ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/470/21 Справа № 205/9662/20 Суддя у 1-й інстанції - Нощенко І. С. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу адвоката Парохненка С.Є. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2021 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого: ДТМ, слюсарем, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 40-1 КУпАП стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень 00 копійок.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що 16 листопада 2020 року, о 22 годині, рухаючись в м.Дніпро по вул. Юрія Кондратюка 11, керував автомобілем «ВАЗ 2107», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, яке було встановлено за допомогою приладу «Драгер», результат тесту склав 0,58%.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою адвокат Парохненко С.Є. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 лютого 2021 року скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що ОСОБА_1 під час винесення постанови перебував на лікарняному з підозрою на Covid-19, що підтверджується документами, які містяться в матеріалах справи.

Акцентує увагу на тому, що прилад, яким проводився огляд на стан сп`яніння, мав ознаки несправності, у зв`язку з чим ОСОБА_1 висловив незгоду із результатами огляду та наполягав на проведенні повторного огляду.

Звертає увагу на те, що справа повинна бути закрита на підставі п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Позиція учасників апеляційного перегляду.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді ОСОБА_1 та діючий в його інтересах адвокат Парохненко С.Є. апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити та скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Мотиви апеляційного суду.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Відповідно до вимог ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.

Згідно з п. 4 розділу ІV Інструкції «З оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої Наказом МВС №1375 від 07.11.2015 року, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства. Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, з використанням спеціальних технічних засобів. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких під підпис вручається особі, щодо якої проводився цей огляд. У разі виявлення стану алкогольного сп`яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп`яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності).

Вважаю за необхідне зазначити, що згідно з п. 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 р., у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Статтею 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані наркотичного сп`яніння, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Згідно п. 3, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, огляд проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров`я.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

За п. 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Разом з тим, суд першої інстанції не надав оцінку всім обставинам справи, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд розглядає справу в межах поданої апеляційної скарги.

Матеріалами справи встановлено, що 16 листопада 2020 року, о 22 годині, рухаючись в м.Дніпро по вул. Юрія Кондратюка 11, керував автомобілем «ВАЗ 2107», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, яке було встановлено за допомогою приладу «Драгер», результат тесту склав 0,58%.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України.

Так, при винесенні оскаржуваного рішення, як на підставу для визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд посилався на протокол про адміністративне правопорушення від 16.11.2020 року серії ДПР18 №010581, який оформлений уповноваженою особою згідно вимог КУпАП; письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в присутності яких ОСОБА_1 пройшов в установленому законом порядку медичний огляд на встановлення стану сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер», результат якого складає 0,58%; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобі, згідно якого ОСОБА_1 пройшов в установленому законом порядку медичний огляд на встановлення стану сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер», результат якого складає 0,58%; рапорт рядового поліції ОСОБА_4 , згідно з яким ОСОБА_1 був зупинений 16.11.2020 року, о 22 годині, під час керування автомобілем «ВАЗ 2107», номерний знак НОМЕР_1 , в м. Дніпро, по вул. Юрія Кондратюка 11 та при спілкуванні з яким були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння очей, після чого ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд, в установленому законом порядку, в присутності двох свідків, результат якого складає 0,58%; відеозапис відеокамери з нагрудних відео реєстраторів інспекторів Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, при перегляді якого не встановлено порушення поліцейськими порядку медичного огляду ОСОБА_1 на встановлення стану сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер». Крім того, як свідчать зазначені відеозаписи, під час проходження огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом, не висловлював будь-яких заперечень щодо результатів огляду із застосуванням приладу «Драгер» та не висловлював бажання пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я.

Посилаючись на вказані вище докази як на такі, що підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, суддя місцевого суду не дав їм аналіз, а саме не зазначив, які саме дані містяться у цих доказах, які саме факти та обставини ці докази підтверджують, у зв`язку із чим не дав їм відповідної оцінки та прийшов до передчасного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Насамперед, суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 січня 2021 року якою постанова Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2020 року стосовно ОСОБА_1 була скасована, а провадження по справі закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП настає зокрема, в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції протягом року.

Зважаючи на те, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 січня 2021 року постанова Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 березня 2020 року щодо ОСОБА_1 притягнутого до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП була скасована, а провадження по справі було закрито за відсутністю в його складу адміністративного правопорушення, притягнути останнього до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП не надається можливим, оскільки в даному випадку відсутня повторність вчиненого правопорушення.

Таким чином, суд першої інстанції необґрунтовано перекваліфікував дії ОСОБА_1 з ч. 2 ст. 130 на ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки виходячи зі змісту ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та один із засобів доказування у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, поза увагою районного суду були залишені обставини, які спростовують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим cт. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Так, у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкове не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Крім того, в своєму рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року ЄСПЛ визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

В силу ч. 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Доводи апеляційної скарги з приводу безпідставного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими, і такими, що підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд першої не надав належної та об`єктивної оцінки.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, не підтверджується сукупністю належних і допустимих доказів.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Парохненка С.Є. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2021 року- скасувати.

Винести нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.П. Слоквенко