Провадження № 3/742/350/21
Єдиний унікальний № 742/1099/21
Постанова
16 квітня 2021 року м. Прилуки
Суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області Коваленко А.В., за участі представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Дуденок О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Прилуках адміністративну справу, що надійшла від Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше протягом останнього року до адміністративної відповідальності не притягувався за ч.1 ст.130 КУпАП ;
за ч.1 ст.130 КУпАП, -
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не визнала свого довірителя винним у скоєному адміністративному правопорушенні, при цьому повідомила, що матеріали справи не містять доказів керування останнім транспортним засобом, під час зйомки на бодікамеру не було забезпечено безперервність зйомки та направлення на обстеження не видавалася , а отже матеріали справи не містять беззаперечних доказів винуватості її довірителя.
В судовому засіданні поліцейський Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 пояснив, що під час патрулювання вулиць він зупинив автомобіль під керуванням ОСОБА_1 та запропонував йому пройти медичний огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, на що той відмовився, все це було зафіксовано відіореєстратором та боді камерою.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , поліцейського Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Синенка В.А., дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст.130 ч.1 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до ст.ст.245, 278, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.
При розгляді справи слід з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На підставі цих вимог закону, а також ст.ст.251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази вини особи, притягнутої до адміністративної відповідальності та дати їм належну оцінку в їх сукупності.
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення додані наступні докази :
два диски на яких знаходиться файли із записом події вчинення адміністративного правопорушення:
на файлі № 2(запис з бодікамери) - зафіксовано, як в службовий автомобіль поруч з поліцейським ОСОБА_3 на пасажирське сидіння сідає молодий чоловік, який називається ОСОБА_1 та звертається до поліцейського з проханням вирішити питання. Поліцейський пропонує останньому пройти обстеження на стан сп"яніння в лікувальному закладі та за допомогою приладу "Драгер", на що ОСОБА_1 відповідає, що він не бажає проходити обстеження, оскільки він випив 0,5 л. пива ;
на файлі № 3(запис з бодікамери) відображено, як поліцейський оголошує протокол про адміністративне правопорушення та надає ОСОБА_1 право написати пояснення.
Крім того, з дослідженого в судовому засіданні відеозапису з бодікамери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 особисто вказує на те, що він випив 0,5л пива і відмовляється від проходження обстеження на стан сп"яніння як на місці зупинки так і в лікарні.
Доводи представника ОСОБА_1 адвоката Дуденок О.О., про те, відеозапис відео реєстратора авто є неприпустимим доказом, бо останній не вказаний в протоколі, суд вважає безпідставними, оскільки відомості про фіксацію місця події відображені в протоколі про адміністративне правопорушення, а незазначення технічних засобів на які здійснювався запис не є істоним порушенням і не тягне за собою недопустимості, як доказу запису долучених до матеріалів справи.
Також , представника ОСОБА_5 - ОСОБА_2 посилається як на підставу недопустимості доказу, а саме відеозаписів долучених до матеріалів прави на відсутність безперервності фіксації події правопорушення.
Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.
Згідно п.п. 4, 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України від 18.12.2018 року №1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відео реєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Суд погоджується з доводами представника ОСОБА_1 -Дуденок О. про те, що працівниками поліції при несенні служби не було дотримано безперервності відеофіксації.
Натомість, з долученого до матеріалів відеозапису події вбачається, що працівники поліції здійснювали відеофіксацію за допомогою засобів, які хоча і не ведуть безперервну відео зйомку( мається три фали), але обставини вчинення правопорушення, а саме керування ОСОБА_5 транспортним засобом, а також його відмова від проходження обстеження зафіксовані на файлах безперервно і при їх огляді не виникає сумніву у їх достовірності, а отже сам факт відсутності безперервності зйомки під час несення служби працівниками поліції не є підставою для визнання відеозаписів недопустимими доказами.
Оцінюючи докази у справі, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, що в своїй сукупності дають можливість зробити висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно зі ст.33 КУпАП стягнення за адмінправопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Відповідно до ст.ст.34,35 КУпАП, судом не встановлено обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 .
Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував(а.с.2)
З урахуванням всіх обставин справи, відомостей про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, з огляду на те, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія, суд вважає за можливе призначити йому стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно зі ст.40-1 КУпАП, у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір.
Відповідно до ЗУ «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення особами, стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 454 грн.
На підставі вищевикладеного, ЗУ «Про судовий збір», керуючись ст.ст. 33,34,35, 40-1,ч.1 ст.130,221,283,308 КУпАП, суддя
П О С Т А Н О В И В :
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір (0,2 відсотки розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2021 р.), що складає 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України.
У разі несплати штрафу понад 15 днів постанова підлягає примусовому виконанню.
В порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу визначеного відповідною статтею КУпАП та зазначеного в постанові про стягнення штрафу.
На постанову суду протягом десяти днів може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд з дня винесення постанови.
Суддя: Коваленко А.В.