Номер провадження: 33/813/305/21
Номер справи місцевого суду: 496/4470/20
Головуючий у першій інстанції Пасечник М.Л.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участі секретаря судового засідання Пойзнер В.Є., захисника Паркаєва С.В.,розглянувши апеляційну скаргу захисника Паркаєва С.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Біляївського райсуду Одеської області від 21.12.2020, відносно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Троїцьке Біляївського району Одеської області, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції на ОСОБА_1 було накладено стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а також стягнено судовий збір на користь держави в розмірі 420, 40 грн.

Відповідно до постанови суду 1-ої інстанції, 24.10.2020 о 23 год. в с. Троїцьке, Біляївського району, Одеської області, по вул. Зарічній ОСОБА_1 керував мопедом Ямаха Джог, в стані алкогольного сп`яніння згідно висновку №150 медичного огляду Біляївської ЦРЛ від 25.10.2020 результат 0,93 проміле, чим порушив п. 2.9 а) ПДР України.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник Паркаєв С.В. в інтересах ОСОБА_1 зазначив, що оскаржувана постанова прийнята із порушенням норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне:

- суд 1-ої інстанції не вчинив жодних дій, спрямованих на встановлення фактичних обставин справи, а також не з`ясував чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази їх підтвердження, зокрема відеозаписи з нагрудних камер патрульних, наявність свідків;

- поза увагою суду 1-ої інстанції залишився той факт, що показники приладу Drager-Test №01711 не можуть бути допустим доказом, оскільки в матеріалах справи відсутні роздруківки з показаннями використаного приладу, інформація про сертифікат відповідності та калібрування використаного пристрою, крім того, відсутні будь які свідчення про кваліфікацію особи яка проводила медичний огляд на стан сп`яніння.

Посилаючи на наведені обставини, захисник Паркаєв С.В. просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі.

В судове засідання апеляційного суду призначене на 09 год. 30 хв. 22.03.2021 ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладання розгляду справи не заявляв, тому апеляційний суд вважає за можливим розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши пояснення захисника Паркаєва С.В., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд критично відноситься до тверджень захисника Паркаєва С.В. про наявність підстав для закриття провадження відносно ОСОБА_1 , оскільки вони є голослівними та, навпаки, спростовуються доказами по справі.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: керування транспортними засобами особою в стані алкогольного сп`яніння повністю доведена та підтверджується повторно дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №096141 від 25.10.2020 (а.с. 1), відповідно до якого ОСОБА_1 24.10.2020 о 23 год. в с. Троїцьке по вул. Зарічній керував мопедом ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння, згодою ОСОБА_1 зі складеним протоколом;

- висновком щодо результату медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 25.10.2020 №150 (а.с. 2), з якого вбачається, що ОСОБА_1 на момент проведення огляду перебував у стані алкогольного сп`яніння;

- поясненням ОСОБА_1 (а.с. 3), відповідно до якого він був зупинений працівниками поліції за керування транспортним засобом, а саме мопедом ОСОБА_2 , за порушення правил ПДР України;

- копією постанови про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №377020 від 25.10.2020 (а.с. 6), відповідно до якого ОСОБА_1 був зупинений 24.10.2020 о 23 год. в с. Троїцьке, по вул. Зарічній, за керування не зареєстрованого у встановленому законом порядку мопеда Ямаха Джог, без мотошолома та без посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.п. 2.9в, 2.3г), 2.1а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.ч. 5, 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення до ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., який був сплачений ним.

Як вбачається із аналізу змісту оскаржуваної постанови суду 1-ої інстанції, всупереч твердженням апелянта, зазначені вище надані співробітниками патрульної поліції докази були належним чином досліджені судом, повно та всебічно, та їм була надана відповідна оцінка, на підставі чого суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та наявність в його діях складу зазначеного правопорушення.

Згідно із вимогами ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, п.п. 6,7 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735 (далі «Інструкція»), п. 4, 6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17.12.2008 (зі змінами), огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, або лікарем закладу охорони здоров`я.

Апеляційний суд, вважає безпідставними твердження захисника Паркаєва С.В. про те, що суд 1-ої не з`ясував чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази їх підтвердження, зокрема відеозаписи з нагрудних камер патрульних, наявність свідків, оскільки відповідно до вимог ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння у закладах охорони здоров`я визначений ст. 266 КУпАП, розділом ІІІ вказаної вище Інструкції від 09.11.2015.

Відповідно до п. 9 розділу ІІІ Інструкції використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Однак, чинним законодавством не передбачено обов`язковість долучення до матеріалів справи при її надіслання до суду інформацію про сертифікат відповідності та калібрування вимірювальної техніки при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладах охорони здоров`я.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які запити до КНП Біляївської районної ради «Біляївська центральна районна лікарня» на отримання зазначеної вище інформації про прилад Drager-test №01711, тому доводи захисника Паркаєва С.В. з цього приводу є безпідставними.

Також, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №096141 від 25.10.2020, вбачається, що ОСОБА_1 підтвердив факт перебування у стані алкогольного сп`яніння, зазначивши, що вживав алкогольні напої, а саме п`ятдесят грамів горілки (а.с 1).

Отже, зазначені вище докази спростовують доводи захисника та навпаки повністю підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: керування транспортними засобами особою в стані алкогольного сп`яніння.

Натомість, апеляційний суд, вважає що суд 1-ої інстанції не правильно застосував ч. 1 ст. 130 КУпАП при накладенні стягнення на ОСОБА_1 , з огляду на наступне.

Відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до загальних положень ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Водночас, згідно із довідкою начальника СРПП №3 Біляївського ВП ГУНП (а.с. 6), ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, тобто в даному випадку з урахуванням відсутності на момент скоєння правопорушення ОСОБА_1 у нього прав на керування транспортними засобом, ОСОБА_1 в контексті ст. 130 КУпАП визнається іншою особою, а тому до нього повинно бути застосовано стягнення у вигляді накладення штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Пленуму ВСУ №18 від 19.12.2008 (абз. 3 п. 28), згідно якої позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, ст.ст. 124 і 130 КУпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника Паркаєва С.В. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково, а постанову суду 1-ої інстанції змінити в частині накладення стягнення.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 280, 283, 294 КУпАП апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Паркаєва С.В. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Біляївського районного суду Одеської обл. від 21.12.2020 про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП змінити в частині накладення стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн.

В іншій частині постанову суду 1-ої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца