Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.10.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/120/21, за апеляційною скаргою захисника - адвоката Немеша І.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 .12. 2020.

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №187298 від 24. 09. 2020 та постанови судді від 21. 12. 2020 вбачається, що 24. 09. 2020 о 04 год. 50 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Honda ELANTRA» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Підгірна в м. Ужгороді, не дотримався безпечної швидкості руху щоб мати змогу постійно контролювати рух свого транспортного засобу та безпечно керувати ним, не впорався з керуванням та виїхав за межі проїзної частини дороги і в`їхав у огорожу (паркан) будинку №24 по вул. Підгірній. В результаті чого, транспортний засіб ОСОБА_1 та огорожа (паркан) будинку АДРЕСА_2 заподіяно механічні пошкодження, тим самим ОСОБА_1 порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім того з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №283754 від 24. 09. 2020 та постанови судді від 21. 12. 2020 вбачається, що 24. 09. 2020 у м. Ужгороді по вул. Підгірній, 24 ОСОБА_1 , будучи учасником дорожньо - транспортної пригоди, керував транспортним засобом «Honda ELANTRA» д.н.з. НОМЕР_1 у стані наркотичного сп`яніння (зіниці які не реагують на світло , тремтіння пальців рук). Огляд на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 проводився у медичному закладі «Закарпатський обласний Медичний центр психічного здоров`я медицини залежностей « у лікаря нарколога ОСОБА_3 , згідно висновку № 325 від 24. 09. 202. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

-2-

Окрім того, постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16. 06. 2021 виправлено описку у постанові від 21. 12. 2020 щодо помилкового зазначення даних про транспортний засіб, а саме замість «Honda Elantra» правильним слід вважати марку «Hundai» модель «Elantra».

В апеляційній скарзі захисник - адвокат Немеш І.В. ставить питання про скасування постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21. 12. 2020 щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає проте, що судом винесено постанову без належного з`ясування фактичних обставин справи, у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, внаслідок чого прийнято незаконне рішення. Захисник зазначає, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, однак у зв`язку з розглядом справи у його відсутності не мав змоги надати суду пояснення з цього приводу. Звертає увагу на те, що у постанові суду зазначено марку транспортного засобу, якого не існує у природі. На його думку, суддя першої інстанції винесла рішення, яке не відповідає принципу верховенства права. Також, вважає, що у суду не було законних підстав для об`єднання справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП в одне провадження. На підставі наведеного, захисник ОСОБА_1 - адвокат Немеш І.В. просить суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу. Одночасно з апеляційною скаргою захисник Немеш І.В. подав клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження. Зазначає, що ОСОБА_1 не приймав участі у розгляді справи та не був обізнаний про винесене щодо нього рішення. Копію постанови від 21. 12. 2020 отримав лише 04. 02. 2021 після звернення до суду з відповідною заявою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав клопотання про поновлення строк5у на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративні правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце, і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні під час розгляду справи щодо нього, інших доказів, ніж ті, які зазначені клопотанні про поновлення строку, щодо дати отримання ОСОБА_1 постанови судді від 21. 12. 2021, в матеріалах справи відсутні.

З врахуванням наведеного, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист, доводи захисника Немеша І.В. щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційний суд вважає поважними, а клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови таким, що підлягає до задоволення і такий строк поновлюється.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

-3-

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_4 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 24. 09. 2020 о 04 год. 50 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Hundai» модель «Elantra» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Підгірній в м. Ужгороді, не дотримався безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух свого транспортного засобу та безпечно керувати ним, не впорався з керуванням та виїхав за межі проїзної частини дороги і в`їхав у огорожу (паркан) будинку №24 по вул. Підгірна. В результаті чого, транспортний засіб ОСОБА_1 та огорожа (паркан) будинку №24 по вул. Підгірна отримали механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає порушення учасниками дорожнього руху, правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно п. 12.1 Правил дорожнього руху України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Цих вимог Правил дорожнього руху України ОСОБА_1 не дотримано.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 283754 від 24. 09. 2020, схемою місця ДТП від 24. 09. 2020, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , які містяться у даному протоколі про адміністративне правопорушення, рапортом інспектора взводу 1 роти 2 УПП в Закарпатській області від 30. 09. 2020.

Разом з тим, за статтею 130 КУпАП особа несе відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 також і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої

-4-

спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09. 11. 2015 (далі Інструкція), передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.

З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що 24. 09. 2020 у м. Ужгороді по вул. Підгірній, 24 ОСОБА_1 , будучи учасником дорожньо- транспортної пригоди, керував транспортним засобом «Hundai» модель «Elantra» д.н.з. НОМЕР_1 у стані наркотичного сп`яніння (зіниці які не реагують на світло, тремтіння пальців рук).

Огляд на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 проводився у медичному закладі «Закарпатський обласний Медичний центр психічного здоров`я медицини залежностей» у лікаря нарколога ОСОБА_3 , згідно висновку № 325 від 24. 09. 2020. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Незважаючи на заперечення захисником Немешом І.В. вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, така повністю підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 187298 від 24. 09. 2020, яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення та який повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП як щодо змісту, так і щодо форми; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №325 від 24. 09. 2020, де лікарем встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, відеозаписом місця події, який міститься на DVD-диску, що долучений до матеріалів справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Окрім того, під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що інспектором взводу №1 роти 2 УПП в Закарпатській області Михайлишин І.М. був упередженим при складанні протоколу щодо ОСОБА_1 і, що в нього були підстави фальсифікувати такий. Тому, суд приходить до висновку, що останній при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень, протокол ним складено згідно з вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України і МОЗ України від 09. 11. 2015 №1452/735.

Огляд водія проводився лікарем ОСОБА_5 , яка будучи кваліфікованим фахівцем і встановила факт перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, про ним складений відповідний висновок (а. с. 2).

Також, при прийнятті рішення, судом першої інстанції обґрунтовано взято до уваги відеозапис із нагрудних камер працівників патрульної поліції, який міститься на DVD - диску.

-5-

Відповідно до п. п. 7, 8, 9, 12 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

З наведеного слідує, що огляд ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я проведений у відповідності з вимогами ст. 266 КУпАП, «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС, МОЗ України від 09. 11. 2015 №1452/735 і підстав ставити під сумнів даний висновок за результатами такого огляду не вбачається.

На підставі викладеного, апеляційний суд прийшов до переконання, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №325 від 24. 09. 2020, є належним та допустимим доказом у справі, в зв`язку з чим, у сукупності з іншими дослідженими по справі доказами, вважає за необхідне покласти в основу свого рішення, як такий, що підтверджує перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння під час керування автомобілем.

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що висновки суду зроблено формально і такі не відповідають фактичним обставинам справи, не знайшли свого підтвердження.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставилось йому за провину.

Всупереч доводів апеляційної скарги, апеляційний суд не вбачає порушення вимог закону у частині об`єднання в одне провадження справ за фактом вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Оскільки до суду одночасно надійшли дві справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП, і та такі розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), їх розгляд є взаємопов`язаний, тому відповідно до ст. 36 КУпАП, суд на законних підставах визначив остаточне адміністративне стягнення за більш серйозне правопорушення. Суд постанови про об`єднання справ в одне провадження не виносив, а наклав стягнення в порядку ч. 2 ст. 36 КУпАП.

Щодо зазначення у постанові суду першої інстанції невірної назви марки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , то такий недолік був усунутий шляхом виправлення описки на підставі постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16. 06. 2021.

Доводи захисника - адвоката Немеша І.В. про те, що розгляд справи був проведений за відсутності ОСОБА_1 , як підставу скасування постанови, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_1 приймав участь у розгляді справи щодо

-6-

нього, декілька разів подавав клопотання про відкладення слухання справи, які були судом задоволенні, разом з тим в судове засідання 21. 12. 2020 в черговий раз не з`явився та подав клопотання про неможливість взяти участі у розгляді справи у зв`язку з участю у екзаменаційній сесії, при цьому не клопотав перед судом про відкладення розгляду справи на інший день.

Окрім того у судове засідання не з`явися і захисник ОСОБА_1 - адвокат Немеш І.В. та не заявляв клопотання про відкладення розгляду справи.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, враховуючи безпідставне умисне затягування правопорушником справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Частиною 1 статті 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий i відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним i безстороннім судом, встановленим законом.

У ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08. 11. 2005 у справі «Смірнов проти України», в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Суд повинен контролювати процесуальну поведінку осіб, які беруть участь у справі, а значить обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, а також нести відповідальність за зловживання правом. В прямі обов`язки осіб, що беруть участь у справі, входить дотримання процесуальної дисципліни на протязі всього провадження у справі.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07. 07. 1989, виходив з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

-7-

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Таким чином рішення суду першої інстанції про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 прийнято відповідно до вимог ст. 268 КУпАП.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували доводи апеляційної скарги щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставини справи суддею місцевого суду з`ясовані всебічно, повно і об`єктивно, що спростовує доводи апеляційної скарги про протилежне, і винуватість ОСОБА_6 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною.

Адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст. 33, ч. 2 ст. 36 КУпАП , зокрема, у відповідності до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою передбачено лише одне безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, врахувавши при цьому характер вчинених правопорушень, ступінь їх суспільної небезпеки - дані правопорушення являються грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечними для суспільства та становлять реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожують їх життю, здоров`ю, тяжкістю ймовірних наслідків, відтак адміністративне стягнення відповідає характеру вчинених правопорушень та меті адміністративного стягнення.

Також суддею дотримані вимоги Закону при накладенні стягнень при вчиненні кількох адміністративних правопорушень.

При цьому апеляційний суд враховує рішення Європейського суду з прав людини у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29. 06. 2007, відповідно до змісту якого будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга захисника Немеша І.В. в інтересах ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених

-8-

нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі про витребування доказів, не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

клопотання захисника - адвоката Немеша І.В. задовольнити, поновити захиснику - адвокату Немешу І.В. строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21. 12. 2020 щодо ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Немеша І.В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21. 12. 2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя