ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Русєвої А.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Романюка П.С.

захисника Шаповалова О.Ю.

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

згідно адміністративного протоколу серії ДПР18 № 086590 від 30.01.2021 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, не працююча, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , -

30 січня 2021 року о 15:05 год. в м. Одеса по вул. Мала Арнаутська, 57, керувала автомобілем «Hyundai», державні номерні знаки НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінки, що не відповідає обстановці виражене тремтіння пальців, від проходження освідування на стан сп`яніння всіляко ухилялась.

Таким чином, за переконанням органу, який склав протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, порушивши вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину в скоєнні адміністративного правопорушення, не визнала та пояснила, що працівники поліції запропонували їй проти огляд на стан сп`яніння на місці, на що вона погодилась, однак після кількох спроб пройти огляд на газоаналізаторі «Драгер» повідомила працівникам поліції , що вона не може цього зробити. Однак, працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення, попри те, що від такого огляду вона не відмовлялась і більше того, просила про проходження огляду в закладі охорони здоров`я. В свою чергу, працівниками поліції було проігноровано її бажання пройти огляд в медичному огляді. При цьому, працівник поліції відмовив у задоволенні її прохання про медичний огляд на стан сп`яніння, вилучив посвідчення водія та надав змогу поїхати з місця зупинки. Оскільки, інспектором поліції не було складено направлення на огляд у медичному закладі на стан сп`яніння, вона самостійно пройшла огляд на стан сп`яніння у «КНПООМЦПЗ» ООР, за результатами якого висновок лікаря є про те, що вона не перебуває у стані сп`яніння.

Захисник Шаповалов О.Ю. у судовому засіданні просив провадження за справою відносно ОСОБА_1 закрити, зазначивши, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника, дослідив матеріали адміністративної справи та долучені до справи докази, суд приходить до висновку про таке.

Визначаючи закон про відповідальність, який має застосовуватись у даному конкретному провадженні, суд виходить з наступного.

01 липня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22.11.2018 року (далі Закон №2617-VIII), яким запроваджується інститут кримінальних проступків, яким, у тому числі, Кримінальний кодекс України було доповнено статтею 286-1, відповідно до якої кримінальним проступком стало в тому числі і керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, 17 червня 2020 року Верховною радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №720-IX від 09.04.2020 року (далі Закон №720-IX), який 02 липня 2020 року було підписано президентом України, а 3 липня 2020 року опубліковано в офіційній парламентській газеті «Голос України». Зазначеним Законом виключено підпункт 171 Закону № 2617-VIII, яким Кримінальний кодекс доповнено статтею 286-1.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 Конституції України закон України набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Згідно з частиною першою ст. 139 Закону України від 10 лютого 2010 року № 1861-VI «Про Регламент Верховної Ради України» зі змінами та доповненнями, підписані Президентом України закони публікуються в газеті «Голос України» та у Відомостях Верховної Ради України, а також розміщуються на офіційному вебсайті Верховної Ради. Публікація законів та інших актів Верховної Ради у цих друкованих засобах масової інформації є офіційною.

Згідно із частиною другою та третьою ст. 1 Указу Президента України від 10 червня 1997 року № 503/97 «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності», офіційними друкованими виданнями в яких здійснюється оприлюднення законів та інших актів Верховної Ради України є «Офіційний вісник України», газета «Урядовий кур`єр», газета «Голос України», «Відомості Верховної Ради України».

Виходячи з аналізу наведених Законів №2617-VIII та №720-IX, порядку та періоду набуття ними чинності, суд приходить до висновку, що кримінальна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само за відмову від проходження освідування на стан сп`яніння, діяла в період з 01 по 02 липня 2020 року, та скасована з 03.07.2020 року і, починаючи з цього часу, тобто з 03.07.2020 року особи, які вчинили такі протиправні дії несуть адміністративну відповідальність, передбачену ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, судом не береться до уваги те, що зміни до Законів щодо відповідальності водіїв транспортних засобів відповідно до Закону від 17.06.2020 року були внесені не у спосіб, встановлений КК та КУпАП (Законами про внесення змін до цих Кодексів та/або до кримінального процесуального законодавства України), а також те, що відповідно до редакцій ст. 130 КУпАП та ст.286-1 КК, що викладені на офіційному сайті законодавства України Верховної Ради України, відповідальність водіїв транспортних засобів передбачена саме ст.286-1 КК і не передбачена ст.130 КУпАП, виходячи з принципу верховенства права (ст. 3 Конституції України), а також того, що на офіційному сайті Верховної ради законодавство викладено в Інформаційно-пошуковій системі «Законодавство України», яка дає змогу знайти документи, як за реквізитами так і за контекстом, однак ця система не є офіційним друкованим виданням, в яких здійснюється оприлюднення законів та інших актів Верховної Ради України відповідно до ст. 1 Указу Президента України від 10 червня 1997 року № 503/97 «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності» та ст. 139 Закону України від 10 лютого 2010 року № 1861-VI «Про Регламент Верховної Ради України».

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок).

Ці нормативно-правові акти передбачають два види огляду: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу і лікарем в закладі охорони здоров`я.

Згідно з пунктом 12 Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п.2 розділу 1 Інструкції, огляд на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Положеннями п.6 розділу 1 Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться зокрема поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

Згідно п.7 розділу 1 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. п. 6, 7, 8 Порядку, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до норм ч.4 ст.266 КУпАП огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Аналогічні положення містить і згадана вище Інструкція.

З наведених норм законодавства чітко слідує те, що саме на поліцейських покладено обов`язок направлення та доставлення особи, яка відмовилась від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловила незгоду з його результатами, для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я та відповідна обов`язкова присутність поліцейського при проведенні огляду особи в такому закладі.

З наданих в судовому засіданні пояснень ОСОБА_1 , відеозапису з нагрудної камери поліцейського, дослідженого у судовому засіданні вбачається, що працівники поліції в присутності свідків неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального приладу газоаналізатору «Драгер», на що ОСОБА_1 надала свою згоду і продувала вказаний спеціальний прилад неодноразово, але не могла цього зробити через нестачу повітря.

З дослідженого судом відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово заявляла про те, що не в змозі продути газоаналізатор, у зв`язку з чим запропонувала пройти огляд у медичному закладі, однак поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що вони не мають обов`язку доставляти її до медичного закладу, а вона може, як що має бажання, самостійно поїхати та пройти такий огляд у медичному закладі.

Крім того, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були присутніми під час проведення огляду ОСОБА_1 містять дані, що ОСОБА_1 погодилась пройти огляд у встановленому порядку на стан сп`яніння з використанням приладу «Драгер», було зроблено сім спроб огляду.

Згідно наданого суду стороною захисту висновку «КНПООМЦПЗ» ООР щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.01.2021 року, ОСОБА_1 перебувала у тверезому стані. Наявність такого висновку за переконанням суду також підтверджує факт того, що ОСОБА_1 не відмовлялась проходити у встановленому порядку огляд на стан сп`яніння, оскільки дослідженням згаданого висновку судом встановлено, що ОСОБА_1 одразу, протягом двох годин, як то визначено ч.4 ст.266 КУпАП, після складання протоколу про адміністративне правопорушення, прослідувала до медичного закладу та пройшла медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, встановлені судом обставини справи виключають кваліфікацію дії ОСОБА_1 як порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто відмову на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки судом встановлено, що поліцейський не висували ОСОБА_1 такої вимоги, направлення на огляд в медичний заклад не вручали, а ОСОБА_1 не відмовлялась пройти у встановленому порядку огляд на стан сп`яніння, а навпаки сама пропонувала поліцейським пройти такий огляд в медичному закладі, однак її пропозиція була проігнорована поліцейськими.

Більш того, судом були встановлені й інші порушення, допущені з боку поліцейських під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Так, відповідно до вимог ч.ч. 1, 7 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами. У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Суд, констатує, що матеріали справи не містять відомостей, що ОСОБА_1 була відсторонена від керування транспортним засобом, навпаки переглядом відеозаписів з нагрудної камери поліцейських, які складали протокол про адміністративне правопорушення, чітко вбачається, що поліцейські ОСОБА_1 , щодо якої існувала підозра перебування в стані алкогольного сп`яніння, не тільки не відсторонили від керування транспортним засобом, а й дозволили їй продовжити рух містом, що і було зроблено останньою.

Таким чином, сукупність наведених обставин поза всяким розумним сумнівом доводить, що співробітниками поліції не було дотримано процедури проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння і ОСОБА_1 не може бути визнаною такою, що відмовилась від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим дії останньої не утворюють складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому судом не приймається до уваги та визнаються необґрунтованими доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не було забезпечено право на захисника, не було надано сертифікати відповідності газоаналізатора «Драгер» та документи про проходження ним перевірки, оскільки ці доводи спростовані дослідженими судом доказами, зокрема відеозаписом з нагрудної камери поліцейських, відповідно до якого ОСОБА_1 не заявляла про її бажання залучити захисника для його участі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та не вимагала у поліцейських надати їй документи, які підтверджують сертифікацію приладу «Драгер», а тому у працівників поліції не виникало обов`язку надавати ОСОБА_1 час залучити захисника та надавати сертифікати відповідності пристрою «Драгер».

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, та її відмову від проходження в установленому законом порядку медичного огляду на стан сп`яніння, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Відповідно до ст. 8 Конституції України «В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії…».

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають тлумачитись на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а суд не наділений повноваженням збирати докази винуватості чи невинуватості особи притягнутої до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до однозначного висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні суб`єктивна та об`єктивна сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тому вона не підлягає адміністративній відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Судом не вирішується питання про визнання дій поліцейських незаконними та зобов`язання повернути ОСОБА_1 посвідчення водія, про що просила сторона захисту, оскільки вирішення таких питань не належить до компетенції суду в рамках даного судового провадження.

Керуючись ст.283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Повний текст постанови проголошено 05 березня 2021 року о 14 год., в залі судового засідання Приморського районного суду м. Одеси №106.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси А.С. Русєва

03.03.21