ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/548/21 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч.1 ст.173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І., розглянувши 08 жовтня 2021 р. в м. Тернополі з участю особи, що притягується до адмінвідповідальності, - ОСОБА_1 , його захисника Свірського Т. В. та потерпілої ОСОБА_2 справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , такого, що працює експедитором,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень в дохід держави.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 454 грн. на користь держави.

Згідно з постановою суду ОСОБА_1 10 червня 2021 року о 19 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння по АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме словесно ображав дружину нецензурною лексикою, штовхав її, намагався кинути, заламував руки, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психічному здоров`ю. Вказані дії вчиненні ОСОБА_1 в присутності малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Свірський Т. В. просить постанову місцевого суду скасувати, провадження у адміністративній справі за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити за відсутністю у діях його підзахисного складу правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на відсутність будь-яких доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Вказує, що, приймаючи рішення, суд першої інстанції належним чином не з`ясував усі обставини справи, взявши до уваги свідчення потерпілої, яка є зацікавленою особою та не надав належну оцінку показанням ОСОБА_1 .

Наголошує на тому, що наявні у матеріалах справи, рапорти, протоколи, заяви не є доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, а є лише документами, в яких органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення, формально описано суть правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Свірського Т. В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених в ній підстав, потерпілу ОСОБА_2 , яка просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до статей 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обставинам, зазначеним в протоколі про адміністративне правопорушення, з урахуванням наявних в матеріалах справи письмових доказів суддя місцевого суду дав об`єктивну та належну оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що також перевірено в суді апеляційної інстанції.

Так, згідно диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року №2229-VIII (далі Закон) визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно із п.п. 14, 17 ч. 1 статті 1 даного Закону передбачено, що психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п. 2 ч. 1 даного Закону дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.

Відповідно до вимог ст. 22 вказаного закону, постраждала дитина має всі права постраждалої особи, реалізація яких забезпечується з урахуванням найкращих інтересів дитини, її віку, статі, стану здоров`я, інтелектуального та фізичного розвитку.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 його вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вона підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема:

- протоколами про адміністративні правопорушення серії ВАБ №474344 від 10.06.2021 та серії №473488 від 10.06.2021, з яких вбачається, що ОСОБА_1 вчиняв щодо своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме: словесно ображав дружину нецензурною лексикою, штовхав її, намагався кинути, заламував руки, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психічному здоров`ю. Вказані дії вчинені ОСОБА_1 в присутності малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- заявою ОСОБА_2 від 10.06.2021, згідно якої вона просить притягнути до відповідальності її чоловіка, ОСОБА_1 , оскільки останній вчиняє відносно неї домашнє насильство фізичного та психологічного характеру;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 10.06.2021, з яких вбачається, що вона проживає разом із чоловіком ОСОБА_1 та їхнім малолітнім сином за адресою: АДРЕСА_1 . 10 червня 2021 року близько 19 год. 00 хв. її чоловік вчинив відносно неї домашнє насильство, а саме виражався нецензурною лайкою, ображав, штовхав її, намагався кинути, заламував руки. ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння;

- рапортом інспектора-чергового Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Настин В. В. від 10.06.2021 року, відповідно до якого 10.06.2021 року надійшло повідомлення від ОСОБА_2 про те, що її чоловік, ОСОБА_1 , за місцем їхнього проживання вчиняє домашнє насильство. Заявницею написано заяву, пояснення. По даному факту проводиться перевірка;

- рапортом інспектора СПДН ВП ПП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області лейтенанта поліції А. Гончарука від 10.06.2021, згідно з яким під час несення служби в складі екіпажу Поліна спільно з інспектором сектору протидії домашньому насильству відділу превенції патрульної поліції Тернопільського районного управління Головного управління Національної поліції лейтенантом поліції Гуменюком М. М. на лінію 102 надійшов виклик громадянки ОСОБА_2 , яка повідомила, що її чоловік, ОСОБА_1 , за адресою їхнього проживання: АДРЕСА_1 , 10.06.2021 близько 19 год. 00 хв. вчинив відносно неї домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, а саме ображав її нецензурною лексикою, шарпав, намагався кинути на землю, заламував руки. Все це відбувалось в присутності їхнього малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За вказаною адресою була виявлена заявниця та її чоловік, ОСОБА_1 , який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, поводив себе неадекватно та агресивно по відношенню до своєї дружини та працівників поліції. ОСОБА_1 вибіг на балкон квартири АДРЕСА_3 (8 поверх), переліз через перила балкону та, спускаючись між поверхами, кричав, що покінчить життя самогубством. Спускаючись поверхами нижче, щоб зняти з перил балконів ОСОБА_1 , було здійснено дзвінки у двері квартир, які знаходились поверхами нижче. Дверей ніхто не відчинив. На 4 поверсі було проведено аналогічні дії. Двері відчинив житель багатоповерхівки, який дозволив зайти до квартири та зняти з балкона ОСОБА_1 . До останнього згідно ст. 45 ЗУ Про національну поліцію було застосовано спеціальний засіб кайданки та разом із БШД №17 було доставлено у Тернопільський психоневрологічний диспансер, де поміщено у відділення №7 лікарні.

Таким чином, приймаючи рішення про встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суд першої інстанції дослідив наявні у справі матеріали, якими і обґрунтував свої висновки.

Тому, на думку судді апеляційного суду, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним вказаних адміністративних правопорушень є обґрунтованими та узгоджуються як з поясненнями потерпілої, так і з матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги захисника Свірського Т. В. з приводу відсутності в діях його підзахисного складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є безпідставними і такими, що спростовуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, яким суд першої інстанції дав належну та об`єктивну оцінку, що також перевірено в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, при розгляді апеляційної захисника Свірського Т. В. не встановлено порушень суддею місцевого суду норм матеріального чи процесуального права, які б слугували підставою для скасування оскаржуваного рішення.

При накладенні адміністративного стягнення судом належним чином виконані вимоги ст. 33 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін.

З огляду на викладене вважаю, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 вересня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень в дохід держави, є законною, обґрунтованою, і підстави для її скасування, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Свірського Т. В. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 вересня 2021 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень в дохід держави, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Тернопільського

апеляційного суду Г.І. Коструба