№ 3/755/8559/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2021 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В., розглянувши справу, що надійшла з Управління патрульної поліції в м. Києві про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 206810, ОСОБА_1 , 28 серпня 2021 року, о 01 годині 33 хвилини, у м. Києві, на перехресті пр-ту Визволителів з вул. Будівельників, керував автомобілем «Mercedes-Benz GLE350D», д/н НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди ОСОБА_1 проводився у встановленому законом порядку на нагрудну боді-камеру № 401, із застосуванням спеціально-технічного пристрою алкотестер «Драгер» № ARHK-0501, чим порушив п. 2.9 а ПДР України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, заявив клопотання про закриття провадження відносно нього у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, мотивуючи його тим, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП, було порушено норми матеріального та процесуального права, а саме: внесено додаткові відомості у протокол після його складання, зокрема, в графі додатки до протоколу - інспектор додатково вніс відомості щодо вручення йому направлення і долучив саме направлення, хоча в його копії протоколу про направлення не зазначено, оскільки таке йому не видавалося; грубо порушено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року; наявні чотири відеофайли, які частково відображають події та не є безперервними, а свідки відсутні взагалі, як і відсутня фіксація доказів щодо керування транспортним засобом, а також, порушення ПДР України; у протоколі не зазначені ознаки алкогольного сп`яніння, як того вимагає Інструкція та містять суперечливі дані у протоколі та відеозаписі.

По-перше, оригінал протоколу про адміністративне правопорушення, який міститься в матеріалах справи та копія даного протоколу, виданого йому поліцейськими, містять суттєві розбіжності, зокрема, у копії протоколу відсутнє посилання на додаток у вигляді направлення на проходження огляду на стан сп`яніння, хоча, в оригіналі протоколу таке посилання наявне. Зокрема, у зв`язку з його незгодою з результатами огляду, поліцейські не пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі та направлення на огляд не виписувалося і це чітко вбачається з відеозапису, на якому працівник поліції ознайомлює його зі змістом протоколу та вказує, що до протоколу додаються - боді-камера, розписка, чек драгеру і акт огляду (відеозапис - 02:11:08). Вказане свідчить про те, що саме направлення було заповнено після складення протоколу та дані про нього були пізніше дописані працівниками поліції у протокол. Крім того, у самому направленні зазначено заклад охорони здоров`я - КМЛНК «Соціотерапія», а далі по тексту в різних графах - не доставлявся. З відео також вбачається, що до медичного закладу він не доставлявся, хоча, поліцейські були зобов`язані це зробити як самостійно так і на його вимогу.

Відповідно до п. 7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1376, передбачено, що не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої складено.

Тобто, унесення додаткових відомостей до протоколу про адміністративне правопорушення після його складання є грубим порушення норм законодавства та як наслідком є визнання такого доказу недопустимим.

По-друге, після проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння на приладі «Драгер» він не погодився з його результатами, а пройти обстеження на виявлення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі поліцейські йому не пропонували, а його відповідне клопотання було відхилено та останні пояснили йому, що їм достатньо даних «Драгера» та склали протокол, чим було порушено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 та Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 р. № 1103. Порушення вимог вказаного Порядку, вбачається, зокрема, з відеозапису, долученого до матеріалів справи, на якому зафіксовано його незгоду з результатами "Драгера" (відеозапис - 01:32:16) та те, що поліцейські у зв`язку з незгодою, не пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, а одразу, після його, незгоди склали протокол. Крім того, про обставину незгоди з результатом огляду ним було зазначено і в самому протоколі про адміністративне правопорушення.

По-третє, долучений до матеріалів справи відеозапис, не є безперервним, містить чотири відео файли, а свідки, при цьому, не залучались. Відеозапис розпочинається з моменту, коли він вже проходить огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер».

По-четверте, із наявного у матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що відсутня відеофіксація факту керування ним транспортним засобом, а також, відсутня відеофіксація порушення ним ПДР України, зокрема, відсутні свідки. При цьому, у матеріалах справи відсутня постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності, а з відеозапису вбачається, що поліцейські не змогли однозначно пояснити причину проведення огляду, вказуючи, при цьому, що зараз дуже багато машин викрадають (відеозапис - 01:31:29), з посиланням на п. 4 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Однак, на його прохання надати докази перебування транспортного засобу у розшуку, працівники поліції категорично відмовилися.

Отже, у поліцейських взагалі були відсутні підстави для проведення огляду на стан сп`яніння, а обставини, що зазначені в протоколі про керування ним транспортним засобом спростовуються вищезазначеним відеозаписом, оскільки на ньому відсутній момент керування транспортним засобом та момент його зупинки, що підтверджує те, що він не керував транспортним засобом, а лише перебував у ньому.

По-п`яте, у протоколі про адміністративне правопорушення працівниками поліції не зазначено жодних ознак алкогольного сп`яніння, які стали підставою вважати, що він перебував у стані сп`яніння, внаслідок чого, був проведений огляд на стан сп`яніння, що є порушенням п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735. Згідно ж наявного у матеріалах справи відеозапису, оголошення йому ознак алкогольного сп`яніння, відбулося після проходження ним огляду за допомогою приладу «Драгер». Так, оголошення ознак алкогольного сп`яніння відбулося о 01:31:13, а проходження огляду на стан сп`яніння розпочинається о 01:23:37. До того ж, поліцейський не зміг однозначно пояснити, які саме ознаки алкогольного сп`яніння у нього наявні. На його запитання, яким чином поліцейський міг встановити, що у нього порушена координація рухів, якщо він протягом усього часу сидів в автомобілі, лише відповів, що так вони побачили (01:31:20 відеозапису).

По-шосте, при складанні протоколу йому не були роз`яснені його права, відповідно до ст. 268 КУпАП України, що вбачається з відеозапису. Більше того, дані, що зазначені в протоколі щодо години складення протоколу та години вчинення правопорушення суперечать даним відеозапису, доданим поліцейськими до матеріалів справи. Так, згідно протоколу, година його складення - 01 год. 46 хв., згідно ж відеозапису - працівники поліції починають складати протокол о 01 год. 32 хв. Також, згідно протоколу, година, коли, на думку поліцейських, він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння - 01 год. 33 хв., згідно ж відео, запис розпочинається з 01 год. 23 хв., при цьому, з моменту, коли вже проводиться огляд за допомогою приладу «Драгер». Тому, очевидним є те, що він жодним чином не міг керувати транспортним засобом о 01 год. 33 хв.

Таким чином, вбачається відсутність у матеріалах справи належних, допустимих та достатніх у своїй сукупності доказів, які б підтверджували наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Зокрема, на підтвердження своїх пояснень, надав для долучення до матеріалів справи копію протоколу серії ААБ № 206810 від 28.08.2021 року, яка була йому вручена безпосередньо на місті складання.

Крім того, у судовому засіданні, за участю ОСОБА_1 було переглянуто відеозапис з нагрудної камери поліцейського, що був долучений до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Однак, у супереч вимогам ст. 251 КУпАП, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що саме особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, керувала автомобілем, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Крім того, приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), беручи до уваги передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення, виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Зокрема, згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Відповідно до ч. ч. 2, 5 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з п. 7 розділу І та п. 22 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я). Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що після проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння на приладі «Драгер» він не погодився з його результатами, а пройти обстеження на виявлення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі поліцейські йому не пропонували та останні пояснили йому, що їм достатньо даних «Драгера» та склали протокол про адміністративне правопорушення.

Крім того, як вбачається з переглянутого в судовому засіданні відеозапису із нагрудної камери поліцейського, що був долучений до матеріалів справи, ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», однак, з результатами такого огляду останній не погодився. У свою чергу, працівники патрульної поліції, у разі незгоди з результатами огляду на місці зупинки, не запропонували ОСОБА_1 проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у лікаря-нарколога, зокрема, не роз`яснили останньому про його право самостійно протягом двох годин звернутися до медичного закладу для проходження огляду. Окрім того, працівники патрульної поліції взагалі не роз`яснили ОСОБА_1 його права та обов`язки, що не спростовує пояснення, надані ОСОБА_1 у судовому засіданні. Зокрема, із протоколу про адміністративне правопорушення також вбачається, що ОСОБА_1 у графі - пояснення особи, також вказував, що не згоден.

Відповідно до п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 р. № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Зокрема, згідно з п. 7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1376, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Як вбачається з наданої ОСОБА_1 копії протоколу серії ААБ № 206810 від 28.08.2021 року, що була видана йому відразу на місті після його складання, у ній відсутня відмітка про те, що до протоколу додається направлення на огляд, однак, як вбачається з оригіналу даного протоколу, така відмітка наявна, що вказує на порушення вищевказаної Інструкції та вказує на те, що у порушення вимог зазначеного вище Порядку, ОСОБА_1 не було направлено для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Крім того, ця обставина підтверджується і переглянутим у судовому засіданні відеозаписом, на якому поліцейський чітко зазначає, що саме долучається до протоколу, однак, про направлення взагалі не йдеться мова, що підтверджує та не спростовує пояснення з цього приводу ОСОБА_1 .

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Однак, у порушення вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП, матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом.

Крім того, згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 року № 1026, включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Відповідно до ч. 1 розділу VII вищезазначеної інструкції, під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; 3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції.

Крім того, згідно п. 3.5 Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НРУ від 03 лютого 2016 року № 100, після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора), все спілкування повинне бути записано безперервно.

Однак, як вбачається з переглянутого у судовому засіданні відеозапису із нагрудної камери поліцейського, який долучений до матеріали справи, відео не є безперервним, містить чотири відеофайли, починається вже з моменту проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», не містить, а ні моменту керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Mercedes-Benz GLE350D», д/н НОМЕР_1 , а ні моменту його зупинки.

Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом о 01 годині 33 хвилини, однак, як вбачається з вищезазначеного відеозапису, вже о 01 годині 23 хвилини ОСОБА_1 проходить огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», що суперечить обставинам, викладеним у протоколі.

У зв`язку з викладеним, слід зазначити, що відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно встановити або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись, на що звертав свою увагу Пленум Верховного Суду України в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.).

З огляду на викладене вище, суд зазначає, що оскільки діючим Кодексом України про адміністративне правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з невстановленістю достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді, то в даному випадку, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , надані у судовому засіданні, які не спростовуються наданими матеріалами, а, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП, вивчивши наявні докази в їх сукупності, необхідно провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Так, п. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Крім того, відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Зокрема, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 130, 245, 247, 251-252, 256, 266, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: