Провадження № 33/4808/93/21
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Руденко Д. М.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю захисника адвоката Грабовецького О.Б.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 , громадянку України,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік., а також стягнуто судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 18.10.2020 року о 19 год. 10 хв. в с. Крихівці Івано-Франківської міської ради, вул. Вільхова, 20, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Ауді А4», н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосування приладу «Drager» в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова судді є незаконною.

Вказує на те, що постанова суду була ухвалена без її участі, оскільки суд не повідомив її про розгляд справи належним чином, чим було порушено її право на захист.

Звертає увагу на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вірно зазначено місце її проживання, хоча в її письмових поясненнях вказана її правильна адреса проживання.

Вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, внаслідок чого прийшов до безпідставного висновку про доведеність її вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 повідомляє про те, що працівником поліції було вручено копію протоколу з низькою якістю для читання, що є свідченням про неналежне вручення акту адміністративного звинувачення, що істотно порушує її право на захист.

Також, апелянт вказує на те, що долучені до матеріалів справи відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції не відповідають вимогам Інструкції, оскільки вони містять декілька різних фрагментів, записи яких перериваються, що робить ці докази у справі неналежними та недопустимими.

Зазначає, що з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він був складений 18.10.2020 року о 20.20 год. інспектором Яворською І.М., однак із переглянутого відеозапису видно, що остання в цей час здійснювала опитування свідка і ніяк не могла складати протокол.

Наголошує на тому, що 18.10.2020 року о 19 год. 10 хв. в с. Крихівці Івано-Франківської міської ради по вул. Вільхова, 20, вона не керувала автомобілем «Ауді А4», н.з. НОМЕР_1 , а їхала у вказаному транспортному засобу як пасажирка. Керував вказаним автомобілем ОСОБА_2 , який є його власником та у якого вона разом із чоловіком гостювали. Вказавши працівникам поліції про те, що вона керувала транспортним засобом, вона себе оговорила за проханням ОСОБА_2 , оскільки він боявся що його позбавлять права на керування транспортним засобом, а він кожного дня їздить на роботу в м. Яремче, після чого вони помінялись місцями. Вони повідомили власникам паркану, який було пошкоджено про те, що відшкодують матеріальні збитки, однак ними було викликано поліцію.

Вказує на те, що саме ОСОБА_2 сів за кермо автомобіля «Ауді А4», н.з. НОМЕР_1 , вона сиділа на передньому сидінні пасажира, а її чоловік сидів на задньому сидінні автомобіля.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні будь які дані того, що саме вона перебувала за кермом автомобіля, а своїми пояснення вона себе оговорила.

Просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилась, про поважність причин своєї неявки суд не повідомила і не просив відкласти розгляд справи, незважаючи на те, що суд неодноразово приймав заходи щодо забезпечення її участі у судовому засіданні апеляційної інстанції. В той же час, захисник адвокат Грабовецький О.Б. просив розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки остання повністю довіряє йому представництво своїх інтересів.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що участь ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою, апеляційний суд вважав за необхідне розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник адвокат Грабовецький О.Б. повністю підтримав вимоги апеляційної скарги та просив скасувати постанову суду першої інстанції і закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення в межах доводів апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_3 та призначив їй справедливе стягнення у встановленому законом розмірі, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.

Так, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції за відсутності даних про те, що вона належним чином повідомлена про розгляд справи, безпідставно розглянув справу без її участі, чим порушив її право на захист.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить із сукупності обставин, які свідчать про наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності об`єктивної реальної можливості бути присутнім у суді під час розгляду справи та організувати ефективний захист своїх інтересів, про прийняття судом першої інстанції необхідних заходів щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про розгляд справи та характер процесуальної поведінки вищевказаної особи протягом розгляду справи у суді.

Зокрема, зі змісту матеріалів справи та доводів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вбачається, що у протоколі про адміністративне правопорушення, серії ДПР18 №101558 неправильно зазначено її місце проживання.

Правильність даних щодо місця проживання було підтверджено власним підписом особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що в подальшому суд першої інстанції неодноразово направляв особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 судові повістки про виклик до суду, які з об`єктивних причин вручено не було і остання в судові засідання суду першої інстанції не з`являлася.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення особу було встановлено на підставі паспорта громадянина України.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що встановлення скороченого строку щодо можливості накладення адміністративного стягнення провокує осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності на зловживання своїм правом на відкладення розгляду справи та навмисне затягування розгляду справ з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Зокрема, свідоме зазначення неправильної адреси місця свого проживання у протоколі про адміністративне правопорушення є одним із способів навмисного затягування розгляду справи з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Апеляційний суд приймає до уваги, що зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення та відеозаписів з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції вбачається, що ОСОБА_1 , була обізнана про те, що відносно неї складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а також про те, що матеріали справи будуть в подальшому розглядатися Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області та мала можливість прийняти участь у судовому засіданні суду першої інстанції.

Зокрема, інформація щодо розгляду справ про притягнення до адміністративної відповідальності доступна для ознайомлення усім заінтересованим особам і може бути безперешкодно отримана особою, яка притягається до адміністративної відповідальності за її власним бажанням.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.( справа «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії»)

Зокрема, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував нате, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України», справа «Трух проти України» ).

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 стала проявляти заінтересованість щодо подальшої долі складених, стосовно неї матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності, тільки після спливу майже трьох місяців та звернулася із відповідною скаргою на судове рішення суду першої інстанції тільки після закінчення встановлених законом строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, необхідно розуміти таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 достеменно знала про те, що в провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області перебувають на розгляді матеріали справи про притягнення її до адміністративної відповідальності, враховуючи її процесуальну поведінку під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та протягом розгляду справи у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що остання мала об`єктивну реальну можливість прийняти участь у судовому засіданні суду першої інстанції та організувати ефективний захист своїх інтересів у суді.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, враховуючи вищевказані обставини, прийшов до обґрунтованого висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя та права на апеляційне оскарження рішення суду, апеляційний суд вважає за необхідне перевірити доводи апеляційної скарги щодо відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 та призначив їй справедливе стягнення, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що судова практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа "Гурепка проти України")

При цьому, позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.»

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Зокрема, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право на участь у судовому засіданні, право на захист своїх інтересів за допомогою професійного захисника, право на надання доказів та пояснень щодо висунутого обвинувачення.

Апеляційний суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП.

Зі змісту доводів ОСОБА_1 вбачається, що вона вважає, що відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують факт керування нею транспортним засобом та вчинення нею дорожньо-транспортної пригоди.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи є неспроможними, оскільки сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом доводить, що саме ОСОБА_1 керувала транспортним засобом та вчинила дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої було пошкоджено майно.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серіїДПР18 №101558 від 18 жовтня 2020 року, водій ОСОБА_1 18.10.2020 року о 19 год. 10 хв. в с. Крихівці Івано-Франківської міської ради, вул. Вільхова, 20, керувала транспортним засобом марки «Ауді А4 ALLROAD», н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосування приладу «Drager» в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою інспектором взводу №2 роти №1 БУПП в Івано-Франківській області лейтенантом поліції Яворською І.М., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП та підписаний уповноваженою особою та особою, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

ОСОБА_1 було роз`яснені її права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи в Івано-Франківському міському суді, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 .

В протоколі зазначені дані свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із їх власноручними підписами.

До протоколу про адміністративне правопорушення було додано пояснення свідків, пояснення водія, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відео з нагрудної камери DM 4958, 4976.

При цьому, в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено, що пояснення правопорушника додано на окремому аркуші.

Працівниками поліції у ОСОБА_1 не було вилучено посвідчення водія та тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався. Про ознайомлення ОСОБА_1 із змістом протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП свідчить її власноручний підпис.

Зі змісту вищевказаних відеозаписів, які долучені до матеріалів справи вбачається, що працівником поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, приймались заходи щодо ознайомлення ОСОБА_1 зі змістом обвинувачення та вручення їй копій протоколів про адміністративне правопорушення та постанови, роз`яснено їх суть обвинувачення та було запропоновано надати письмові пояснення та під підпис отримати копії протоколів про адміністративне правопорушення.

Таким чином, на відеозаписах з нагрудних камер працівників поліції зафіксовано присутність ОСОБА_1 при складанні вказаного протоколу, її ознайомленні із його змістом, та повідомлено про те, що розгляд справи відбудеться у суді м. Івано-Франківська.

Крім того, зі змісту відеозапису вбачається, що працівником поліції, окрім вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 надавалась можливість зробити фотознімки з протоколу про адміністративне правопорушення.

Вищевказані обставини повністю спростовують доводи проте, що ОСОБА_1 вручено копію протоколу з низькою якістю для читання, що є свідченням про неналежне вручення акту адміністративного звинувачення та порушує її право на захист.

Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 належним чином повідомлена про висунуте обвинувачення, розуміла його зміст та те, що вона обвинувачується в керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння і мала можливість організувати ефективний захист своїх інтересів в суді.

Апеляційний суд вважає безпідставними посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що протоколу про адміністративне правопорушення був складений 18.10.2020 року о 20.20 год. не інспектором ОСОБА_6 , оскільки остання в цей час здійснювала опитування свідка і ніяк не могла складати протокол.

Такі доводи спростовуються відеозаписами з відеореєстраторів працівників поліції, з яких вбачається, що саме поліцейською ОСОБА_6 відносно ОСОБА_1 були складені протоколи про адміністративні правопорушення за ст.124 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП, оголошено їх зміст правопорушнику та видані ОСОБА_1 їх копії.

Так, зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 стверджує, що не керувала транспортним засобом і оговорила себе, оскільки намагалась допомогти ОСОБА_2 уникнути адміністративної відповідальності.

Зокрема, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що 18.10.2020 року вона разом із своїм чоловіком ОСОБА_7 гостювали у ОСОБА_2 , який проживає в с. Крихивці. Приблизно о 19 год. ОСОБА_2 повіз їх додому на своєму автомобілі «Ауді А4», н.з. НОМЕР_1 . Вказує, що вона перебувала на пасажирському сидінні поряд з водієм, коли на одному з поворотів ОСОБА_2 не впорався з керуванням та з`їхав з дороги в паркан. Після цього ОСОБА_2 став наполегливо просити її , щоб вона сказала, що це вона була за кермом, оскільки йому буде соромно перед односельчанами та він може бути позбавлений права керування транспортним засобом.

Звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які інші докази, які свідчать що саме вона керувала транспортним засобом.

В судовому засіданні апеляційної інстанції в якості свідка було допитано ОСОБА_8 , який показав, що протягом тривалого часу підтримує з ОСОБА_1 дружні стосунки. Зокрема, с 18.10.2020 року після обіду вона разом із своїм чоловіком ОСОБА_7 приїхали до нього в гості, привітати його з Днем народження. Вони деякий час спілкувались, а потім він запропонував їм відвести їх додому на власному автомобілі «Ауді А4», н.з. НОМЕР_1 . На одному з поворотів він не впорався з керуванням транспортним засобом та в`їхав в сусідський паркан. У зв`язку з тим, що він не хотів, щоб виник конфлікт із сусідом, то попросив ОСОБА_1 взяти відповідальність на себе. Потім він домовився із сусідом, що відремонтує паркан та залишив ОСОБА_1 з чоловіком на місці дорожньо-транспортної пригоди, а сам пішов додому. Приблизно через 40 хв. йому зателефонувала ОСОБА_1 та попросила забрати автомобіль. Він повернувся на місце події та забрав транспортний засіб і відігнав його на своє подвір`я. Вказує, що наприкінці березня ОСОБА_1 подзвонила йому та просила надати показання в суді, оскільки має певні проблеми.

Апеляційний суд вважає, що показання ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_8 не узгоджуються з іншими доказами по справі, суперечать фактичним обставинам, носять непослідовний характер, спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене правопорушення та не можуть бути визнані правдивими.

Апеляційний суд, проаналізувавши сукупність досліджених доказів, за своїм внутрішнім переконанням приходить до висновку, що пояснення свідка ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційної інстанції та пояснення ОСОБА_1 надані в апеляційній скарзі стосовно того, що вона не керувала транспортним засобом є неправдиві та повністю спростовуються сукупністю доказів, які досліджені у судовому засіданні апеляційної інстанції.

При вирішанні питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, апеляційний суд вважає, що обставини за яких було складено протокол про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, свідчать про те, що саме ОСОБА_1 керувала транспортним засобом.

Так, відповідно до ст.251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд приймає до уваги, що під час приїзду наряду патрульних поліцейських на місце дорожньо-транспортної пригоди поряд з транспортним засобом марки «Ауді А4», н.з. НОМЕР_1 , перебувала ОСОБА_1 , яка надала змістовні пояснення стосовно обставин дорожньо-транспортної пригоди, та як водій пройшла огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер в присутності свідків.

З вищевказаних відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 не заперечувала факт керування нею транспортним засобом, а також неодноразово особисто наголошувала, що саме вона була водієм автомобіля, при здійсненні повороту маневру повороту, не впоралась із керуванням та здійснила наїзд на огорожу, тим самим пошкодивши його та транспортний засіб. На відеозаписах зафіксовано дані пояснення та її неодноразові вибачення стосовно нанесення матеріальної шкоди потерпілим, ОСОБА_1 неодноразово вибачалась за свої дії та погодилась на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським за допомогою приладу Драгер.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, оскільки ним зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, дозволяють встановити психологічне відношення ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та певні деталі та обставини, які прямо вказують на неї як на особу, яка керувала транспортним засобом.

Зокрема, зі змісту відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не тільки не заперечувала, що саме вона керувала транспортним засобом, а і визнавала, що не має достатнього досвіду щодо керування транспортним засобом та повідомляла, що права на керування транспортним засобом в неї є вже давно з 2001 року, а вчиться керувати вона тільки зараз, вказувала на те, що перебуває у стресі після вчиненої дорожньо-транспортної пригоди, повідомляла, що її батько є ветераном органів внутрішніх справ з 1991р. і вимагала поваги до себе.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав вищевказані відеозаписи належним та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказаний відеозапис було зроблено з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Зафіксовані відеозаписом обставини стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відеозапис с відеореєстратора патрульної поліцейської машини свідчить, що ОСОБА_1 саме як водій транспортного засобу марки «Ауді А4», н.з. НОМЕР_1 , пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння поліцейським із застосуванням спеціального технічного засобу, результат якого становив 2.30 % проміле, стверджувала, що саме вона керувала транспортним засобом та не заперечувала щодо результату, який було отримано за допомогою спеціального технічного засобу поліцейським.

До матеріалів справи долучено роздруківку приладу Драгер Алкотест 6820 (а.с.2), з якого вбачається, що ОСОБА_1 о 20 год. 01 хв. 18.10.2020 року пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння, тест №3674, результат становив 2.30 %. Результат тесту ОСОБА_1 власноручно підписала, що означає про її ознайомлення із його результатом.

Відповідно до Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3) вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння пропонувалось пройти у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідала обстановці, почервоніння обличчя. В акті огляду зазначено наявність двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про що свідки засвідчили своїми власноручними підписами.

В матеріалах справи наявні письмові пояснення ОСОБА_1 (а.с.4), написані працівником поліції зі слів ОСОБА_1 , та підписані правопорушником. З наданих пояснень вбачається, що 18.10.2020 року о 19 год. 10 хв. керуючи транспортним засобом «Ауді А4», н.з. НОМЕР_1 , по вул. Вільхова, 20, в с. Крихівці м. Івано-Франківська була не уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, вчасно не відреагувала на її зміну, не обрала безпечної швидкості руху, в результаті чого здійснила наїзд на перешкоду паркан, в результаті чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження та частину зруйновано паркану. ОСОБА_1 зазначила, що посвідчення водія отримала у 2001 році, спиртних напоїв не вживала та інших речовин, які знижують швидкість реакції також, вину свою визнає у вчиненому ДТП. Надані свідчення ОСОБА_1 власноручно написала, що вони записані з її слів вірно, в чому й розписалася.

За таких обставин, доводи ОСОБА_1 про те, що вона не керувала транспортним засобом «Ауді А4», н.з. НОМЕР_1 , є голослівними, непослідовними та суперечливими і не підтверджуються жодними доказами.

До матеріалів справи долучені письмові пояснення свідка ОСОБА_4 (а.с.4), згідно яких він 18.10.2020 року о 19.10 год. перебуваючи вдома за адресою АДРЕСА_2 , почув сильний удар, після чого вийшов на вулицю та побачив транспортний засіб «Ауді А4», н.з. НОМЕР_1 , який вчинив наїзд на його огорожу. З автомобіля вийшла особа жіночої статі з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Також із задніх дверей автомобіля вийшов високий чоловік. Він зателефонував в поліцію. Виявив пошкодження огорожі.

Апеляційний суд вважає, що письмові показання вищевказаного свідка не можуть бути взяті до уваги, оскільки останній не допитувався в суді.

Зокрема, судом апеляційної інстанції неодноразово приймались заходи щодо виклику та допиту в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які були присутні під час проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водієм ОСОБА_1 та які не з`явились до суду з невідомих суду причин.

Разом з тим, письмові пояснення вказаних свідків не є достатньо вагомими і не мають вирішального значення для вирішання питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки сукупність інших доказів разом із відеозаписами, дозволяють повно та об`єктивно встановити обставини, які мають істотне значення для перевірки доводів апеляції.

Відповідно до вимог ст.266 ч.2 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 та доводів її захисника адвоката Грабовецького О.Б. в судовому засіданні апеляційної інстанції вбачається, що вони не вказують на порушення встановленого законом порядку щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а стверджують, що ОСОБА_1 взагалі не керувала транспортним засобом і не може бути визнана суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП.

Разом з тим, сукупність вищевказаних доказів, поза всяким розумним сумнівом доводить вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, оскільки вона керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Сукупність досліджених судом доказів свідчить про те, що в результаті огляду проведеного поліцейським за допомогою технічного засобу було встановлено, що водій ОСОБА_1 перебувала у стані алкогольного сп`яніння, оскільки добровільно як водій транспортного засобу пройшла огляд на стан сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, яким було встановлено, що вона перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог п.2.9а) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Апеляційний суд, розглянувши доводи ОСОБА_1 в межах апеляційної скарги вважає, що вони є безпідставними та спростовуються сукупністю доказів, які були досліджені судом.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушенні, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду першої інстанції, поза всяким розумним сумнівом підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

При накладенні стягнення судом першої інстанції було враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляції ОСОБА_1 про необхідність скасування постанови суду за ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду залишити без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області О.П. Васильєв