12.10.2021
Справа № 744/431/21
Провадження № 3/744/270/2011
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2021 року Семенівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Смаги С. В.,

при секретарі Бородіній В. В.,

за участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника Козлова В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Семенівка Чернігівської області справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кадников Сокольського району Вологодської області РРФСР, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, який має на утриманні одну малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно відомостей протоколу про адміністративне правопорушення № 382180 від 17 квітня 2021 року, ОСОБА_1 17 квітня 2021 року о 12 годині 34 хвилини в селі Залізний Міст Семенівської ОТГ Новгород-Сіверського району Чернігівської області по вулиці Перемоги біля будинку 160 керував автомобілем ВАЗ-2110, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря за адресою: вулиця Лікарняний Хуторок, будинок 2, місто Семенівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області. Від подальшого керування відсторонений.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не визнав повністю та пояснив про те, що 17 квітня 2021 року в денний час він їхав на своєму автомобілі ВАЗ-2110 з міста Семенівки до себе додому в село Залізний Міст. Після двох діб, проведених на рибалці, він був дуже втомлений, в автомобілі гучно грала музика, тому він не помітив поліцейського автомобіля, який їхав за ним, та не почув поліцейського сигнала. Коли він під`їхав до свого будинку у селі Залізний Міст та зупинився, то одночасно до будинку під`їхав поліцейський автомобіль. Працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці. ОСОБА_1 спочатку відмовився. Потім, коли він сказав поліцейським, що хоче пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, поліцейські не стали проводити огляд на місці. Натомість поліцейські витягли ОСОБА_1 з автомобіля, одягнули на руки кайданки та повезли в місто Семенівку в лікарню, де провели огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікаря. Добровільної згоди на проведення огляду у лікарні ОСОБА_1 поліцейським не надавав. ОСОБА_1 стверджує, що не керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, а ознаки алкогольного сп`яніння на час проведення огляду у лікарні у нього були внаслідок того, що після зупинки автомобіля він на очах поліцейських випивав горілку з пляшки, яка знаходилась у нього в автомобілі, а також був втомлений.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що вона працює на посаді поліцейського з реагування патрульної поліції Сектору поліцейської діяльності № 1 Новгород-Сіверського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області. 17 квітня 2021 року під час патрулювання вулиці Широкий План міста Семенівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області одному з її колег по телефону надійшло повідомлення про те, що автомобілем, що буде проїжджати по вказаній вулиця, керує особа, яка знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. Працівники поліції на службовому автомобілі почали переслідування автомобіля, яким можливо керував нетверезий водій, подавали звукові сигнали. Автомобіль не зупинявся. Зупинився він лише в селі Залізний Міст біля одного з будинків. Коли поліцейські підійшли до автомобіля, то побачили, що водій пересів на переднє пасажирське сидіння. Більше в салоні автомобіля нікого не було. Водій автомобіля ОСОБА_1 сказав, що не керував транспортним засобом. Поліцейські попросили його пред`явити посвідчення водія та документи на транспортний засіб, Також вони попросили ОСОБА_1 вийти з автомобля. ОСОБА_1 відмовився. ОСОБА_1 було запропоновано пройти на місці огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці. Поліцейський з реагування патрульної поліцї ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_1 проїхати для проведення огляду до лікарні. Чи погодився ОСОБА_1 проїхати до лікарні свідок ОСОБА_2 не чула. ОСОБА_1 був доставлений поліцейськими до лікарні примусово в кайданках. Кайданки одягав ОСОБА_3 , ОСОБА_2 допомагала їх одягати (тримала руку). Чи складався відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення по факту невиконання водієм вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу свідку ОСОБА_2 не відомо.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що вона проживає по сусідству з будинком ОСОБА_1 у будинку АДРЕСА_1 . У квітні 2021 року в денний час вона, знаходячись у своєму будинку, почула звук сирени та гальм. У вікно вона побачила поліцейський автомобіль та автомобіль ОСОБА_1 , які стояли біля будинку останнього. ОСОБА_4 вийшла з будинку та підійшла до автомобілів. Поліцейські вимагали, щоб ОСОБА_1 вийшов з автомобіля, намагалися витягнути його з автомобіля. ОСОБА_1 сказав ОСОБА_4 , що його хочуть везти до лікарні, а він хоче пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці. Знаходячись в автомобілі ОСОБА_1 почав пити горілку з пляшки, яку взяв в автомобілі. Потім двоє поліцейських (хлопець та дівчина) витягнули ОСОБА_1 за руки з автомобіля та одягнули на руки кайданки. ОСОБА_1 хотів кудись зателефонувати, йому не дали це зробити. Потім ОСОБА_1 посадили до поліцейського автомобіля та автомобіль поїхав.

Суд, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, який не визнає свою вину, захисника, який вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, пояснення свідків, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважає, що наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не знайшла свого підтвердження належними та допустимими доказами за наступних обставин.

ОСОБА_1 ставиться до вини порушення підпункту «а» пункту 2.9 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до підпункту «а» пункту 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч. 3 ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

В даному випадку огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводився у лікарні, куди ОСОБА_1 був доставлений поліцейськими примусово із застосуванням спеціальних засобів (кайданок), що свідчить про незгоду особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, проходити відповідний огляд в закладі охорони здоров`я.

Крім того, свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що вона чула, що ОСОБА_1 просив провести огляд на місці зупинки автомобіля.

Вказана обставина, вказує на недопустимість як доказу у даній справі висновку Комунального підприємства «Семенівська міська лікарня» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17 квітня 2021 року щодо ОСОБА_1 (а. с. 4).

Враховуючи наведені обставини, слід дійти до висновку що працівниками поліції був порушений порядок огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння визначений статтею 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення та підзаконними нормативними актами. Згідно з частиною 5 статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09 червня 1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

У рішенні від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» ЄСПЛ вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року ) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

ЄСПЛ зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягуються до відповідальності.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України містить норми прямої дії, а згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з прецедентною практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п. 43 (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

За змістом вимог статті 256, частини 1 статті 257 Кодексу України про адміністративні правопорушення питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише в межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адже відповідно до статті 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка знаходиться в главі 19 розділу IV «Провадження в справах про адміністративні правопорушення», для суду протокол про адміністративне правопорушення є документом, який порушує адміністративне провадження, і єдиною процесуальною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до частини 3 статті 62 Конституції_України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У відповідності із статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Оцінивши усі наявні у справі докази з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 221, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Семенівський районний суд Чернігівської області.

Суддя: С. В. Смага