Категорія: ч. 3 ст. 156 КУпАП Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2021 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду від 06 жовтня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючу, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.156 КУпАП,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою суду ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.156 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з конфіскацією предметів торгівлі.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона, 16.07.2021 о 15:30год. продала з рук рідину прозорого кольору з різким запахом спирту у пластиковій тарі ємкістю 0.5 л на ринку за адресою: м.Луцьк, пр-т. Відродження, 1.

Не погоджуючись з постановою судді першої інстанції ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вказує на невідповідність постанови вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи. Посилається на те, що судом неповно та необ`єктивно з`ясовано обставини справи та вирішено її всупереч вимогам законодавства. Зазначає те, що в її діях відсутній склад правопорушення, оскільки жодних допустимих та належних доказів в матеріалах справи немає, в протоколі не зазначено особу, якій вона реалізовувала алкогольний чи слабоалкогольний напій, та зазначено про реалізацію спиртовмісної суміші чи рідини з запахом спирту, що не передбачено складом інкримінованого їй правопорушення. Також суддею місцевого суду порушено право на захист. А системний аналіз КУпАП дає підстави вважати, що інспектори ДМВ Луцької міської ради не наділені правом вилучати речі та предмети. Просить скасувати постанову суду першої інстанції як незаконну та необґрунтовану та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до наступного висновку.

Сам по собі факт розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , не може прямо вказувати про порушення судом її права на захист, оскільки судом телефонограмою про час та місце розгляду справи повідомлявся захисник Давидов О.В. (а.с.31).

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97- ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку скаржник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Таким чином, суддею місцевого суду вживалися усі необхідні та достатні заходи для забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності.

Твердження апелянта про порушення права на захист не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 було роз`яснено при складенні протоколу права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, остання зі змістом протоколу ознайомлена, копію протоколу отримала, про що свідчать її підписи.

Таким чином, жодних порушень права на захист судом допущено не було.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.3 ст.156 КУпАП, доводиться зібраними матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення №0784 від 16.07.2021, згідно якого остання, не заперечила факту продажу рідини із запахом спирту, рапортами, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , протоколом огляду та вилучення від 16.07.2021, висновком експертного дослідження №ЕД-19/103-21/6152-ФХД ВІД 25.08.2021.

Ставити під сумнів висновок в суду немає, не наведені такі об`єктивні підстави і в самій скарзі. Відсутні підстави в апеляційного суду і ставити під сумнів показання вказаного свідка.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в протоколі зазначення продажу саме алкогольної продукції спростовуються матеріалами справи, оскільки протокол про адміністративне правопорушення містить формулювання, в якому зазначено, що ОСОБА_1 займалася торгівлею саме рідини з запахом спирту, а висновком експерта стверджено, що зразок рідини є спиртовмісною сумішшю.

Щодо не зазначення в протоколі точних обставин вчинення правопорушення, а саме кому та за скільки здійснювався продаж, то згідно пояснень свідка ОСОБА_2 вбачається, що останній придбав прозору рідину із запахом спирту саме в ОСОБА_1 що стверджується також фотознімками (а.с.5).

Дані докази, на думку апеляційного суду, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження.

Згідно рішення Луцької міської ради №715-1 від 07.11.2018 департамент муніципальної варти міської ради уповноважений складати протоколи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбаченні ст. 156 КУпАП (а.с.9), а отже доводи апеляційної скарги в цій частині не грунтуються на вимогах закону.

Враховуючи вищенаведені докази, які в своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи і узгоджуються між собою та відтворюють картину вчиненого правопорушення, суддя знаходить доводи скаржника про те, що діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.156 КУпАП, безпідставними.

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Суддя суду першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення відповідно до вимог ч.2 ст.33 КУпАП врахував характер правопорушення, дані про особу винної, які наявні в матеріалах справи, інші обставини справи, а тому призначив ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, з чим повністю погоджується і апеляційний суд, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду від 06 жовтня 2021 року щодо неї - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Волинського апеляційного суду О.М.Клок