Справа № 462/3700/21 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 33/811/1330/21 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 13 серпня 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП та оштрафовано на 10200 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 454 грн. судового збору в дохід держави.

Згідно з постановою, 23 травня 2021 року о 19 год. 36 хв. у місті Львові на вулиці Виговського, 35, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Опель», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп`яніння у відповідному медичному закладі.

Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 13 серпня 2021 року скасувати, задовольнити його клопотання від 27 липня 2021 року та направити матеріали на розгляд Буського районного суду Львівської області. У разі розгляду матеріалів в апеляційному суді допитати свідків та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно нього за відсутністю у його діях складу правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_1 покликається на те, що жодним із наявних в матеріалах справи доказом не підтверджується факт керування ним транспортним засобом, натомість перебування його в непрацюючому автомобілі, що не здійснював рух, за його кермом, не робить його водієм автомобіля.

Окрім того, ОСОБА_1 звертає увагу на те, що 26 липня 2021 року він подав клопотання про скерування справи до Буського районного суду Львівської області, оскільки проживає в с.Переволочного Буського району та здійснює догляд за інвалідом 1 групи.

Окрім цього, як вбачається зі змісту апеляційної скарги, в обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 покликається на те, що про прийняте рішення він дізнався 01 вересня 2021 року з Єдиного реєстру судових рішень.

Заслухавши особу, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

З огляду на те, що оскаржувана постанова прийнята у судовому засіданні 13 серпня 2021 року без участі ОСОБА_1 , за його словами, про прийняте рішення він дізнався 01 вересня 2021 року, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та такий підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 23 травня 2021 року серії ААБ№198011 (а.с.1), 23 травня 2021 року о 19 год. 36 хв. на вул. Виговського, 35, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Zafira», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Зі змістом складеного протоколу ОСОБА_1 ознайомився, про що розписався у відповідних графах протоколу.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.4, 5) своїми підписами під текстом письмових пояснень засвідчили факт відмови водія автомобіля «Opel Zafira», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Підставою для перевірки водія транспортного засобу «Opel Zafira», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 стала причетність останнього до дорожньо-транспортної пригоди, за наслідком якої було складено протокол про адміністративне правопорушення від 23 травня 2021 року серії ДПР18№189600 (а.с.2) та відібрано письмові пояснення у власника автомобіля «Opel Zafira», реєстраційний номер НОМЕР_2 , - ОСОБА_2 (а.с.6), в якого в`їхав автомобіль «Opel Zafira», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Як встановлено апеляційним судом, за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 23 травня 2021 року серії ДПР18№189600 постановою судді Буського районного суду Львівської області від 17 червня 2021 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та як зазначено у вказаній постанові, у судовому засіданні останній не заперечив факту адміністративного правопорушення та просив суворо не карати.

Таким чином, у судовому засіданні з розгляду складених за фактом ДТП матеріалів ОСОБА_1 не заперечив факту керування ним транспортним засобом та вчинення наїзду на автомобіль «Opel Zafira», д.н.з. НОМЕР_2 , чим спростовуються доводи апеляційної скарги останнього.

На переконання апеляційного суду, здобутими у справі доказами в повній мірі стверджується наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При прийнятті рішення суддею враховано практику Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86).

Щодо апеляційних вимог ОСОБА_1 про задоволення його клопотання та повернення матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення до Буського районного суду Львівської області, то такі не підлягають до задоволення, адже вказане клопотання було предметом розгляду суддею першої інстанції, про що вказано в оскаржуваній постанові, окрім цього на етапі апеляційного перегляду судового рішення, прийнятого по суті, апеляційний суд позбавлений можливості вирішувати питання підсудності справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, розглядається за місцем його вчинення , водночас, може також розглядатися за місцем обліку транспортного засобу або за місцем проживання порушника.

Передача матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення є правом, а не обов`язком суду, та такі лише у виняткових та обґрунтованих випадках можуть передаватися для розгляду до іншого суду.

Розгляд матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення від 23 травня 2021 року серії ААБ№198011 відносно ОСОБА_1 розглянуто судом, в межах територіальної підсудності якого перебуває місце вчинення адміністративного правопорушення, відтак апеляційним судом не встановлено порушення правил підсудності.

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст.130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час апеляційного перегляду, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді місцевого суду - без змін.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що в резолютивній частині оскаржуваної постанови суддею місцевого суду помилково не вказано частини статті 130 КУпАП, за якою ОСОБА_1 визнається винним, однак вказана відсутність розцінюється апеляційним судом як технічна описка, яка, у разі виникнення складнощів у зверненні рішення до виконання, може бути усунута судом першої інстанції.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 13 серпня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Т.М. Урдюк