Справа № 462/1856/20 Головуючий у 1 інстанції: Гедз Б.М.
Провадження № 33/811/642/20 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року Львівський апеляційний суд у складі: судді апеляційного суду Гончарук Л.Я., за участі ОСОБА_1 та його захисника Сибаль О.Б. розглянувши апеляційну скаргу захисника Сибаль О.Б. на постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 29 квітня 2020 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір 420, 40 грн.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 20.03.2020 року о 22.00 год. на вул.Петлюри, 4 у м. Львові, керуючи автомобілем марки «FIAT», номерний знак НОМЕР_1 , вживав алкоголь (пиво), після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, до проведення уповноваженою особою медичного огляду, з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.10 «є» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 КУпАП.

На цю постанову захисник Сибаль О.Б. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Вважає вказане судове рішення незаконним, необгрунтованим і таким, що підлягає скасуванню, з огляду а наступне.

Вказує, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 418474 дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.4 ст.130 КУпАП. Однак, як вбачається із письмових пояснень свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також відеозаписів із нагрудних камер поліцейських, які знаходяться у матеріалах справи, правопорушення ОСОБА_1 полягало у тому, що він спричинив ДТП та в подальшому відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Звертаємо увагу на те, що ч.4 ст.130 КУпАП не передбачено відповідальності за такі дії. Так, адміністративна відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння особою, яка керує транспортним засобом, встановлена лише у частинах 1, 2 та 3 ст. 130 КУпАП. Натомість у ч. 4 цієї статті передбачено відповідальність за вживання водієм, зокрема, алкоголю після ДТП або після зупинення транспортного засобу поліцейським і до проходження відповідного медичного огляду на стан сп`яніння чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Як наслідок, має місце невідповідність між діяннями, зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 418474, та фактичними обставинами справи, які відображені у інших доказах.

Крім цього, у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 вживав алкоголь саме після ДТП, а не до неї. Тим більше, що сам ОСОБА_1 у судовому засіданні своєї вини не визнав, а з письмових пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_1 вийшов з автомобіля, вже будучи у стані сп`яніння, тобто вжив алкоголь до ДТП.

Таким чином, з огляду на те, що ч.4 ст.130 КУпАП не передбачає відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а з пояснень свідків вбачається, що ОСОБА_1 вже був у стані сп`яніння під час ДТП, можна прийти до висновку, що його дії неправильно кваліфіковані за ч.4 ст.130 КУпАП, що потягло за собою безпідставне застосування надміру суворого покарання, передбаченого санкцією цієї частини статті.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №418474 нічого не вказано про те, які саме ознаки сп`яніння були виявлені у ОСОБА_1 . Тобто у поліцейських не було підстав вважати, що ця особа перебуває у стані сп`яніння та пропонувати їй пройти такий огляд. У згаданому протоколі також не вказується, за допомогою якого саме технічного засобу патрульні пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, адже у ч.4 ст.130 КУпАП йдеться про вживання алкоголю до проходження відповідного медичного огляду, який повинен проводитись у спеціалізованому медичному закладі, а не на місці ДТП.

Інспектор поліції повинен запропонувати водієві пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу за місцем зупинки транспортного засобу в разі наявності у нього ознак такого сп`яніння, і лише в разі відмови від такого огляду або незгоди з його результатами повинен запропонувати пройти такий огляд в медичній установі.

Відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Незважаючи на висловлене ОСОБА_1 бажання пройти медичний огляд, у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, тому на підставі ч. 5 ст. 266 КУпАП такий огляд повинен вважатися недійсним.

Звертає увагу суду на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували те, що ОСОБА_1 взагалі керував транспортним засобом (знаходився за кермом автомобіля).

У даній справі має місце неправильна кваліфікація, відсутні докази вживання ОСОБА_1 алкоголю після ДТП, існують недоліки в оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, а також допущено порушення при спробі провести огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння.

Заслухавши виступ ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

В суді апеляційної інстанції, захисник Сибаль О.Б. підтримуючи апеляційну скаргу вказав, що кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч.4 ст. 130 КУпАП є хибною, наголосив, що ОСОБА_1 має дефекти мови, тремтіння рук.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для її правильного вирішення.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Об`єктивна сторона ч.4 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Висновок судді місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Таке зокрема підтверджується сукупністю зібраних та перевірених суддею районного суду доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 418474 від 20.03.2020 року, копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 418476, серії ДПР18 №418475 від 20.03.2020 р., письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та відеозаписом події, який долучено до матеріалів протоколу.

Крім цього, відповідно до постанови судді суду першої інстанції, згідно даних документообігу суду, ОСОБА_1 10.04.2020 р. визнано винуватим у вчиненні адмінправопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу, чим спростовується його твердження про непричетність до ДТП.

З тих підстав, доводи апелянта про те, що у ході судового розгляду справи не здобуто жодного належного та допустимого доказу вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП є безпідставні.

З огляду на наведене, суд першої інстанції вірно оцінив показання ОСОБА_1 , надані у судовому засіданні, фактично як такі, що спрямовані на уникнення відповідальності за скоєне.

При цьому, слід зазначити, що згідно з п. 2.10 (є) у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що вживав алкоголь (пиво) після того, як сталось ДТП.

Доводи апеляційної скарги про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються наведеними вище доказами у справі.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_1 стягнення у межах санкції ч.4 ст.130 КУпАП відповідає вимогам ст. 33 КУпАП.

При перевірці справи в апеляційній інстанції не було виявлено допущених судом першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права, яке б могло потягти за собою зміну чи скасування постанови.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 29 квітня 2020 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Сибаль Олега Богдановича без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гончарук Л.Я.