Номер провадження: 33/813/289/21
Головуючий у першій інстанції Коблова О.Д.
Доповідач Грідіна Н. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Грідіна Н.В., за участю секретаря судового засідання Феленко В.В., захисника Ткаченка О.В., в інтересах ОСОБА_1 , представника Одеської митниці Держмитслужби Кептене Д.А.,розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Одеської митниці Держмитслужби Тисячної О.В. на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 12.01.2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , громадянин Ізраїлю, проживаючий: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина Ізраїлю НОМЕР_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, а саме в тому, що 22.09.2020 року, о 05 год. 00 хв., в оглядовому залі «Приліт» Міжнародного аеропорту «Одеса», в зоні діяльності митного поста «Одеса-аеропорт» Одеської митниці Держмитслужби, при проходженні митного контролю після прибуття в Україну літаком «В-738», авіакомпанії «МАУ а/л», рейсом № 788, сполученням «Тель-Авів- Одеса», порушив встановлений порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, оскільки останній формою проходження митного контролю обрав проходження через таку зону (коридор), однак у нього під час проведення митного контролю було виявлено іноземну валюту в сумі 13500 євро, що перевищує встановлені законодавством України обмеження для переміщення через митний кордон України по «зеленому коридору», тому Galper Natan не мав законних підстав на переміщення через митний кордон України грошових коштів у розмірі 3500, які були вилучені працівниками митниці.

За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн., без конфіскації валюти, вилученої протоколом про порушення митних правил №0962/50000/20, у розмірі 3500 євро, з поверненням її ОСОБА_1 .

Зміст вимог апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку.

Не погодившись із постановою суду представник Одеської митниці Держмитслужби Тисячна О.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду змінити у частині накладення адміністративного стягнення, а саме накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією товарів, безпосередніх предметів порушення митних правил, валюти в сумі 3500 євро, посилаючись на те, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, винесена всупереч вимогам ст. ст. 245, 486 МК України, з неправильним застосуванням норм матеріального права, так як матеріалами проваадженн накладення адміністративного стягнення за вчинення порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України, у вигляді накладання штрафу без конфіскації предмету порушення митних правил є незаконним, оскільки, у разі переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, санкцією ст. 471 МК України передбачено накладення штрафу з конфіскацією цих товарів.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, представника Одеської митниці Держмитслужби, який підтримав доводи апеляційної скарги, захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, а також Протоколи до неї, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України,

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 529 МК України, постанова суду у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі.

Порядок оскарження постанови суду у справі про порушення митних правил визначається КУпАП та іншими законами України.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до приписів ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, у постанові суду встановлена винуватість ОСОБА_1 у порушенні митних правил, передбачених ст. 471 МК України, на підставі протоколу про порушення митних правил №0962/50000/20, а саме у перевищенні встановлених законодавством України обмежень для переміщення через митний кордон України по «зеленому коридору» грошових коштів у розмірі 3500, які були вилучені працівниками митниці.

За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн., без конфіскації валюти, вилученої протоколом про порушення митних правил №0962/50000/20, з поверненням її ОСОБА_1 , враховуючи норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, практику Європейського суду з прав людини, зокрема постанову ЄСПЛ від 11.07.2019 року по справі «Садоча проти України», положення ст. 8 Конституції України та Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції», так як суд встановив, що вилучені у ОСОБА_1 грошові кошти мають легальне походження.

Зокрема, в оскаржуваній постанові було встановлено, що письмовими доказами підтверджено легальне походження грошових коштів, які ОСОБА_1 переміщував через митний кордон України, які є його заробітною платою, отриманою в установленому законом порядку.

В апеляційній скарзі зазначені висновки в постанові суду щодо легального походження грошових коштів, які ОСОБА_1 переміщував через митний кордон України, представником Одеської митниці Держмитслужби під сумнів не ставилися.

Констатувавши той факт, що ОСОБА_1 не дотримався вимог щодо внесення відомостей до митної декларації, проте не вчинив будь-якого іншого правопорушення, яке можна припустити (наприклад, відмивання грошей або ухилення від сплати мита податків, тощо), суд зазначив у постанові, що сума, яку митний орган вимагає конфіскувати у правопорушника є для нього значною, а шкода, яку він потенційно міг завдати органам влади , незначна, оскільки ОСОБА_1 не ухилявся від сплати мита та інших зборів, які в даному випадку не передбачені законом, та не завдав державі ніякої шкоди.

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що конфіскацію можна було б застосувати в разі відшкодування майнової шкоди, завданої державі, однак держава не зазнала жодних збитків внаслідок невнесення правопорушником відомостей до митної декларації, тому конфіскація не задекларованої суми грошових коштів, у даному випадку, накладе на особу індивідуальний та надмірний тягар і буде непропорційною до вчиненого правопорушення.

Обґрунтовуючи повернення ОСОБА_1 вилученої за протоколом про порушення митних правил валюти, суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що, відповідно до матеріалів справи, джерело походження грошей правопорушника було законним та валюта, яку переміщував ОСОБА_1 не підпадає під обмеження для переміщення через митний кордон України та не є забороненою.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що сума, яка може бути переміщена через митний кордон України не обмежена та не заборонена, а обмежена лише сума (10000 євро), яка може бути ввезена без письмового декларування, держава не зазнала жодних збитків внаслідок невнесення правопорушником відомостей до митної декларації, в зв`язку з чим накладення додаткового покарання у вигляді конфіскації валюти фактично не залишить ОСОБА_1 заробітної плати, накладе на особу індивідуальний та надмірний тягар і буде непропорційною до вчиненого правопорушення.

В апеляційній скарзі зазначені висновки в постанові суду першої інстанції не спростовані, посилання на незаконність, необґрунтованість судового рішення, а також на неправильне застосуванням норм матеріального права не можуть бути взяті до уваги, так як в суд належним чином мотивував свої висновки з обґрунтуванням зазначеними положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Протоколів 1, 2, 4, 7, 11 до неї, постанови ЄСПЛ від 11.07.2019 року по справі «Садоча проти України», статті 8 Конституції України та Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції».

В апеляційній скарзі представник Одеської митниці Держмитслужби просить постанову суду першої інстанції змінити у частині накладання стягнення, однак, при цьому просить накласти більш суворе адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією вилученої валюти в сумі 3500 євро, без врахування підстав, передбачених приписами ст. 294 КУпАП, а також нормами кримінального процесуального закону, який, в даному випадку, є найбільш наближеним до процесуальних норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до яких, у разі зміни постанови суду в частині накладення стягнення в межах, передбачених санкцією відповідної статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

Таким чином, апеляційний суд, який має право прийняти рішення лише в межах апеляційної скарги, позбавлений процесуальної можливості змінити постанову суду першої інстанції в частині накладення адміністративного стягнення з його посиленням.

При таких обставинах, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки її доводи підтвердження не знайшли, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам законодавства, передбачених законом підстав для її скасування під час розгляду апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 7, 280, 294 КУпАП, ст.ст. 197, 465, 471, 527, 528, 529 МК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника Одеської митниці Держмитслужби Тисячної О.В., - залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 12.01.2021 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. без конфіскації валюти, вилученої за протоколом про порушення митних правил №0962/50000/20, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови буде оголошено 04.03.2021 року, о 16 годині 00 хвилин, в залі судових засідань № 10 Одеського апеляційного суду.

Суддя Одеського апеляційного суду Н.В. Грідіна