Провадження №: 3/755/8874/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" листопада 2021 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Дзюба О.А, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшли матеріали про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як убачається з даних, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 09.09.2021 року серії ААБ №220740 водій ОСОБА_1 09.09.2021 року об 11:30 годині по вул. Жмаченка керував транспортним засобом «Рено» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, яка не відповідає обстановці, зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, зазначив, що під час зупинення його автомобіля працівниами поліції в стані наркотичного сп`яніння не перебував, щодо наявності ознак сп`яніння заперечував, зазначив, що ці ознаки були формально вказані в протоколі. Працівниками поліції йому було повідомлено, що він має право відмовитися від проходження медичного огляду, проте наслідків такої відмови та взагалі будь-яких прав і обов`язків йому роз`яснено не було. На його думку, відмова пройти огляд на стан сп`яніння була спровокована поліцейським, який повідомив йому про можливість відмовитися та достовірно знав наслідки, передбачені санкцією ч.1 ст.130 КУпАП. Крім того, зауважив, що йому не було повідомлено про його право подати письмові пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від проходження огляду.

Вислухавши пояснення особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, вивчивши матеріали справи, дослідивши навні в справі докази суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Із відеозапису, який долучено до протоколу, вбачається, що на пропозицію поліцейського пройти огляд з метою виявлення стану сп`яніння у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 погодився, неодноразово зазначивши, що не вживав наркотичні засоби та пояснив, що хоче порадитися з адвокатом. Також, із відео вбачається, що працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що останній може відмовіитися від проходження огляду, проте не роз`яснив наслідки відмови, зазначивши, що це є його правом.

З метою з`ясування дійсних обставин справи судом неодноразово було здійснено виклик працівників поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення. На виклик суду працівники поліції не з`явилися, додаткових пояснень не надали.

Суд, надаючи оцінку поясненням свідків, які містяться в матеріалах справи, зауважує, що дані пояснення свідків є неконкретними і формальними, оскільки вони складені не власноручно, а шляхом дописування у вже підготовлений надрукований текст анкетних даних свідків.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, за змістом вказаної норми, поліцейський зобов`язаний проінформувати водія про наявність у нього ознак сп`яніння, висловити чітку вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, і у разі незгоди водія його пройти, скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На переконання суду, відмова пройти огляд на стан сп`яніння була спровокована поліцейським, який повідомив ОСОБА_1 про його право відмовитися від огляду, не роз`яснивши наслідки такої відмови, в той час, як поліцейському достовірно були відомі наслідки, передбачені санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначені дії створили у ОСОБА_1 враження стосовно правомірності його дій, чим спонукали відмовитися від проходження огляду у встановленому законом порядку і спровокували вчинення ним адміністративного правопорушення.

Вказані дії є неприпустимими для представника влади, оскільки поліцейський відповідно до покладених на нього завдань згідно з п.1 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» першочергово здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст.19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно із ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Оскільки під час розгляду справи судом встановлено, що докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення відсутні, а згідно із ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, оцінивши наведені особою, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, доводи, дослідивши усі наявні у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки обставини скоєння адміністративного правопорушення, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджені у судовому засіданні.

Згідно із п.1 ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, дотримуючись завдань КУпАП, суд вважає за необхідне закрити дану справу за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В свою чергу, суд враховує, що Законом України «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями) та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, суд не вбачає підстав для звернення судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 130, 247,283-285 КпАП України, -

У Х В А Л И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського Апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з часу набрання нею законної сили.

Суддя: О.А.Дзюба