Справа № 206/3155/21
Провадження № 3/206/1354/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

12.10.2021року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді: Малихіної В.В.,

при секретареві: Мороз В.С.

за участю

правопорушника ОСОБА_1

представника правопорушника Поляка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, раніше притягнутого до адміністративної відповідальності: 13.11.2020 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 31.05.2021 року о 16:00 год. в м. Дніпро, по вул. Океанська,3 керував ТЗ Nissan Almera д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився лікарем-наркологом у встановленому законом порядку. Водій протягом року порушує вдруге п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні представник правопорушника ОСОБА_2 та правопорушник ОСОБА_1 просили визнати невинним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУПАП та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, а саме: у ОСОБА_1 відсутні будь-які ознаки наркотичного сп`яніння; в матеріалах справи відсутня згода водія з результатами огляду на стан сп`яніння; протокол про адміністративне правопорушення містить неправильну інформацію щодо місця вчинення адміністративного правопорушення, працівниками поліції порушено порядок відео фіксації; жодними матеріалами справи не доводиться, що ОСОБА_1 взагалі був за кермом автомобіля; та інше.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.9а).

Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 132956 від 09.07.2021 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 31.05.2021 року о 16:00 год. в м. Дніпро, по вул. Океанська, 3 керував ТЗ Nissan Almera д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння, водій протягом року порушує вдруге п. 2.9 а Правил дорожнього руху; карткою обліку адміністративного правопорушення відповідно до якої ОСОБА_1 13.11.2020 був притягнутий Ленінським районним судом м. Дніпропетровська до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 2505 від 07.06.2021 р., з якого вбачається що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння; рапортом поліцейського взводу 2 роти № 3 батальйону № 3 Скрипником Д.А., від 09.07.2021 р., відповідно до якого 31.05.2021 р. екіпажем «Легіон 326» було зупинено т.з. Nissan Almera д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , авто було зупинено за адресою: м. Дніпро, вул. Океанська, 3, під час спілкування з водієм у нього були виявлені явні ознаки наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук; водій погодився проїхати до медичного закладу для проходження огляду, згідно висновку водій ОСОБА_1 знаходився у стані наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим, ОСОБА_1 було запропоновано 09.07.2021 р., з`явитись для складання адміністративних матеріалів, але останній не з`явився; відеозаписом із нагрудних камер поліцейських, а також іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Посилання ОСОБА_1 та його представника на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням, а саме, місце зупинки ОСОБА_1 відбулось не по вул. Океанській, 3, а в іншому місці, суд не приймає до уваги, оскільки це жодним чином не впливає на висновок щодо результатів медичного огляду.

Так, ОСОБА_1 керував ТЗ Nissan Almera д.н.з. НОМЕР_1 будучи позбавленим водійських прав 13.11.2020 року відповідно до Постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровска. В судовому засіданні пояснив, що керував транспортним засобом, тому що йому необхідно було їхати до клієнта.

Дії ОСОБА_1 кваліфікуються вірно за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, зокрема, винуватість водія поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, карткою обліку адміністративного правопорушення, висновком № 2505 від 07.06.2021; відеозаписом із нагрудних камер відеореєстраторів поліцейських, та іншими матеріалами справи в їх сукупності. Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням судді, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей суд приходить до висновку, що вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, доведено повністю.

За загальними правилами накладення стягнення за адміністративне правопорушення, встановленими ст. 33 КУпАП стягнення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України (ч. 1ст. 33 КУпАП). При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Враховуючи, що санкція ч. 2 статті 130 КУпАП передбачає безальтернативне покарання, вважаю необхідним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням обставин справи та особи правопорушника, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується, особою, на яку покладено таке стягнення в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме, 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33-35, 130, 221, 245, 276-280, 283-287 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000,00 (тридцять чотири тисячі) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Штраф має бути сплачений не пізніше, як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.В. Малихіна