Провадження 3/557/1002/2021
Справа 557/1531/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року смт Гоща

Суддя Гощанського районного суду Рівненської області Оленич Ю.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з УПП в Рівненській області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 3 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №027436 від 03 вересня 2021 року, ОСОБА_1 цього ж числа о 17 годині 26 хвилин на 301 км автодороги М-06 «Київ-Чоп», керував транспортним засобом «OPEL VIVARO», номерний знак НОМЕР_1 , будучи особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом постановою державного виконавця Гіля О.О. Іваничівського районного ВДВС ЗМУ МЮ від 10 березня 2020 року №61506772 на підставі п. 2 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказані дії ОСОБА_1 органом поліції кваліфіковані за ч. 3 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні своєї вини не визнав та пояснив, що не був ознайомлений з постановою державного виконавця про тимчасове обмеження у праві керування, про існування такої дізнався від працівників поліції, які його зупинили у зв`язку з перевищенням швидкості руху. Водночас останній зазначив, що на даний час заборгованість зі сплати аліментів ним погашена, у зв`язку з чим постанова про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами 24 вересня 2021 року скасована.

Заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінивши наявні докази в їх сукупності, приходжу наступного висновку.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.ст. 245, 278, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. На підставі цих вимог закону, а також ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази вини особи, притягнутої до адміністративної відповідальності та дати їм належну оцінку в їх сукупності.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Диспозиція ч. 3 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Обов`язковою ознакою названого складу адміністративного правопорушення є умисел на вчинення вказаного проступку (суб`єктивна сторона).

Як убачається з матеріалів справи, постановою державного виконавця Іваничівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гілем Ю.П. від 20 липня 2020 року ВП №61506772 щодо ОСОБА_1 було встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів в повному обсязі згідно виконавчого листа №931/719/19 від 20 березня 2020 року, виданого Іваничівським районним судом Волинської області.

Водночас матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів направлення ОСОБА_1 та отримання ним такої постанови. Про ці ж обставини у судовому засіданні ствердив і сам ОСОБА_1 , вказавши на те, що до моменту зупинки його транспортного засобу працівниками поліції, не був обізнаним щодо обмеження у праві керування транспортними засобами згідно постанови державного виконавця.

З огляду на зазначене, суддя зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом при обставинах, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, був обізнаний про встановлення щодо нього обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відсутність суб`єктивної сторони у складі адміністративного правопорушення, яка полягає у необізнаності ОСОБА_1 у застосуванні до нього обмежень в керуванні транспортним засобам, що виключає наявність умислу в його діях щодо свідомого порушення вказаних обмежень, не дає підстав для висновку щодо наявності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, та унеможливлює притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15 травня 2008 року, заява №7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вищевикладене свідчить про те, що органом поліції не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому суддею зауважується на тому, що згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення обмеження ОСОБА_1 встановлені постановою державного виконавця Гіль О.О. Іваничівського районного ВДВС ЗМУ МЮ від 10 березня 2020 року №61506772, в той час як до матеріалів долучено постанову державного виконавця Іваничівського районного відділу виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гіля Ю.П. від 20 липня 2020 року ВП №61506772.

За таких обставин, керуючись положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України стосовно тлумачення сумнівів щодо доведеності вини на користь обвинуваченої особи, суддя приходить висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу означеного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Гощанський районний суд Рівненської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Ю.В.Оленич