Справа № 737/515/21
Провадження № 3/737/220/21
П О С Т А Н О В А

29 вересня 2021 року смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Коренькова А.А.,

за участі секретаря судового засідання Чередниченка С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

20 липня 2021 року до Куликівського районного суду Чернігівської області з Красноармійського міськрайонного суду Донецької надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 095096, складений 18 червня 2021 року на ОСОБА_1 , відповідно до якого ОСОБА_1 в м. Покровськ Донецької області на блок-посту ЗС010, вул. Захисників України, керував транспортним засобом BMW 530 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродня блідість, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, в присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 особою, яка склала протокол, кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав та показав, що разом з ОСОБА_2 17.06.2021 року пізно ввечері виїхали з м. Києва в с. Миколаївка, Новогродівського району, Донецької області у справах ОСОБА_2 . Їхали всю ніч не відпочиваючи. 18.06.2021 року на блок посту біля м. Покровськ, Донецької області їх зупинив військовослужбовець ЗСУ. Без пояснення причин зупинки, військовослужбовці провели огляд автомобіля та їх особистих речей. Після цього один з військовослужбовців став стверджувати, що він знаходиться в стані наркотичного сп`яніння, однак він це категорично заперечував. Після цього військовослужбовці викликали наряд поліції. Коли приїхали поліцейські, саме вони запропонували йому поїхати на медичний огляд для огляду на стан сп`яніння в м. Покровськ, запросили свідків. Стверджує, що фактично він від проходження медичного огляду не відмовлявся, пояснював поліцейському, що їдуть в справах до с. Миколаївка, щоб забрати документи які були потрібні ОСОБА_2 , і на місці повинні бути до кінця робочого дня 18.06.2021 року, що поліцейським було проігноровано. Вказує, що поліцейський не встановлював та не перевіряв, чи були у нього ознаки будь-якого сп`яніння, а лише на підставі пояснень військовослужбовців склав на нього протокол. Від огляду на стан наркотичного сп`яніння він не відмовлявся.

Допитаний судом за клопотанням ОСОБА_1 свідок ОСОБА_2 показав, що він має статус фізичної особи підприємця, займається будівництвом. На його прохання вони з ОСОБА_1 поїхали ввечері 17.06.2021 року з м. Києва до с. Миколаївка, Новородівського району Донецької області щоб підписати документи за результатами тендеру, в якому ОСОБА_2 брав участь. Оскільки документи він мав підписати до кінця робочого дня 18.06.2021 року їхали ніч фактично не зупиняючись. Їх приблизно в три години дня зупинили на КПП після м. Покровськ, Донецької області. Спочатку їх пропустили, а потім військовослужбовець знову зупинив, та не пояснюючи причин став проводити огляд автомобіля та їх особистих речей. Після чого військовослужбовець став стверджувати, що водій ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння та викликав поліцію. Протокол на ОСОБА_1 складав поліцейський, який приїхав за викликом. ОСОБА_2 не бачив, щоб ОСОБА_1 відмовлявся від проходження медичного огляду.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що факт вчинення ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведений належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом та забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), кожному гарантовано право на справедливий суд.

За своєю структурою стаття 6 Конвенції в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Розглядаючи дану конкретну справу і досліджуючи питання про розповсюдження гарантій статті 6 Конвенції на даний випадок, суд звертає увагу, що виходячи з прецедентної практики Європейського Суду з прав людини (див. «Надточій проти України», «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії»), хоч за національним законом ОСОБА_1 і притягується до адміністративної відповідальності, правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

ОСОБА_1 обвинувачується в порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, згідно з яким водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за відмову від проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння визначений у ст. 266 КУпАП, в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкція №1452/735), а також в Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ 17.12.2008 № 1103 (далі Порядок №1103)

Відповідно до ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог Порядку № 1103 та Інструкції №1452/735, водій транспортного засобу, щодо якого є підстави вважати, що він перебуває в стані наркотичного сп`яніння, направляється поліцейським для проведення огляду до найближчого відповідного закладу охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, встановлена Інструкцією №1452/735.

Отже, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, необхідно встановити, що поліцейським був дотриманий встановлений порядок направлення особи для проходження такого огляду та порядок складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також підтверджений належними та допустимими доказами факт керування водія транспортним засобом та факт відмови водія від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Як вбачається з досліджених судом доказів, поліцейським, яким був складений протокол про адміністративне правопорушення, не було зафіксовано особисто або за допомогою технічних засобів факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. З оглянутого судом відеозапису, доданого до матеріалів справи, вбачається, що поліцейський, який складав протокол відносно ОСОБА_1 особисто не пропонував йому пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння. Відеозапис не містить обставин перевірки інспектором поліції реакції зіниць очей на світло, про що зазначено в протоколі. Більше того за умов денного світла, можливість проведення вказаної процедури викликає сумнів.

Крім того, згідно п. 8 Порядку № 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Разом з тим, як вбачається з письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , доданих до протколу, їх було зупинено на блок пості та запропоновано бути свідками відмови ОСОБА_3 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. Однак з показань даних свідків не вбачається, що в їх присутності ОСОБА_3 було запропоновано пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння та що він відмовився від проходження такого огляду, а також те, що в присутності цих свідків на ОСОБА_3 був складений протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Згідно з частиною 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Враховуючи, що суд розглядає справу про адміністративне правопорушення в межах фактичних обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та на підставі доказів, зібраних та процесуально оформлених уповноваженою на те посадовою особою, а досліджені судом матеріали справи дають суду підстави для висновку, що протокол про адміністративне правопорушення був складений на ОСОБА_1 за відсутності доказів відмови його від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу і події правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю внаслідок відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247 п. 1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом 10 днів з моменту її винесення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Куликівський районний суд Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя А. А. Кореньков