Справа 362/3726/21
Провадження 3/362/1592/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.09.2021 року м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Дорошенко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Василькові Київської області адміністративний матеріал, що надійшов від відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та жителя: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 КУпАП

встановив:

14.07.2021 о 12:30 год. у м. Василькові Обухівського району Київської області по вул. 1-го Травня водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Nissan Primera д.н.з. НОМЕР_1 , у порушення правил п. 15.12 ПДР України, допустив самовільний хід транспортного засобу, у результаті чого відбулось зіткнення з автомобілем Skoda Octavia Tour д.н.з. НОМЕР_2 (водій ОСОБА_2 ), внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушення заперечив та пояснив, що зупинив автомобіль, яким керував, уживши всіх заходів для забезпечення належної стоянки автомобіля: ввімкнув стоянкове гальмо та другу передачу на «коробці передач», оскільки місце, де залишив автомобіль було під нахилом. Пішов у своїх справах. Коли повернувся помітив, що його транспортний засіб відсутній у тому місці, де його залишив, а перебував нижче, через перехрестя, зіткнувшись з автомобілем марки Skoda. Підтвердив, що його автомобіль дійсно здійснив самовільний рух, однак через, на його думку, або удар іншого автомобіля, або намагання сторонніх осіб проникнути до його транспортного засобу. Коли підійшов до місця ДТП, там був водій автомобіля Skoda та працівники поліції, які оформляли протокол. Вказав, що зауважень до дій працівників поліції у нього не було, як і до оформлених ними матеріалів ДТП. Не заперечує факт самовільного руху його транспортного засобу, однак вважає себе невинуватим, оскільки є водієм з багатолітнім стажем. Також пояснив суду, що у час цього ДТП на пульт системи охорони його транспортного засобу надійшов сигнал про намагання відчинити його автомобіль, а тому припускає, що, можливо, саме такі дії невідомої особи стали причиною самовільного руху автомобіля. З цих підстав до правоохоронних органів не звертався, оскільки не зазнав втрати транспортного засобу. Наголосив, що автомобіль Skoda був припаркований з порушенням ПДР. На підтвердження справності гальмівної системи його транспортного засобу подав до суду відповідні документи. Також подав до суду розгорнуті письмові пояснення щодо обставин ДТП, просив суд закрити провадження у справі за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Водій автомобіля Skoda Octavia Tour д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 у судовому засіданні щодо даних подій пояснив, що 14.07.2021 залишив свій транспортний засіб на узбіччі по вул. 1-го Травня у м. Василькові Київської області та відійшов у власних справах, а коли повернувся - побачив, що у його автомобіль в`їхав автомобіль Nissan Primera д.н.з. НОМЕР_1 . Водія цього транспортного засобу на місці ДТП не було, автомобіль Nissan був зачинений. Викликав працівників поліції та залишився чекати на місці пригоди. Згодом прибули працівники поліції та водій авто Nissan Primera ОСОБА_1 . Пояснив, що місце на яке вказував ОСОБА_1 при оформленні матеріалів ДТП як на місце стоянки його транспортного засобу знаходиться під певним нахилом, вище від місця ДТП, а тому механізм самовільного руху автомобіля Nissan повністю відповідає траєкторії такого руху. Вважає ОСОБА_1 винуватим у скоєнні цього ДТП, який залишив автомобіль «під нахилом», не вживши всіх необхідних заходів для унеможливлення самовільного руху автомобіля.

Пояснення ОСОБА_2 повністю узгоджуються з поясненнями ОСОБА_3 , інспектора поліції, який здійснював оформлення матеріалів цього ДТП. Пояснив суду, що місце ДТП знаходилось неподалік перехрестя. Коли малював схему ДТП, то саме ОСОБА_1 вказав на місце, де перебував його автомобіль до моменту самовільного руху. Там був невеликий схил, а місце ДТП, відповідно, нижче. Звернув увагу суду на те, що при огляді зачиненого автомобіля Nissan через вікно водія помітив, що стоянкове гальмо у автомобілі було підняте частково, жодних зовнішніх механічних пошкоджень автомобіля Nissan не було, окрім місця зіткнення двох автівок. Також при оформленні матеріалів ДТП ОСОБА_1 не заперечував, що його автомобіль здійснив самовільний рух, зауважень до оформлених матеріалів ДТП у нього також не було. Щодо зауважень ОСОБА_1 про те, що автомобіль Skoda знаходився у забороненому ПДР місці, то наголосив, що обидва транспортні засоби були залишені у зоні перехрестя. Наголосив, що дане перехрестя є людним, там є школа і дошкільний навчальний заклад, а тому водії повинні бути особливо уважними у цій зоні. Вважає, що винуватість ОСОБА_1 повністю доведена матеріалами справи, а сам факт наявності у нього багаторічного стажу водія не виключає його дії/бездіяльності при даних обставинах.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді даної справи, дійшов до висновку про таке.

Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України врегульовано Законом України «Про дорожній рух» та п. 1.1 Правил дорожнього руху України.

Ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 15.12 Правил дорожнього руху України водій не повинен залишати транспортний засіб, не вживши всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, проникнення до нього і (або) незаконного заволодіння ним.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 KУпAП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення повністю підтверджується доказами, наявними у справі, а саме: фактичними даними, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення ДПР18 №179287 від 14.07.2021, даними схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 14.07.2021.

Суд констатує, що при розгляді даної справи, ОСОБА_1 не заперечив самовільний рух свого автомобіля, механізм такого руху, у нього були відсутні зауваження як до матеріалів цієї справи, так і до процедури їх оформлення поліцейськими.

Стосовно посилань ОСОБА_1 щодо можливого проникнення сторонніх осіб до його автомобіля, що спричинило його самовільний рух, або удару іншого транспортного засобу, то судом встановлено, що з цих підстав до правоохоронних органів не звертався, а відповідно такі його посилання не підтверджуються жодними доказами, а тому відхиляються судом.

Крім того, ОСОБА_1 наголосив суду, що перед тим, як залишити автомобль, ввімкнув другу передачу на коробці передач та встановив автомобіль на стоянкове гальмо, що технічно унеможливлює його припущення щодо, начебто, удару іншого транспорного засобу, який "зіштовхнув" його автомобль і як наслідок - спровокував самовільний його рух.

При цьому суд враховує докази справності гальмівної системи автомобіля ОСОБА_1 , оскільки даний факт підтвердив документально, звернувшись у день ДТП до відповідного автосервісу.

Суд зауважує, що даний факт виключає самовільний рух автомобіля через несправність гальмівної системи транспортного засобу, однак не доводить вжиття ОСОБА_1 всіх необхідних заходів для забезпечення належної стоянки автомобіля в умовах схилу автодороги.

Всі наведені припущення ОСОБА_1 щодо можливої причини, яка спровокувала рух його транспортного засобу, невизнання своєї провини у скоєнні цього правопорушення з огляду на наявність у нього багатолітнього стажу водія, на думку суду, є способом його самозахисту та бажанням уникнути відповідальності за скоєне.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, так як він як особа, яка керує транспортним, порушив ПДР України, залишаючи транспортний засіб, не вжив всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, внаслідок чого відбулось зіткнення з іншим автомобілем, в результаті транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Призначаючи адміністративне стягнення, суд бере до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, невизнання вини та приходить до переконання про можливість накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у межах санкції ст.124КУпАП.

У силу ст.40-1КУпАП та п. 5 ч. 2ст.4Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_4 необхідно стягнути судовий збір.

Керуючись ст. ст. 221, 245, 251-252, 283-284,294 КУпАП, п. 5 ч. 2ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним за ст. 124 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави 454 гривні судового збору.

Штраф підлягає сплаті не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше п`ятнадцяти днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання становить три місяці із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя В.М. Дорошенко