Вантажний» Слобожанської митниці ДМС гр. Нідерландів ОСОБА_1 була подана до митного оформлення митна декларація М-16 №UF807190/2019/004548, в якій зазначені товари : лікарський засіб Tofacinix 11 в упаковці виробника. Для індивідуального використання з призначенням лікаря. Торгова назва BEACON 18 упаковок по 30 пігулок, всього 540 пігулок. Під час проведення митного контролю 04.09.2020року приблизно о 11.00 год. за допомогою службового собаки відділу запобігання протидії наркотиків і зброї управління забезпечення протидії митним правопорушенням за кличкою «Ів Сен Лоран», який має кваліфікацію на пошук наркотичних речовин, спрацював на вищевказаний лікарський засіб. На підставі чого є припущення, що дані лікарські засоби містять наркотичну речовину.

Зазначені дії митним органом кваліфіковані за ст. 472 МК України як дії спрямовані на недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто нез`явлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон.

Громадянин ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, повідомлявся, причини неявки суду не відомі.

Суд, дослідивши адміністративний матеріал, вважає, що провадження по справі про порушення митних правил підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Згідно ст. 489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

У відповідності до вимог ст. 472 МК України, адміністративним правопорушенням є недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується дією (недостовірне декларування), або ж бездіяльністю (недекларування). Тобто, це незаявлення за встановленою письмовою, усною, або будь-якою іншою формою відомостей або заявлення недостовірних відомостей про товари, їх митного режиму і інших відомостей для митної мети.

Згідно протоколу про порушення митних правил № 0798/807000/20 митним органом зазначено, що в діях ОСОБА_1 вбачається дії спрямовані на недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто нез`явлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення їх через митний кордон.

Однак з матеріалів справи вбачається, що громадянином ОСОБА_1 було подано митну декларацію М-16 №UA807190/202/004548, в якій зазначено про декларування лікарського засобу Tofacinix 11 у кількості 18 упаковок, про що також зазначено у протоколі про порушення митних правил.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про порушення митних правил, у відповідності до ст.490 МК України.

Суддя при розгляді справи не має права змінювати юридичну кваліфікацію адміністративного проступку, який вказаний в протоколі.

За таких обставин суд розглядає справу в межах зібраних матеріалів справи.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

Стандарт доказування поза розумним сумнівом активно використовується Європейським судом з прав людини.

Зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі Коробов проти України Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення поза розумним сумнівом , проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

У справі Ушаков проти України (рішення від 18.06.2015, заява № 10705/12) ЄСПЛ відзначив таке: суд при оцінці доказів керується критерієм поза розумним сумнівом . Згідно з його усталеною практикою, така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою .

Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п. 86 рішення ЄС від 11.07.2013 у справі Вєрєнцов проти України ).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам Кобець проти України від 14.02.2008, Берктай проти Туреччини від 08.02.2001, Леванте проти Латвії від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення за відсутності розумних підстав для сумніву , що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься і в ст. 62 Конституції України.

Відповідно до ст.248 КпАПУ розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до ч.1 ст.527 МК у справі про порушення митних правил митний орган або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов:

1) про проведення додаткової перевірки;

2) про накладення адміністративного стягнення;

3) про закриття провадження у справі.

У справах Малофєєва проти Росії ( Malofeyevav.Russia ,рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та Карелін проти Росії ( Karelinv.Russia , заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Крім того, ст.256 КупАП визначено форму та основні елементи змісту протоколу- у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Тобто одним з основних елементів протоколу є дата складання та дата вчинення адміністративного правопорушення.

З протоколу про порушення митних правил № 0798/807000/20 вбачається, що він був складений 04.09.2019року, однак зазначено, що 02.09.2020року громадянином ОСОБА_1 була подана митна декларації, в якій заявлено про декларування лікарського засобу Tofacinix 11 у кількості 18 упаковок та під час проведення митного контролю 04.09.2020року за допомогою службового собаки останній відреагував на вказаний лікарський засіб. Тобто дата складання протоколу передує даті подій, які в ньому відображені. Крім того посилання митного органу, що митна декларація була подана громадянином ОСОБА_1 02.09.2020року не відповідає дійсності оскільки з митної декларації вбачається, що остання подана 04.09.2020року.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 373,482 ч.1 ,511, 527-529 МК України, суд,-

постановив:

Провадження у справі про порушення митних правил у відношенні громадянина Нідерландів ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 472 МК України - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.М. Бородіна