Справа № 308/214/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
12.04.2021 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 лютого 2020 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України,
Постановлено стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.
Згідно постанови, 29 грудня 2019 року о 05 год. 20 хв. по вул. Грибоєдова, 20 у м. Ужгород, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «BMW X5», д. н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння кінцівок рук, нечітка мова), і від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР) і скоїв передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною. Посилається на те, що судом першої інстанції були порушені його процесуальні права, оскільки справу розглянуто без його участі. Стверджує, що факт перебування його в стані алкогольного сп`яніння належним чином не доведений і в його діях відсутній склад передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. Зазначає, що наявні в матеріалах справи письмові пояснення свідків не можуть братися судом до уваги, оскільки містяться на попередньо підготовленому працівниками поліції бланку, який вже містив заповнені графи щодо суті правопорушення та зміст пояснення, а для перевірки таких пояснень вказані свідки до суду не викликались і судом не допитувались. Посилається і на те, що працівниками поліції порушено вимоги ст. 266 КУпАП. Вказує і на те, що незадовго до моменту його зупинки працівниками поліції 05 год. 20 хв. він прокинувся та їхав у м. Львів по справах, у зв`язку з чим, із раннім початком дня і без достатнього сну його зовнішні ознаки могли бути схожі на такі як у людини, яка перебуває в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Разом із тим, зазначає, що строк на апеляційне оскарження ним пропущено з поважних причини, оскільки справа розглянута без його участі, копія оскаржуваної постанови йому не надсилалась, а про наявність такої йому стало відомо після того, як його представник 05.03.2020 ознайомився з матеріалами справи та отримав копію судового рішення. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 та адвоката Бойка Б. Б., неявка яких, із огляду на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги, що ОСОБА_1 та адвокат Бойко Б. Б. належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, будь-яких заяв про відкладення апеляційного розгляду та відомостей про поважність причин неявки не подавали, що апеляційний розгляд справи неодноразово (10.04.20, 04.08.20, 02.12.20) відкладався за клопотаннями сторони захисту.
Приймаючи рішення про поновлення пропущеного на оскарження судового рішення строку апеляційний суд бере до уваги такі факти та обставини.
Так, із матеріалів справи вбачається, що розгляд справи відбувся і судове рішення прийнято за відсутності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Бойко Б. Б.. При цьому, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 чи його представнику в передбачений ч. 1 ст. 285 КУпАП трьохденний строк вручена чи направлена копія оскаржуваної постанови від 14.02.2020. Як убачається з матеріалів справи, адвокат Бойко Б. Б. ознайомився із матеріалами справи та отримав копію оскаржуваної постанови 05.03.2020 (а. с. 13), а ОСОБА_1 така направлена 16.03.2020 (а. с. 17). Тому, апеляційний суд вважає, що доводи сторони захисту про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, є слушними, такими, що не спростовані наявними у матеріалах справи доказами й заслуговують на увагу.
Тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються обґрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу поважними, у зв`язку з чим, строк на апеляційне оскарження судового рішення поновлюється.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.
Апеляційний суд, з огляду на положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.
Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 363966 підтверджено, що 29 грудня 2019 року о 05 год. 20 хв. по вул. Грибоєдова, 20 у м. Ужгород, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «BMW X5», д. н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння кінцівок рук, нечітка мова), і від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. З указаного протоколу також убачається, що такий складено у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , і що ОСОБА_1 відмовився від підпису протоколу, отримання його копії та надання будь-яких пояснень (а. с. 1, 2).
З наявних у матеріалах справи письмових пояснень громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , убачається, що вони були запрошені працівниками патрульної поліції в якості свідків при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ст. 130 КУпАП, і у їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та в закладі охорони здоров`я (а. с. 3, 4).
З розписки ОСОБА_1 від 29.12.2019 вбачається, що останній підтвердив факт залишення транспортного засобу марки «BMW X5», д. н. з. НОМЕР_1 , на зберігання по вул. Грибоєдова, 20 у м. Ужгород, тобто на місці зупинки транспортного засобу (а. с. 5).
З копії постанови серії ДПО18 № 763190 убачається, що 29.12.2019 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, зокрема за те, що 29.12.2019 о 05 год у м. Ужгород по вул. Собранецька, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «BMW X5», д. н. з. НОМЕР_1 , при повороті ліворуч на вул. Грибоєдова, не ввімкнув відповідний покажчик повороту ліворуч, чим порушив вимоги передбачені п. 9.2 б ПДР (а. с. 6).
Викладені в складеному щодо ОСОБА_1 протоколі за ч. 1 ст. 130 КУпАП дані підтверджуються і наявним у матеріалах справи відеозаписом із місця події (а. с. 7).
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, і зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР, та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що поліцейський ОСОБА_4 був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що поліцейський ОСОБА_4 при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Крім того, під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено й даних про те, що у гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були залучені в якості свідків відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема, у відмові від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці події, так і в закладі охорони здоров`я, такі дані в матеріалах справи також відсутні й до апеляційної скарги таких також не додано.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів чи інших дій, які призвели до примусової відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції було порушено його процесуальні права, оскільки справу розглянуто без його участі, - апеляційний суд відхиляє як такі, що жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.9 «а» ПДР та не свідчать про відсутність у його діях складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, а також не свідчать про порушення його права на захист.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд бере до уваги те, що: відповідно до вимог чинного КУпАП розгляд справи без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не є безумовною підставою для скасування судового рішення; стороні захисту було відомо про наявність у провадженні Ужгородського міськрайонного суду справи щодо ОСОБА_1 , у тому числі й про розгляд справи 14.02.2020, про що свідчать наявне в матеріалах справи відповідне повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 10); факт розгляду справи без участі сторони захисту враховано апеляційним судом як одну з підстав для поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження судового рішення; сторона захисту не з`явилась на розгляд справи й до апеляційного суду, чим самостійно позбавила себе можливості захищати свої інтереси в суді, зокрема надати пояснення, подати свої докази та висловити свою думку з приводу справи.
При оцінці доводів про порушення прав ОСОБА_1 , передбачених ст. 268 КУпАП, у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції у відсутності ОСОБА_1 і позбавлення його можливості надавати пояснення та докази у провадженні, апеляційний суд також зазначає, що ці доводи у даному випадку не є підставою для скасування постанови судді, оскільки за наявної сукупності наведених доказів, відсутність ОСОБА_1 у судовому засіданні ніяк не вплинула на доведеність його вини у вчиненому правопорушенні та на законність накладення на нього адміністративного стягнення.
Як такі, що не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР, тобто відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, за що також передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння належним чином не доведений і в його діях відсутній склад передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що з відеозапису із місця події вбачається наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, і при цьому, ОСОБА_1 не заперечував, що перед тим як сісти і керувати автомобілем вживав алкоголь.
Доводи апеляційної скарги про те, що наявні в матеріалах справи письмові пояснення свідків не можуть братися судом до уваги, оскільки містяться на попередньо підготовленому працівниками поліції бланку, який вже містив заповнені графи щодо суті правопорушення та зміст пояснення, а для перевірки таких пояснень вказані свідки до суду не викликались і судом не допитувались, - апеляційний суд не бере до уваги й відхиляє, оскільки в ході апеляційного розгляду не встановлено факту можливої обмови ОСОБА_1 свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , і при цьому, апеляційний суд не вбачає необхідності перевірки письмових пояснень вказаних свідків шляхом їх допиту в ході судового розгляду справи.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції порушено вимоги ст. 266 КУпАП, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та повністю спростовуються наявними в матеріалах справи та наведеними вище доказами.
Із урахуванням наведеного вище, як такі, що не спростовують встановленого факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що незадовго до моменту його зупинки працівниками поліції 05 год. 20 хв. він прокинувся та їхав у м. Львів по справах, у зв`язку з чим, із раннім початком дня і без достатнього сну його зовнішні ознаки могли бути схожі на такі як у людини, яка перебуває в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.
Зважаючи на викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктами 2.5 ПДР та, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, і є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення буде сприяти досягненню основної мети виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Тому, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана ОСОБА_1 апеляційна скарга, доводи якої є безпідставними й не спростовують висновків суду першої інстанції, без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлялось, і при цьому, ОСОБА_1 , не з`являючись на розгляд справи до місцевого та апеляційного суду позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати пояснення у їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя І. В. Стан