Справа № 605/43/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

"10" березня 2021 р. Суддя Підгаєцького районного суду Тернопільської області Горуц Р.О. розглянувши матеріали, які надійшли від Підгаєцького відділення поліції Бережанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянки України,

з середньою спеціальною освітою,

працюючої продавцем промислових товарів у ПП ОСОБА_2 ,

проживаючої в

АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ 058067 від 05 січня 2021 року, ОСОБА_1 , у вищевказаний день близько 16 год. 00 хв., перебуваючи на своєму робочому місці, обслуговувала покупців без засобів індивідуального захисту, зокрема распіратора або захисної маски, що закриває ніс та рот, чим порушила пп.3 п.14 Постанови КМУ від 09.12.2020 року №1263, тобто вчинила правопорушення за ч.1 ст.44-3 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, свою вину не визнала та пояснила, що коли в магазин зайшли дві людини без масок, вона зробила їм зауваження вдягнути маски, однак, вони не відреагували, при цьому в той час у магазин зайшли працівники поліції.

У відповідності до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Змістом ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Частина 1 статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення носить бланкетний характер, оскільки наведена диспозиція відсилає до Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", інших актів законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

У відповідності до абзацу 6 п.9 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 року №1376, зареєстрованої в Міністерстві Юстиції України 01.12.2015 року №1496/27941 (далі Інструкція) графа дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Відповідно до принципу точності теорії кваліфікації адміністративних правопорушень зазначається, що діяння кваліфікується за статтею Кодексу України про адміністративні правопорушення або іншими нормативно-правовими актами, які встановлюють адміністративну відповідальність. При кваліфікації правопорушення уповноважена особа повинна найбільш точно описати його ознаки. Здійснення кваліфікації правопорушення передбачає вказівку на статтю Кодексу України про адміністративні правопорушення, а якщо стаття містить у собі частину чи пункт то й на відповідну частину або пункт.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ 058067 від 05 січня 2021 року, працівник поліції, який склав вищевказаний протокол, посилається на порушення ОСОБА_1 вимог пп.3 п.14 Постанови КМ України №1263 від 09 грудня 2020 року. Однак, в законодавстві України взагалі відсутня Постанова КМ України №1263 від 09 грудня 2020 року. Можливо, у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення малось на увазі порушення вимог абз.3 пп.14 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції чинній на час вчинення адміністративного правопорушення), який передбачав заборону на території України на період дії карантину діяльність суб`єктів господарювання, у яких обслуговуються покупці без одягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, однак у протоколі цього не зазначено.

З огляду на це, при складенні протоколу про адміністративне правопорушення від 05 січня 2021 року щодо ОСОБА_1 порушено вимоги ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення України, а саме не визначено нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

У відповідності до положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах Малофєєва проти Росії (Malofeyeva v. Russia, рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та Карелін проти Росії (Karelin v. Russia заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Виходячи зі змісту ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення, як підстава для притягнення особи до відповідальності та один із засобів доказування у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Оскільки справи про адміністративні правопорушення розглядаються судом в межах протоколу про адміністративне правопорушення, тому суддя не вправі виходити за межі зазначеної у протоколі суті адміністративного правопорушення та його кваліфікації в сторону погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи зміст вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення, працівником поліції при його складанні було допущено неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, суд не має права звинувачувати ОСОБА_1 в правопорушенні, яке їй не інкримінувалось згідно протоколу про адміністративне правопорушення, тобто виконувати функцію обвинувачення, а зобов`язаний закрити провадження у справі на підставі ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Як видно з пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, які додані до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 пояснила, що перебувала на своєму робочому місці в магазині, коли зайшли покупці, яких вона попередила, що без засобів індивідуального захисту обслуговувати їх не буде, але покупці не звернули на це увагу, після чого зайшли працівники поліції.

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували слова особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в матеріали справи немає.

Вина ОСОБА_1 , як обов`язкова ознака складу будь-якого адміністративного правопорушення, у тому числі й передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, матеріалами справи жодним чином не доведена, в розумінні ст.251 КУпАП.

Відповідно до пункту 15 Розділу 2 Інструкції до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Також, будь-які належні та допустимі докази того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності є суб`єктом господарської діяльності (фізичною особою підприємцем), чи то продавцем, а також, що ОСОБА_1 здійснювала обслуговування покупців, які не були одягнуті у засоби індивідуального захисту (маски, або распіратори), у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, відсутні.

Пояснення покупців, які знаходились у приміщенні магазину, у матеріалах справи, відсутні.

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 44-3 КУпАП, є безпідставним та таким, що свідчить не про охорону правопорядку та запобігання поширенню пандемії COVID - 19, а про намагання покращити показники своєї роботи, шляхом оформлення безпідставних адміністративних матеріалів.

Відповідно до п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що даний адміністративний матеріал було оформлено без обгрунтованих на те підстав, а тому провадження у цій справі слід закрити, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 44-3 ч.1, 221, 245, 247 п.1, 251, 252, 268, 280, 283, 284 ч.1 п.3,ч.2 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП провадженням закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Підгаєцький районний суд Тернопільської області.

Суддя: Р. О. Горуц