"30" вересня 2021 р. Справа № 363/868/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Лукач О.П., розглянувши матеріали, які надійшли до суду із Вишгородського РУП ГУНП в Київській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, місце реєстрації та проживання:

АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою та частиною другою статті 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 від 2 березня 2021 року,

7 лютого 2021 року близько 19:30, ОСОБА_1 за адресою проживання, вчинив домашнє насильство, умисне вчинення будь-яких діянь, психологічне насильство, що не спричинило тілесних ушкоджень дружині ОСОБА_2 , а саме: виражався на адресу дружини нецензурною лайкою, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 173-2 КУпАП.

Також, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 від

15 березня 2021 року, 19 лютого 2021 року близько 22:00, ОСОБА_1 , за місцем проживання вчинив відносно доньки ОСОБА_3 насильство в сім`ї, а саме: умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлювані в її сторону нецензурною лайкою, внаслідок чого мала бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_3 ,чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 173-2 КУпАП.

Враховуючи положення статті 36 КУпАП суд вважає за необхідне об`єднати адміністративні справи для спільного розгляду.

У судовому засіданні призначеному на 16 липня 2021 року ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушень заперечив. Захисник - адвокат Гонтарєв Р.М. пояснив суду, що саме потерпіла ОСОБА_2 застосовує по відношенню до його підзахисного психологічне та фізичне насильство. Створює нестерпні умови для його життя.

Присутня у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 пояснила суду, що саме її чоловік чинить психологічне насильство і погрожує їй.

Під час розгляду протоколів про адміністративне правопорушення, захисником було заявлено клопотання про виклик свідка, доньку ОСОБА_4 . У зв`язку із заявленим клопотанням розгляд справи було відкладено на 30 серпня 2021 року.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , пояснила суду, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 її рідні батьки. Під час подій 7 лютого 2021 року, її вдома не було, вона приїхала 9 лютого 2021 року. Побоїв на її матері не було. Відносно подій 19 лютого зазначила, що ввечері того дня вони вже збиралися йти спати і почули що батьки почали сваритися. На її думку, у тій сварці була винуватою матір. Вона просила не кричати та не сваритися, оскільки вранці потрібно було їхати на навчання. Тоді вона сама посварилася з матір`ю, тому що почала захищати батька. Під час сварки, матір пихнула батька у спину і він падаючи зачепив її старшу сестру ОСОБА_5 . Батько сестру не бив. Після цього, сестра повідомила що у неї болить живіт, їй викликали швидку. Також приїхала поліція. Зазначила, що батьки протягом усього часу розлучення сваряться, та скільки вона пам`ятає, вони постійно сварились.

У зв`язку з викликом до суду ОСОБА_3 у судовому засіданні оголошено перерву до 24 вересня 2021 року.

У судовому засіданні 24 вересня 2021 року потерпіла ОСОБА_3 пояснила суду що з ОСОБА_1 на даний момент стосунків не має, це чоловік її матері, не її батько. Про події, які сталися 7 лютого 2021 року зазначила, що у той день була з чоловіком на роботі. Їй зателефонувала матір і сказала, що ОСОБА_1 її побив. Після роботи, близько 21:00 вони приїхали з чоловіком і побачили що у матері червоне обличчя, припухлий ніс, а на її голові вона відчула рукою гулю. Вони зателефонували знайомій та вона відвезла матір знімати побої. Додому матір повернулася близько 00:00. 19 лютого 2021 року вона була у лікаря, а ввечері вони сиділи за столом та вечеряли. Вона проживала з ними, вітчим сам запросив її приїхати до них. У той вечір приїхав ОСОБА_1 з її сестрою ОСОБА_6 та її хлопцем ОСОБА_7 . Ввечері між батьками почалася сварка. Коли вона вийшла із своєї кімнати на кухню, то побачила що ОСОБА_1 та ОСОБА_8 почали розпускати руки до матері. ОСОБА_8 чіплявся, розмахуючи руками перед обличчям і ображав. Вона їх заспокоювала і просила іти спати. Коли вітчим почав наступати на матір, та його відштовхнула і він штовхнув її, коли рухався назад. ОСОБА_1 стояв задом, матір його штовхнула і він, зробивши три кроки, вдарив її та вона впала. У цей час її чоловік курив на веранді, побачивши, що вона впала, прийшов їй допомогти, також допомагала мати, ОСОБА_1 стояв та ображав їх нецензурними словами. Він сам не падав. Допускає, що він міг вдарити її ненавмисно, коли відступав назад. Не знає, що спровокувало сварку, оскільки вона перебувала у кімнаті та вони збиралися спати. Ініціатором сварок є мати і батько, буває по різному. Як правило, сварки виникають після того, як вони посидять за столом. У її присутності ОСОБА_1 неодноразово бив матір. Також, пояснила суду, що ОСОБА_1 ображав її нецензурними словами перед чоловіком, та постійно її принижував коли вона була вагітною. Також, про те, що ОСОБА_1 ходить з палицею знає близько десяти років, що має інвалідність не знала.

Допитаний у судовому засіданні за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_9 пояснив, що з ОСОБА_1 знаходиться у майже родинних відносинах. З потерпілою дружніх стосунків не має. Про події 7 лютого 2021 року точно сказати нічого не може, оскільки вони з ОСОБА_6 були в інституті, та приїхали тільки 9 лютого 2021 року. 19 лютого

2021 року вони приїхали додому, повечеряли. ОСОБА_2 це не сподобалось, та вивело з себе, бо вона хотіла щоб вони всі їли окремо. ОСОБА_2 вийшла до них на кухню, щось там робила, та почала чіпляти їх словами. Сварку почала саме вона, завжди знаходила причини, а потім викликала поліцію. Під час вечері почались крики, ОСОБА_1 почав забирати бабусю, а ОСОБА_2 вдарила його у спину, він упав на ліжко. Він його підхопив, але потім вона вдарила його ще раз. Все це відбувалося у коридорі, ближче до кухні. З кімнати вийшла ОСОБА_5 , та вона з ОСОБА_6 почали заспокоювати матір. Те, що ОСОБА_5 упала він не бачив, оскільки був зайнятий іншим. Чоловік ОСОБА_5 був присутній, але не приймав у цьому участь.

У той вечір сварка відбулася між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Також, ОСОБА_2 виганяла його та ображала нецензурними словами. ОСОБА_1 ОСОБА_5 не ображав та не виганяв. Він з ОСОБА_1 нікому не погрожували, а навпаки погрожувала ОСОБА_2 . Вважає, що на потерпілу впливають взагалі інші люди, а тому вона вчиняє сварки.

Допитаний у судовому засіданні за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_10 пояснив, що з ОСОБА_1 перебуває у дружніх стосунках. З потерпілою ОСОБА_2 має добрі стосунки, знає її близько 20 років. 7 лютого 2021 року ОСОБА_1 зателефонував йому та повідомив що вдома відбулася сварка, просив його приїхати. Він приїхав близько 21:00, та побачив як ОСОБА_2 з хлопцем та дівчиною сідала у автомобіль. У будинку він знаходився з 21:00 та майже добу. У той день ОСОБА_2 додому не повернулася. Вона приїхала на наступний день, у другій половині дня. Він з нею говорив, та думав що може розмова якось допоможе їм примиритися. Хто був у тому будинку у той день точно не знає, оскільки у будинку багато кімнат і він міг просто когось не побачити. Щодо подій 19 лютого 2021 року нічого не знає. Причини сварки не знає, та хто був ініціатором теж. Найчастіше ОСОБА_2 швидко починає скандал та починає ображати.

Згідно зі статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою, другою статті 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення. Ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до пунктів 1, 14 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд, заслухавши пояснення особи, відносно якої складено протоколи про адміністративні правопорушення, захисника, потерпілих, свідків, вивчивши матеріали адміністративних справ, дослідивши наявні у справах докази у їх сукупності, вважає відсутнім факт наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частинами першою та другою статті 173-2 КУпАП з огляду на таке.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

Згідно статті 252 КУпАП докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Як убачається з матеріалів справ, постановами Вишгородського районного суду від

3 березня та 20 квітня 2021 року матеріали відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень передбачених частиною першою, другою статті 173-2 КУпАП поверталися для належного оформлення, проте недоліки усунуті не були.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є колишнім подружжям, які на час складання протоколів про адміністративне правопорушення та на момент розгляду справи, проживають за однією адресою.

З доданих до матеріалів справи доказів убачається, що протоколи стосовно

ОСОБА_1 складено у зв`язку із з`ясуванням відносин між колишнім подружжям, а не у зв`язку з вчиненням насильства в сім`ї з боку ОСОБА_1 , тоді як вчинення насильства в сім`ї передбачає активні дії однієї особи по відношенню до іншої. Взаємні образи під час сварки не можуть мати характер психологічного насильства.

Як убачається із заяви ОСОБА_2 , яка міститься у матеріалах справи, вона просить медичні довідки, які додані до адміністративної справи до уваги не приймати, при цьому просить притягнути до адміністративної відповідальності.

Як убачається із матеріалів наданих у судовому засіданні між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 склалися неприязні стосунки та протягом тривалого часу, починаючи з

2020 року, мають місце постійні сварки та вони кожен окремо викликають працівників поліції, звертаються до правоохоронних органів із заявами про вчинення кожним неправомірних дій.

Пояснення, надані у судовому засіданні сторонами конфлікту є протилежними. Діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , будучи заручниками ситуації, мають різні показання та кожен з них прийняв сторону батька, матері відповідно.

Таким чином відповідно до змісту протоколів про адміністративне правопорушення та встановлених обставин справи має місце з`ясування особистих стосунків колишнього подружжя, яке за своєю суттю не охоплюється диспозицією статті 173-2 КУпАП та не є об`єктивною стороною вказаного правопорушення, за яке особа відповідно може бути притягнутою до адміністративної відповідальності.

Доказів того, що домашнє насильство вчинено щодо ОСОБА_3 у матеріалах справи відсутні та у судовому засіданні не встановлено. Крім того, у матеріалах справи відсутня заява ОСОБА_3 про вчинення відносно неї домашнього насильства, при цьому, міститься заява ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно частини другої статті 62 Основного Закону, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (пункт 43 рішення від 14 лютого

2008 року у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

З огляду на встановлені під час розгляду справи обставини, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою, другою статті 173-2 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку про недоведеність у діях ОСОБА_1 складу вказаних адміністративних правопорушень, а тому провадження у справі підлягає закриттю з підстав, передбачених пунктом 1 статті 247 КУпАП.

Керуючись статтями 173-2, 247, 280, 283, 284, 285, 287 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

об`єднати в одне провадження адміністративні справи № 363/868/21 (провадження 3/363/1256/21) та № 363/1598/21 (провадження 3/363/1255/21) щодо ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою і частиною другою статті 173-2 КУпАП та присвоїти № 363/868/21 (провадження 3/363/1256/21).

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою та другою статті 173-2 КУпАП закрити з підстав, передбачених пунктом 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.П. Лукач