Справа №: 486/69/21 Провадження № 3/486/156/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2021 року м. Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г.А.,

при секретарі Деменко К.Л.,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Братського відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Воронеж, Російської Федерації, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , працюючого слюсарем ЦВКГ «ВП «ЮУ АЕС», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 384309 від 31 грудня 2020 року, 31 грудня 2020 року о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_1 по вул. Вороніна в смт. Братське, керував автомобілем ЗАЗ TF 698 К державний номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України. Огляд водія на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога за адресою: смт. Братське, вул. Чернишевського, 49.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення не погодився та пояснив, що 31 грудня 2020 року він їхав на своєму автомобілі. За ним їхали працівники поліції, ввімкнули проблискові маячки, а оскільки більше автомобілів не було, він зупинився. Зі слів працівників поліції їм повідомили, що він ніби-то вживав алкогольні напої, а потім сів за кермо автомобіля, що і стало причиною його зупинки. Після зупинки працівники поліції запитали в нього, чи вживав він алкогольні напої, на що він відповів, що вчора випив пляшку пива, а сьогодні не пив. Тим паче вже пройшла доба. Йому запропонували на місці продути «Драгер», він погодився. Однак працівники поліції запропонували краще поїхати в лікарню. В лікарні була присутня одна жінка, яка покликала ще одну жінку з медичного персоналу. На питання, чи вживав він алкогольні напої, відповів, що сьогодні не вживав. Працівник поліції наказав працівникам лікарні ввімкнути апарат. Він взяв в руки прилад, на якому вже був показник 0,5 %, з чим він не погодився, оскільки його ще не продував, не дивлячись на це йому наказали продувати прилад. Після продуття приладу показник залишився «0,5%». Вважає, що вказаний прилад вже був у використанні. Потім трубку замінили і через хвилину він продув прилад знову та прилад показав відсутність алкоголю (0 %). Він змушений був підписати протокол, оскільки в іншому випадку йому не віддадуть права та права його дитини, які лежали в одному портмоне. Його права залишились в поліції. Йому віддали автомобіль та він поїхав. Дружини та сина з ним не було, вони були вдома. Він отримав тимчасове посвідчення і поїхав на своєму автомобілі додому. В стані алкогольного сп`яніння не перебував.

Заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши докази в сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В силу ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні, в тому числі й адміністративного правопорушення, слід виходити з положень ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02).

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) Європейський Суд зазначив, що у справах про адміністративні правопорушення суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху (керування особами транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння).

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння №23, складеному о 16:10 год. 30 грудня 2020 року ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

У матеріалах справи є також копія акту медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння від 31 грудня 2020 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 31 грудня 2020 року о 16:10 год. було проведено обстеження на стан алкогольного сп`яніння приладом «Алконт» 01-СУ, який показав результат 0,5 %, через 20 хвилин також результат 0,5 %.

Доданий до матеріалів справи та досліджений в судовому засіданні відеозапис триває лише 15 секунд. На вказаному відеозаписі видно лише зупинку автомобіля державний номерний знак НОМЕР_2 , фраза «вимикай» зі словами привітання поліцейського та назви його звання та прізвища.

Також в матеріалах є рапорт начальника СРПП №4 Братського ВП ГУНП в Миколаївській області Мальованого В.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винним себе не визнав та пояснив, що продував прилад, який вже показував значення 0,5 %, тобто вже був у використанні. При повторному продутті прилад ознак сп`яніння не показав. Свідків при продутті приладу «Алконт» працівниками залучено не було. Досліджений в судовому засіданні відеозапис не містить підтвердження того, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння було проведено в лікарні за допомогою спеціальної вимірювальної техніки і не містить підтвердження того, що ОСОБА_1 пропонували пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», або незгоду з результатом, а також його відмови проходити вказаний огляд на місці зупинки.

В зазначеному протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 384309 від 31 грудня 2020 року взагалі не зазначені свідки і немає пояснень вказаних свідків.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 (далі - Порядок).

Відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно п.п 6, 7 розділу 1 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Вимоги ст. 266 КУпАП, Інструкції та Порядку доповнюють один одного і не протирічать один одному, працівниками поліції в даному випадку були дотримані вимоги зазначених нормативних актів.

Розділом III Інструкції передбачено порядок проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів, зокрема, відповідно пунктів 9, 12, 13, 22 використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу. Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

З наведеного слідує, що огляд на стан сп`яніння проводиться за допомогою спеціальної вимірювальної техніки або ж лабораторних досліджень.

Наведене викликає сумнів щодо правильності проведення огляду особи на визначення стану сп`яніння ОСОБА_1 .

Із наданих доказів вбачається, що поліцейськими було порушено порядок огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, зокрема огляд водія на стан сп`яніння проведено без участі свідків, підтвердження того, що ОСОБА_1 пропонували пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», незгоду з результатами, а також його відмови проходити вказаний огляд на місці зупинки, також наданий працівниками поліції відеозапис не містить огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, з моменту його зупинки до моменту продуття приладу «Алконт» та складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд усвідомлює суспільну небезпеку правопорушень, пов`язаних з керуванням транспортними засобами особами у стані алкогольного сп`яніння, необхідність невідворотності покарання порушників та створення умов, які би перешкоджали розповсюдженню таких правопорушень.

Проте необхідність дотримання вимог статті 62 Конституції України (неможливість обґрунтовувати обвинувачення припущеннями, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь), вимог статті 6 Конвенції (щодо забезпечення прав обвинувачених) та застосування основних принципів та європейських стандартів щодо рівня доказового забезпечення («поза розумних сумнівів»), дає суду підстави для висновку про недоведеність достатніми та неспростованими доказами факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом 31 грудня 2020 року о 16 годині 00 хвилин в стані алкогольного сп`яніння.

Вищевказане свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП є підставою для закриття адміністративного провадження.

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Южноукраїнського міського суду Г.А. Далматова