3/441/847/2021 441/1490/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18.10.2021 р. суддя Городоцького районного суду Львівської області Ференц О.І., розглянувши матеріали справи, що надійшли з Відділення поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, -

за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

11.07.2021 року близько 00 год. 10 хв. на вулиці Самбірська, 24 в м. Комарно Львівської області ОСОБА_1 керував автомобілем марки Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, координації рухів, почервоніння очей, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав та пояснив, що дійсно в цей день рухався на своєму автомобілі містом Комарно, проте у нього зламався транспортний засіб, а тому він здійснив вимушену зупинку на узбіччі дороги. Після цього він подзвонив до свого знайомого і попросив приїхати,щоб відтягнути автомобіль на сервіс. Очікуючи на товариша він дійсно пив алкоголь, проте в такому стані транспортним засобом не керував. Захисник ОСОБА_1 адвокат Швець Д.Ю., подав письмове клопотання про закриття провадження у справі з наступних підстав. В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані сп`яніння, як і докази того, що він був зупинений працівниками поліції. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП. Перебування ОСОБА_1 неподалік припаркованого автомобіля не є доказом вчинення останнім адмінправопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, оскільки ця обставина не доводить факту керування транспортним засобом.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що був в автомобілі ОСОБА_1 11.07.2021р. близько півночі. В них дійсно поламався автомобіль і вони просто сиділи в салоні такого. Коли під`їхали патрульні, автомобіль вже був на узбіччі. На запитання суду чи після зупинки ТЗ і до моменту приїзду патрульної поліції ОСОБА_1 вживав алкоголь свідок заперечив.

Згідно з вимогами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За положеннями ст.252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проаналізувавши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 098954 від 11.07.2021р., письмовими поясненнями свідків. Викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини підтверджуються також відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, на яких зафіксовано, що працівниками поліції запропоновано ОСОБА_1 у встановленому законом порядку пройти огляд на стан сп`яніння у зв`язку із виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння, проте останній відмовився.

Суд не вбачає підстав для закриття справи у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки викладені у клопотанні обставини спростовуються вищенаведеними доказами у справі. Зокрема, на першому та другому файлах відеозапису зафіксовано, як працівник патрульної поліції вказує ОСОБА_1 на те, що той здійснює керування ТЗ на дальньому світлі фар, при цьому ОСОБА_1 із вказаним погоджується двічі, тим самим визнаючи, що керував транспортним засобом на момент його зупинки працівниками поліції. На третьому файлі відеозапису ОСОБА_1 запитують куди він їхав, на що останній відповів, що з м. Комарно до іншого населеного пункту (нерозбірлива назва). Більше того, ОСОБА_1 штучно ускладнював поліцейським процедуру проведення огляду, невірно дихав у трубку «Драгер», що унеможливило належно проведення огляду за допомогою спеціального технічного приладу. Пояснення ОСОБА_1 суперечливі і не послідовні, він стверджував, що автомобіль поламався і його потрібно було буксирувати іншим транспортним засобом, проте на відеозаписах погоджувався їхати у медичний заклад виключно на своєму автомобілі. З огляду на це розцінюю пояснення ОСОБА_1 як такі, що дані ним з метою уникнути адміністративної відповідальності за вчинене, жодних доказів на підтвердження сказаного ним у судовому засіданні надано не було, свідок ОСОБА_2 жодним чином не спростував викладеного у протоколі, навіть навпаки, заперечив факт вживання ОСОБА_1 алкоголю після зупинки транспортного засобу у звязку з поломкою на узбіччі.

Поведінку ОСОБА_1 в частині відмови виходити з автомобіля і проїхати у медичний заклад, вимоги про негайне повернення йому документів, після чого він погодиться їхати у медичний заклад на своєму автомобілі тощо, суд розцінює як відмова від проходження у визначеному законом порядку огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння. Поліцейські діяли у даному випадку згідно вимог чинного законодавства, ст.266 КУпАП дозволяє їм відсторонювати осіб, у яких є ознаки алкогольного сп`яніння, від керування транспортними засобами, що і мало місце у даному випадку.

В продовження, як зазначив у своїй постанові Касаційний адміністративний суд у складі ВС у справі № 404/4467/16-а від 20.02.2019р., саме по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Разом з тим, відповідно до п.1.10 Загальних положень ПДР під «стоянкою» слід розуміти припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

З огляду на наведене, стоянка автомобіля є потенційною складовою будь-якого його руху. Більше того, кожній стоянці транспорту передує його рух. Таким чином, посилання ОСОБА_1 на те, що він не керував своїм автомобілем в той момент, коли під`їхали працівники патрульної поліції, жодними доказами не підтверджене, а паркування автомобіля на вулиці в м. Комарно не спростовує того факту, що останній здійснював керування транспортним засобом, після чого відмовився в присутності двох свідків від проходження огляду для визначення стану спяніння. Жодних доказів на підтвердження того, що його автомобіль був несправний в цей день, ОСОБА_1 також не надано.

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою, є належними та допустимими, та такими в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При обранні виду адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, приходжу до висновку, що необхідним та достатнім є такий вид адміністративного стягнення як штраф у розмірі, що передбачений санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, з позбавленням права керування транспортними засобами.

Крім того, в силу ст.4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 справляється судовий збір, що становить 454 грн..

Керуючись ст.40-1, ч.1 ст.130, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення у виді адміністративного арешту.

Суддя О.І. Ференц