КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№33/824/3671/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2021 року місто Київ

справа №369/4586/21

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В.,

за участю:

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Хомича Івана Олександровича,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу захисника-адвоката Хомича Івана Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 травня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 травня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 454 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Хомич І.О. подали апеляційні скарги, які є ідентичними за змістом, в яких просили скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 травня 2021 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних скарг посилалися на те, що в оскаржуваній постанові зазначено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення: протоколами про адміністративне правопорушення від 06 квітня 2021 року серія ДПР18 № 350989, письмовими поясненнями свідків. Проте в матеріалах справи відсутні письмові пояснення свідків та в протоколі про адміністративне правопорушення від 06 квітня 2021 року серія ДПР18 №350989 також написано, що свідки не залучались, а в рапорті поліцейського зазначено, що дана подія фіксувалась на бодікамеру гМ0347.

Вказували, що та обставина, що ОСОБА_1 , відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, не підтверджена ні поясненнями, ні показами свідків.

Зазначали, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №350989 був складений без присутності двох свідків, що є порушенням п.8 Порядку та п.6 Розділу II Інструкції.

Посилалися на те, що до протоколу додані два відеозаписи, достовірність яких ними оспорюється, оскільки з відеозаписів не вбачається, що саме ОСОБА_1 , відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, адже відеозаписи велись в темний час доби при поганому освітленні, внаслідок чого на відеозаписах дуже погано видно обличчя осіб, які на ньому зображенні. Тому стверджувати, що на відеозаписі зображений саме ОСОБА_1 , немає підстав, отже дані відеозаписи не є належними доказами.

Також просили поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 травня 2021 року.

Посилалися на те, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що є грубим порушенням норм процесуального права з боку суду, оскаржувану постанову отримав 18 червня 2021 року в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області, що підтверджується штемпелем на копії постанови.

Вказували, що отримавши копію оскаржуваної постанови, 20 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся за правовою допомогою у даній справі до Адвокатського бюро Івана Хомича та уклав договір №1352/20/06/2021 від 20 червня 2021 року.

Зазначали, що 29 червня 2021 року адвокатом Хомичем І.О. була подана апеляційна скарга на оскаржувану постанову, в якій він просив поновити йому строк на апеляційне оскарження зазначеної постанови, оскільки вона була подана в межах десятиденного строку з дня отримання копії оскаржуваного рішення. Проте постановою Київського апеляційного суду від 09 липня 2021 року було відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення адвокату Хомичу І.О. строку на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 травня 2021 року, а апеляційну скаргу було повернуто особі, яка її подала.

Крім того, захисник-адвокат Хомич І.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав до суду апеляційної інстанції додаткові пояснення до апеляційної скарги, в яких вказував на те, що ОСОБА_1 ніколи не отримував посвідчення водія у встановленому Законом порядку, в т.ч. категорії А1, а відтак останній не набув прав та обов`язків водія, тому до нього не може застосовуватися санкція за правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Хомич І.О. доводи апеляційних скарг підтримали та просили їх задовольнити з вищевказаних підстав.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Хомича І.О., проаналізувавши доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що постанова винесена 24 травня 2021 року, а апеляційні скарги на неї подані 23 липня 2021 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про розгляд справи у суді першої інстанції, копію постанови отримав 18 червня 2021 року у суді першої інстанції.

29 червня 2021 року адвокатом Хомичем І.О. була подана апеляційна скарга на оскаржувану постанову (18 червня 2021 року - день отримання, десятий день це 28 червня 2021 року, але він був святковим днем, тому останній день подання апеляційної скарги переноситься на 29 червня 2021 року).

Проте постановою Київського апеляційного суду від 09 липня 2021 було відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення адвокату Хомичу І.О. строку на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 травня 2021 року, а апеляційну скаргу було повернуто особі, яка її подала.

Копію постанови Київського апеляційного суду від 09 липня 2021 року адвокат Хомич І.О. отримав засобами поштового зв`язку 19 липня 2021 року, що підтверджується копією поштового конверта та роздруківкою інформації з сайту Укрпошта.

Апеляційні скарги подані 23 липня 2021 року.

Враховуючи вказані обставини, положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та вважає за доцільне його поновити.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно зч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З'ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно з п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, проходження в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №350989, 06 квітня 2021 року о 00.20 год. ОСОБА_1 в Київській області, с. Софіївська-Борщагівка, вул. Соборності №126, керував транспортним засобом HONDADIO, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, бліде обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, а саме:

даними, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 06 квітня 2021 року серії ДПР18 №350989;

направленням на огляд від 06 квітня 2021 року;

рапортом командира взводу №1 роти №2 БПП в с. Чайки УПП в Київській області ДПП старшого лейтенанта поліції Лебединець В.;

відеозаписом з камери № гМ0347.

З відео з камери №гМ0347 від 06 квітня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу (час 00:44). Особа ОСОБА_1 була встановлена по його паспорту.

Відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а за змістом п.8 Порядку №1103 від 17 грудня 2008 року у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Сукупність наведених доказів підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку та порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Доводи апеляційної скарги про те, що та обставина, що ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, не підтверджена ні поясненнями, ні показами свідків та протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №350989 був складений без присутності двох свідків, що є порушенням п.8 Порядку та п.6 Розділу II Інструкції відхиляються судом апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Так, за правилами ч.2 ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи не вбачається неможливість застосування технічних засобів відеозапису. Матеріали відеозапису долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, а тому посилання на відсутність свідків не свідчить про порушення процедури огляду, оскільки свідки залучаються лише в разі неможливості застосування таких засобів.

Відтак, ОСОБА_1 була забезпечена можливість для проходження ним в установленому порядку огляду на стан сп'яніння, проте, він не вчинив дій, спрямованих на проходження такого огляду.

В ході розгляду справи ОСОБА_1 не спростовував факт відмови від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі.

З огляду на наявні у справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР України.

Посилання судді в постанові від 24 травня 2021 року на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, у тому числі письмовими поясненнями свідків не впливає на правильність висновків суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не погоджується з накладенням на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, виходячи з наступного.

Як вбачається з наданої захисником-адвокатом Хомичем І.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції довідки Головного сервісного центру МВС №31/12500з від 13 серпня 2021 року, в Єдиному державному реєстрі МВС відсутня інформація про видачу посвідчення водія на ім'я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з ч.2 ст.30 КУпАП позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Санкцією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до визначення терміну у п.1.10 Правил дорожнього руху водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Отже, за змістом вказаних норм стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами до особи, яка не має посвідчення водія, не може бути застосовано.

У зв`язку з наведеним апеляційні скарги підлягають задоволенню частково, а постанова судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 травня 2021 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП зміні, шляхом виключення застосування стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

В решті постанову залишити без змін.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 та адвокату Хомичу Івану Олександровичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 травня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу захисника-адвоката Хомича Івана Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 травня 2021 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, змінити, виключивши застосування стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

У решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Борисова О.В.