Справа № 944/275/21
Провадження №3/944/456/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.04.2021 рокум.Яворів

Суддя Яворівського районного суду Львівської області Поворозник Д.Б., розглянувши матеріали, які надійшли з Яворівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 18 січня 2021 року о 09 год 45 хв по вул. Степана Бандери, 24 в м. Новояворівську Яворівського району Львівської області керував транспортним засобом марки "ВАЗ 2108", номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Alcotest 6820» в присутності двох свідків, результат тесту 1, 82 проміле.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо процесуальних дій у справі.

Судове засідання, призначене на 24 лютого 2021 року, було відкладене за клопотанням ОСОБА_1 з метою надання останньому можливості ознайомитися з матеріалами справи. Також ОСОБА_1 у вказане судове засідання не прибув.

Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 18 березня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні його клопотання про передачу справи за підсудністю.

В судове засідання, призначене на 18 березня 2021 року ОСОБА_1 не прибув, про причини неявки не повідомив. Розгляд справи було відкладено на 14 квітня 2021 року.

14 квітня 2021 року ОСОБА_1 скерував на електронну адресу суду клопотання про проведення дистанційного судового засідання із Яворівським районним судом Львівської області, зважаючи на те, що його місце проживання відділене від місця розгляду справи.

Суд, дослідивши подане клопотання, зазначає таке.

Діючими нормами КУпАП не визначено порядку вирішення питання, щодо здійснення дистанційного провадження в режимі відеоконференції, а тому виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії закону, а саме Кримінального процесуального кодексу України та Цивільного процесуального кодексу України, зокрема, положення ч. 2 ст. 223 ЦПК України встановлено, що учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання.

Однак, як описано вище, ОСОБА_1 скерував таке клопотання лише 14 квітня 2021 року, тобто за день до проведення судового засідання. Крім того, в графі місце проживання в протоколі про адміністративне правопорушення адресу місця проживання ОСОБА_1 вказано: АДРЕСА_1 . Таку адресу місця проживання ОСОБА_1 не заперечив при ознайомленні зі змістом протоколу, про що свідчить його підпис у протоколі, а також ОСОБА_1 отримав судову повістку за наведеною адресою, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення, відповідно така адреса місця проживання не є віддаленою від місцезнаходження Яворівського районного суду Львівської області.

За наведених обставин, а також враховуючи, що судові засідання неодноразово були відкладені за клопотанням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідні клопотання про проведення відеоконференції раніше ОСОБА_1 не подавав, а тому суд вважає, що таке подане з метою затягування встановленого ст. 38 КУпАП трьохмісячний строк для накладення адміністративного стягнення.

В судове засідання призначене на 15 квітня 2021 року ОСОБА_1 повторно не прибув, хоч про розгляд справи повідомлений належним чином. Суд зазначає, що 15 квітня 2021 року ОСОБА_1 перебував у приміщенні Яворівського районного суду Львівської області, про що свідчать його заява про відвід судді Поворозника Д.Б., подана особисто в канцелярію суду, а також розписка про ознайомлення 15 квітня 2021 року з матеріалами справи, однак в судове засідання для надання особистих пояснень не прибув.

Описані вище дії ОСОБА_1 суд розцінює як його намагання уникнути встановленої адміністративної відповідальності правопорушником за вчинене адміністративне правопорушення шляхом зловживання правами, а саме, умисного затягування трьохмісячного строку для накладення адміністративного стягнення для накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП (в редакції чинній на час складення протоколу про адміністративне правопорушення).

Крім того, суд зазначає, що ОСОБА_1 мав право та можливість скористатися допомогою захисника, що і було зроблено останнім, однак ОСОБА_1 та його захисник не подали письмових пояснення та доказів на обґрунтування своєї позиції, хоча мали реальну можливість це зробити.

За таких обставин, враховуючи, що ст. 268 КУпАП не встановлено обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до відповідальності.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пп. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється, серед іншого керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення пп. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху повністю підтверджується доказами, наявними у справі, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення 18 січня 2021 року серії БД № 084752; письмовими поясненнями ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення, відповідно до яких останній зазначив, що з протоколом згідний; роздруківкою результатів огляду проведеного за допомогою алкотестеру «Драгер», відповідно до якої результат тесту становить 1, 82 проміле (при допустимій нормі 0,2 проміле); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які зазначили, що ОСОБА_1 у їхній присутності пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, результат тесту 1, 82 проміле; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3678972 від 18 січня 2021 року, за ч. 2 ст. 126 КУпАП; компакт-диском, який місить відеозапис, де ОСОБА_1 проходить огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Alcotest 6820», з якого також не вбачається незгоди ОСОБА_1 із результатом тесту, вимоги пройти огляд в медичному закладі, чи заперечення факту керування транспортним засобом.

Також суд зазначає, що відповідно до положень ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до положень п. п. 2 6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Дослідивши додані до протоколу роздруківку результатів алкотестера «Драгер» та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, який підписаний ОСОБА_1 в графі «Згоден», суд вважає, що такий огляд ОСОБА_1 був проведений відповідно до вимог наведених вище норм законодавства, а також «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Описані вище докази є узгодженими між собою, отримані у встановленому законом порядку та не викликають сумнівів у їх належності, допустимості та достовірності.

Будь-яких доказів на спростування викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин матеріали справи не містять і ОСОБА_1 та його захисник суду не надали.

Беручи до уваги викладене, суддя дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, при вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення суд керується положеннями, закріпленими в ч. 1 ст. 58 Конституції України, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Вказана конституційна норма кореспондується зі ст. 8 КУпАП, відповідно до якої особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Санкція ст. 130 КУпАП в редакції чинній на момент вчинення вказаного правопорушення, передбачала накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

17 березня 2021 року набрав законної сили Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» №1231-ІХ від 16 лютого 2021 року. Вказаним законом посилено відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Так, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП, що передбачає відповідальність за вказане правопорушення, передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Отже згідно із вказаними змінами було посилено відповідальність за наведеною статтею КУпАП.

З огляду на те, що адміністративне правопорушення вчинено ОСОБА_1 18 січня 2021 року, тобто до внесення змін до ст. 130 КУпАП, згідно із Законом № 1231-IX від 16 лютого 2021 року, який набрав чинності 17 березня 2021 року, суд вважає за можливе застосувати адміністративне стягнення в межах санкції статті, за якими кваліфікуються діяння, в редакції закону про адміністративну відповідальність, який діяв на час вчинення правопорушення.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення суд зазначає, що санкцією вказаної норми передбачено безальтернативне покарання, а саме накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Також згідно із ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення стягується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (який на 1 січня 2021 року становив 2270 грн 00 коп.).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40-1, 283, 284, 289, 291 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок судового збору в дохід держави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя Д.Б. Поворозник