Провадження №: 3/752/9410/21
П О С Т А Н О В А Іменем України

17.09.2021 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Чередніченко Н.П., розглянувши матеріали, які надійшли з Головного управління ДФС у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 164 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

25.08.2021 до Голосіївського районного суду міста Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення № 174 від 04.08.2021 року, за змістом якого ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене статтею 164 КУпАП, а саме: провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкт господарювання або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону. Дата, час і місце вчинення порушення: 04.08.2021 року, 13:00 год, м. Київ, вул. Ізюмьска 1А.

В судове засідання з`явився представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвокат Сюренко Максим Олександрович (ордер серії АА № 1139555 від 16.09.2021 року), який просив закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 164 ч. 1 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 КУпАП провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд звертає увагу на законність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 04.08.2021 року посадовою особою шостого відділу управління БФЗ ГУ ДФС у м. Києві старшим лейтенантом податкової міліції Сухонос Б.М. було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Відповідно до протоколу, складеного старшим лейтенантом податкової міліції Сухонос Б.М., 04.08.2021 року близько 13 год. співробітниками шостого відділу управління БФЗ ГУ ДФС у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Ізюмьска, 1А , магазин «Едельвейси», встановлено факт зберігання з метою реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів без отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами громадянкою ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Зокрема, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп. 75.1.3. п. 75.1. ст. 75 Податкового кодексу України).

Відповідно до ч. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

?направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

?копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

?службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Згідно з п. 80.2. ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та виключно за наявності підстав передбачених цією статтею.

Натомість матеріали справи не містять копії наказу про проведення перевірки та направлення на проведення перевірки, що ставить під сумнів законність проведення контролюючими органами перевірки 04.08.2021 року у м. Києві по вул. Ізюмьска 1А.

Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) вироблена стала правова позиція щодо порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, у рішенні ЄСПЛ «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

Аналіз диспозиції та санкції ч. 1 ст. 164 КУпАП дає підстави стверджувати, що це правопорушення відповідає критерію мети та тяжкості наслідків, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч. 2 ст. 53 КК України, а також передбачає конфіскацію виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом, який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 22.12.2010 року N 23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

При цьому відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи, що матеріали справи не містять копії наказу про проведення перевірки та направлення на проведення перевірки, суд вважає, що перевірка у відношенні ОСОБА_1 була проведена незаконно, у зв`язку з чим протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього докази, не можуть бути взяти за основу доведеності вини ОСОБА_1 та вважаються неналежними доказами.

Крім того, як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ст. 164 ч. 1 КУпАП: провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкт господарювання або провадження господарської діяльності без ліцензії.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення повинен містити всю необхідну інформацію щодо неправомірних дій чи бездіяльності особи, що забезпечить їх правильну кваліфікацію та притягнення особи до відповідальності за відповідною статтею КУпАП.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Однак з формулювання обставин правопорушення, викладених у протоколі, неможливо зробити висновок про те, яке саме порушення, передбачене диспозицією ч. 1 ст. 164 КУпАП, вчинила ОСОБА_1 : провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкт господарювання або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що полягає ліцензуванню відповідно до закону. Тобто суть адміністративного правопорушення, вчинення якого ставиться в вину ОСОБА_1 , не розкрита відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 164 КУпАП, що є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого вказаною статтею.

При цьому, суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як зазначалося, в протоколі старший лейтенант податкової міліції ОСОБА_2 заначив, що 04.08.2021 року близько 13 год. співробітниками шостого відділу управління БФЗ ГУ ДФС у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Ізюмьска, 1А , магазин «Едельвейси», встановлено факт зберігання з метою реалізації та реалізацію алкогольних напоїв та тютюнових виробів без отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами громадянко ОСОБА_1 .

Виходячи з диспозиції ч. 1 ст. 164 КУпАП України, суб`єктом даного адміністративного правопорушення може бути: особа, яка здійснює господарську діяльність без державної реєстрації як суб`єкт господарювання або суб`єкт господарювання, який здійснює діяльність без ліцензії.

Однак, до матеріалів справи не додано доказів, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання.

При цьому, у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» зазначено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарський кодекс України визначає, що така діяльність повинна бути систематичною.

Згідно ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Таким чином, поняття "підприємницька діяльність" ("підприємництво") є складовою ширшого за обсягом поняття "господарська діяльність". З метою визначення складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, необхідно встановити всі характерні ознаки підприємницької діяльності, основними з яких є: самостійність, ініціативність та систематичність.

Отже, необхідною ознакою господарської діяльності є її систематичність, а саме вчинення три і більше разів. Разове вчинення зазначеної дії не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про систематичність діяльності правопорушника, про реалізацію алкогольних та тютюнових напоїв та отримання прибутку.

Крім того, норма ч. 1 ст. 164 КУпАП носить бланкетний характер, оскільки у наведеній диспозиції передбачає існування інших спеціальних законів, які регулюють порядок провадження господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Натомість в протоколі про адміністративне правопорушення не заначено, яку саме норму спеціального закону було порушено ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу, в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Разом з тим, суд враховує, що однією із засад судочинства, визначених ст. 129 Конституції України є забезпечення доведеності вини. Презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини є також однією із засад кримінального провадження.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ст. 284 КУпАП при наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП виноситься постанова про закриття провадження.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, з огляду на що провадження підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 283-285 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: