Справа № 137/906/21
Провадження № 33/801/736/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Желіховський В. М.
Доповідач: Медвецький С. К.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Медвецький С. К., розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Літинського районного суду Вінницької області від 06 вересня 2021 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає у АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 85 КУпАП,

в с т а н о в и в :

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення, 08 серпня 2021 року о 00:30 год ОСОБА_1 здійснював полювання на території мисливських угідь Вінницької гарнізонної організації ТВМР ЗСУ у заборонений час доби, з моторного човна з невиключеним двигуном, на заборонену для відстрілу дичину, чим порушив ст. 14 , п. п. 1, 2, 3, 8 ст. 20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання».

Постановою Літинського районного суду Вінницької області від 06 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 020 гривень без конфіскації рушниці та інших знарядь і засобів вчинення правопорушення.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП доведена матеріалами справи та встановлена у судовому засіданні.

Не погоджуючись із судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено докази його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Указав, що у матеріалах справи відсутні належні докази, що підтверджують його вину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

За змістом ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об?єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З протоколу про адміністративне правопорушення, слідує, що ОСОБА_1 08 серпня 2021 року о 00:30 год здійснював полювання на території мисливських угідь Вінницької гарнізонної організації ТВМР ЗСУ у заборонений час доби, з моторного човна з невиключеним двигуном, на заборонену для відстрілу дичину, чим порушив ст. 14 , п. п. 1, 2, 3, 8 ст. 20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», за що відповідальність передбачена за ч. 2 ст. 85 КУпАП.

Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП, є суспільні відносини у сфері використання об`єктів тваринного світу.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП, полягає у вчиненні таких дій: повторне порушення правил полювання (полювання без належного на те дозволу, в заборонених місцях, у заборонений час, забороненими знаряддями або способами, на заборонених для добування тварин) чи таке, яке мало наслідком добування, знищення або поранення тварин.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" полювання - дії людини, спрямовані на вистежування, переслідування з метою добування і саме добування (відстріл, відлов) мисливських тварин, що перебувають у стані природної волі або утримуються в напіввільних умовах. Мисливські тварини - дикі звірі та птахи, що можуть бути об`єктами полювання.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП, визначається ставленням до наслідків та характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Зазначена диспозиція ч. 2 ст. 85 КУпАП вказує на те, що об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого даною нормою, полягає, зокрема, у порушенні правил полювання, що мало наслідком добування, знищення або поранення тварин.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що він не полював в нічний час на заборонені види дичини. Під час спілкування з громадським інспектором з охорони довкілля він перебував на березі, а його зброя знаходилася в чохлі в автомобілі. Знайдені туші лебедів у нього не вилучались. Про наявність вбитих лебедів він дізнався від інспектора.

Суд першої інстанції як на доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного порушення за ч. 2 ст. 85 КУпАП, послався на протокол про адміністративне правопорушення № 000355 від 08 серпня 2021 року, світлини з тушами лебедів та протоколом розтину трупа тварин №76/5628 від 09 серпня 2021 року.

Однак доказів того, що саме ОСОБА_1 порушив правила полювання та застрелив лебедів у матеріалах справи відсутні.

Також у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 здійснював полювання з моторного човна з невиключеним двигуном.

Щодо протоколу розтину трупів та копії світлин, то вони не можуть бути прийняті судом як належні та допустимі докази скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки не містять доказів того, що указаних лебедів застрелив саме ОСОБА_1 , а лише засвідчують факт смерті тварин.

У пункті 4 рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 зазначено, що конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Відповідно до п. 4.1 вказаного рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Згідно практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява N 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

З огляду на викладене, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 85 КУпАП, а тому апеляційний суд вважає необхідне закрити провадження в справі у зв`язку за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, постанову Літинського районного суду Вінницької області від 06 вересня 2021 року слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, Вінницький апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Літинського районного суду Вінницької області від 06 вересня 2021 року скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 85 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду С. К. Медвецький