Справа 350/1210/21
Номер провадження 3/350/419/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 грудня 2021 року селище Рожнятів

Суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області Пулик М.В. розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 , громадянку України, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

встановив:

Відповідно до протоколу серії ДПР 18 № 459457 від 13 липня 2021 року, ОСОБА_1 11 липня 2021 року о 21 годині 15 хвилин, в с.Кузьмінець по вул.І.Франка керуючи транспортним засобом Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_1 будучи водієм транспортного засобу, якого обганяють вчинив перешкоду обгону, що ускладнило його виконання, з причинивши зіткнення з автомобілем марки Chevrolet Captiva д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушила вимоги п.14.3 ПДР.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП не визнала, дала суду показання про те, що 11 липня 2021 року вона з друзями поверталася з відпочинку з с.Осмолода. Вона була за кермом автомобіля Opel Astra та здійснювала рух по своїй смузі. Місця для виконання маневру обгону її автомобіля було достатньо. Дорога в тому місці є грунтовою, на дорозі наявні значні вибоїни, каміння та гравій. Фактично, вона не відчула моменту зіткнення зі своїм автомобілем, тільки почула звук сигналу, і вже у дзеркало заднього виду побачила, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 з`їхав з дороги на обочину, де на автомобіль впало дерево. Вона зупинила автомобіль, і вони всі пішли дивитися, що сталося. В тому місці, де ОСОБА_2 здійснив обгін її автомобіля, дорога має поворот з обмеженою видимістю, тому вона не розуміє, чому водій автомобіля Chevrolet вирішив здійснити обгін на цьому відрізку дороги, при цьому ще й в населеному пункті. Не розуміє і того, чому водій ОСОБА_2 в`їхав у дерево.

ОСОБА_2 дав суду показання про те, що він 11 липня 2021 року на автомобілі Chevrolet Captiva, разом зі своїми друзями повертався із с.Осмолода додому. В с.Кузьмінець, на заокругленій ділянці дороги він почав здійснювати обгін автомобіля Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_1 , швидкість у якого була дуже мала. Він на той час рухався приблизно зі швидкістю 70 км.год. Він увімкнув лівий покажчик повороту та почав здійснювати маневр, однак водій автомобіля Opel Astra почала різко викручувати кермо вліво. Оскільки він для здійснення обгону набрав значну швидкість, не маючи куди дітись, щоб не вдарити даний автомобіль, він викрутив кермо максимально в ліву сторону. При цьому він лівою стороною керованого ним автомобіля зачепив заднє праве крило автомобіля, що рухався попереду. Від цього, його автомобіль понесло у дерево. Вважає, що в даній дорожній ситуації правил дорожнього руху не порушував, а ДТП сталася через те, що ОСОБА_1 не дала йому можливість здійснити обгін. Стверджує, що він завчасно увімкнув покажчик повороту, а водій автомобіля, що рухався попереду різко змінила напрямок руху. До населеного пункту від місця, де він розпочав обгін було ще приблизно 500 метрів, а на місці обгону вже пряма дорога прибзизно 130-140 метрів. Вважає, що зіткнення відбулось на зустрічній смузі. Не заперечує, що його автомобіль зазнав пошкоджень не від удару в автомобіль ОСОБА_1 , а від удару в дерево та від падіння останього на автомобіль.

ОСОБА_3 - поліцейський СРПП відділення поліції №2 Калуського ВП суду дав пояснення, що на місці ДТП ним спільно з інспектором СРПП Грещуком В.В. було прийняте рішення, що у даній ДТП винуватим є ОСОБА_2 , котрий не врахував дорожню обстановку, здійснюючи обгін в населеному пункті на заокругленій ділянці дороги, допустив зіткнення з автомобілем, що рухався попереду. Протокол відносно ОСОБА_2 було складено негайно на місці пригоди. Однак, з урахуванням того, що ОСОБА_2 не визнавав своєї провини у вчиненому, а також наполягав на тому, що в ДТП є вина іншого водія, ним через три дні було прийнято рішення про складання відповідного протоколу і на іншого учасника ДТП. Водійка ОСОБА_1 ймовірно їхала посередині дороги, однак точне місце зіткнення їм не вдалося визначити.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні дала показання про те, що вона перебувала в якості пасажира і сиділа на задньому сидінні автомобіля, яким керував ОСОБА_2 . За дорогою не стежила, автомобілів не бачила ні попереду, ні збоку, тільки відчула, що в якийсь момент автомобіль під керуванням ОСОБА_2 різко повернув вліво і вдарився в дерево. Зіткнення автомобілів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вона не бачила і чула.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні дав показання про те, що він їхав в автомобілі під керуванням ОСОБА_2 на задньому пасажирському сидінні з правої сторони від пасажира. Їхній автомобіль їхав зі швидкістю приблизно 60 км/год. Він бачив, що ОСОБА_2 намагався обігнати автомобіль Опель. ОСОБА_2 то приторможував, то набирав швидкість. Обгін стався перед поворотом до села. Автомобіль ОСОБА_1 "вельнув" в ліво, а їхній автомобіль на тормозах кинуло в смереку.

Свідок ОСОБА_6 дала суду показання про те, що 11.07.2021 їхала в автомобілі ОСОБА_2 на передньому пасажирському сидінні. Вона бачила, що попереду рухався автомобіль, який ОСОБА_2 намагався обігнати. Коли автомобіль ОСОБА_2 наблизився впритул до автомобіля ОСОБА_1 , остання крутнула кермо вліво внаслідок чого ОСОБА_2 також різко повернув кермо вліво і вдарився своїм автомобілем в дерево. За скільки метрів до автомобіля ОСОБА_1 розпочав маневр обгону ОСОБА_2 вона точно може сказати, але припускає що приблизно за 2-3 метри. Автомобіль ОСОБА_1 рухався ближче до середини дороги.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні дав показання про те, що він їхав в автомобілі під керуванням його дружини ОСОБА_1 . Ніякої аварійної ситуації не було. Його дружина має навики керування автомобілем, та впевнено здійснювала управління ним. Він бачив, що з-заді їде автомобіль, однак не надав цьому значення. Вважає, що даний автомобіль "вхопило" на гравію та кинуло на узбіччя прямо в дерево. Вважає, що ОСОБА_2 не повинен був здійснювати обгін їхнього автомобіля на даній ділянці дороги, оскільки обгін розпочався прямо на крутому повороті.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні дала показання про те, що вона була пасажиром в автомобілі Опель, яким керувала ОСОБА_1 , і сиділа на задньому пасажирському сидінні за водієм. Їхній автомобіль їхав із невиликою швидкістю, приблизно 40 км/год., оскільки дорога не давала іншої можливості. На повороті вона чула звуковий сигнал автомобіля, який рухався позаду. В якийсь момент знову почувся звуковий сигнал і у неї склалося враження, що камінь з- під автомобіля під керуванням ОСОБА_2 вдарив в автомобіль ОСОБА_1 . Відразу після цього ОСОБА_1 зупинила свій автомобіль і всі вони пішли дивитися до місця зіткнення автомобіля ОСОБА_2 з деревом. ОСОБА_2 відразу почав кричати на ОСОБА_1 та вислювлювати претензії, чому вона не давала йому здійснити обгін, що він вже декілька разівнамагався її обігнати. Вона, як свідок, може достовірно сказати, що в даній ситуації винуватим є ОСОБА_2 , оскільки він за будь-якої ціни намагався здійснити обгін автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , однак, він повинен був врахувати дорожнє полотно, те, що він намагався здійснити обгін на повороті та ще й зі швидкістю, яка є занадто великою на такій ділянці дороги. До ДТП призвела й нервозність ОСОБА_2 через те, що він не зміг здійснити обгін, а злість на дорозі є поганим помічником для водія, який повинен керуватися загальновідомим правилом:"Не впевнений-не обганяй".

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, вивчивши матеріали адміністративної справи, приходжу до висновку, що провадження у справі підлягає до закриття за відсутністю складу адміністративного правопорушення з таких підстав.

Згідно до ч. 1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст.245 КУаАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертається увага суду на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Відповідно до вимог ст.124 КУпАП, відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно п.14.3 Правил дорожнього руху України водієві транспортного засобу, якого обганяють, забороняється перешкоджати обгону шляхом підвищення швидкості руху або іншими діями.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.Матеріали справи, зокрема схема місця дорожньо-транспортної пригоди, на якій зафіксована дорожня обстановка, пояснення водіїв, підтверджують факт дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля під керуванням ОСОБА_2 .

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 459457 від 13 липня 2021 року додано схему місця ДТП від 11 липня 2021 року, на якій не зафіксовано точку зіткнення транспортних засобів, фактично вона лише відображає місце розташування транспортних засобів після ДТП (а.с.2). У вказаній схемі також зазначені пошкодження транспортних засобів (а.с.2 зворот). При цьому, суд звертає увагу, що протокол відносно ОСОБА_1 складено не на місці, а через два дні за місцем її проживання.

Крім того, до матеріалів справи долучено фото пошкодження автомобілів (а.с.13-19), проте, на думку суду, ці відомості підтверджують лише факт дорожньо-транспортної пригоди, однак з достовірністю не вказують на порушення саме ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху.

Тобто, докази, які надані до суду органом, уповноваженим на складання протоколу про адміністративне правопорушення, не можуть забезпечити такий рівень доказування, який би не залишав жодних розумних сумнівів доведеності вини водія ОСОБА_1 в порушенні п.14.3 Правил дорожнього руху.

Дослідивши зазначені матеріали справи, суд встановив, що в них не міститься жодних доказів, які б підтверджували, що особа відносно якої складено протокол порушила п.14.3 Правил дорожнього руху, а під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП не здобуто належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання її винуватою у вчиненні даного правопорушення.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09 червня 1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст.8, ст.62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі відповідної практики ЄСПЛ можна зробити висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст. 6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

З огляду на зазначене, суд позбавлений змоги самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказаний обов`язок повністю покладений на орган або особу, яка складає відповідний протокол.

Це повністю узгоджується з приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП, згідно яких обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З огляду на викладене, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку, що в діях останньої відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В силу вимог ч. 4 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності достатніх доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Враховуючи наведене, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд, поза розумним сумнівом приходить до переконання про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених вище обставин, провадження у справі відносно ОСОБА_1 необхідно закрити відповідно до п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 247 ч.1 п. 1 КУпАП, суд -

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Рожнятівський районний суд.

Суддя: