Справа № 658/2874/21
провадження № 3/658/1437/21
провадження № 3/658/1438/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року м. Каховка Херсонської області

Суддя Каховського міськрайонного суду Херсонської області Марків Т.А., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП № 1 Каховського РВП ГУНП в Херсонській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого механізатором ФГ «Імперія-Агро», адреса реєстраційного обліку місця проживання та адреса місця фактичного проживання: АДРЕСА_1 (відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків в матеріалах справи відсутні),

за ч. 2 ст. 173-2, ст. 185 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №731461 від 01 вересня 2021 року, 01 вересня 2021 року близько 18.00 год. ОСОБА_1 перебуваючи в нетверезому стані вчинив відносно своєї невістки ОСОБА_2 насильство в сім`ї, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 . Відбувалась подія за адресою заявниці (невістки АДРЕСА_2 ).

Також, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 731462 від 01 вересня 2021 року, 01 вересня 2021 року близько 19.20 год. знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_1 в нетверезому стані ображав грубою нецензурною лайкою невістку ОСОБА_2 на законну вимогу співробітників поліції припинити протиправні дії не реагував при цьому висловлювався в грубій формі на адреса поліцейських, намагався вчинити бійку, хапав за форменний одяг.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до змісту якої вину в адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2, ст. 185 КУпАП не визнав.

Приписами ч. 2 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою статті 173-2 КУпАП.

Так, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Статтею 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

Таким чином, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання, не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Будь-яких доказів, окрім письмових пояснень потерпілої, які б об`єктивно підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, матеріали справи не містять.

Аналізуючи наведене, суд приходить до переконання, що кваліфікуючи ознаки ч.1 ст.173-2 КУпАП, які б порушив ОСОБА_1 , матеріалами справи не доведені. Таким чином склад правопорушення відсутній.

Відповідальність за статтею 185 КУпАП настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Так, злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов`язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки.

Дане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків. Тобто, виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок.

Відмова правопорушника проявляється в недвозначній формі словами, жестами, мовчанням, невиконанням вимог, намаганням до втечі та іншими діями чи бездіяльністю.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливув зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Висновки поліцейського, про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, базуються, виключно на протоколі про адміністративне правопорушення та двох рапортах працівників поліції.

З матеріалів справи слідує, що суду не надано переконливих та беззаперечних доказів, зокрема пояснень свідків, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які б підтверджували вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

На думку суду рапорти службових осіб правоохоронного органу, уповноважених складати протокол про адміністративне правопорушення не є переконливими та незаперечними доказами, адже на цих осіб покладається обов`язок встановлення обставин вчинення проступку та об`єктивна їх фіксація у протоколі про адміністративне правопорушення. Особа, яка виконує повноваження щодо контролю за дотриманням правил в певній сфері, виявлення та фіксації правопорушень, не може виступати свідком по справі.

Європейський суд неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що тягар доведення жорстокого поводження з людиною, а саме про це вказує апелянт, покладається на державу, а не на заявника.

У рішенні у справі «Ушаков та Ушакова проти України» (Ushakov and Ushakova v. Ukraine) від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12 (п. 78), Суд вказав, що тягар доведення у випадку ствердження порушення позитивного обов`язку за ст. 3 ЄКПЛ лягає на державу, а при оцінці доказів він керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом» (англ. beyond reasonable doubt).

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

За таких обставин, у відповідності з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративні правопорушення, у відношенні ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного провадження.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 173-2, 185, 247,

268, 283, 284 КУпАП,

постановив:

Провадження в справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст.173-2, ст. 185 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена.

Апеляція на постанову подається протягом десяти днів з дня її винесення до Херсонського апеляційного суду через Каховський міськрайонний суд Херсонської області.

Суддя Т.А. Марків