Справа № 409/983/21
Провадження №3/409/264/21
П О С Т А Н О В А

"24" вересня 2021 р. Білокуракинський районний суд Луганської області

Суддя Білокуракинського районного суду Луганської області Максименко О.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 Сватівського районного ВП ГУНП в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Павлівка Білокуракинського району Луганської області, громадянина України, працює механізаторов в СТОВ "Славутич", зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; паспорт НОМЕР_1 , виданого Білокуракинським РВ УМВС України в луганській області 13.04.1999; РНОКПП: НОМЕР_2 ,

за ч. 1 ст.130 КУпАП,

В с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 22.04.2021 о 20 годині 25 хвилин на автодорозі 0-130306 водій керував транспортним засобом ВАЗ 2103, державний номерний знак НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголя з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покрива обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою "Alkotest" та проведення такого огляду у медичному закладі, відмовився у присутності двох свідків.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950р., ратифікованою Україною 17.97.1997 р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що українське правительство визнало кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що з протоколом про адміністративне правопорушення він не згоден, оскільки за кермом він їхав тверезий. Того дня йому зателефонував ОСОБА_2 , який попросив ОСОБА_1 відвезти його та ще декількох чоловік додому, оскільки ті після роботи трохи випили. Коли їхали, то попросили ОСОБА_1 зупинитися, це було на узбіччі не доїжджаючи с. Мирне Білокуракинського району. Назустріч їхав автомобіль, зупинився попереду них, ніяких маячків не було, ОСОБА_1 почав їх об`їжджати, вони включили маячки, підійшов інспектор та попросив пред`явити документи, коли ОСОБА_1 почав доставати документи, працівник поліції через відчинені двері забрав ключі. З машини всі повиходили та почали конфліктувати, ОСОБА_1 теж вийшов з машини, вони поспілкувалися, інспектор віддав ключі та вони поїхали. В його присутності протокол ніхто не складав, згодом протокол надійшов ОСОБА_1 поштою. ОСОБА_1 ніякі документи нікому не давав, власником автомобіля є ОСОБА_3 .. Працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти медичне освідування на стан алкогольного сп`яніння. Більше ніяких людей, окрім тих, що були в автомобілі, з ОСОБА_1 не було. Свідків, яких зазначено в протоколі, тоді не було.

Адвокат Чорнуха І.П. в судовому засіданні пояснив, що його підзахисний ОСОБА_1 не перебував в стані алкогольного сп`яніння, коли керував автомобілем у вказаний час. Від підпису в протоколі відмовився, оскільки вважав, що його було складено неправомірно. Згодом, працівники поліції повернули йому автомобіль, на якому він поїхав додому. Відповідно до ст. 266 КУпАП регламентовано порядок відсторонення осіб від керування транспортними засобами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, але ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Згідно з п.п. 6, 7 Розділу I Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення до статті 266 КУпАП. Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейськими, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Отже, як вбачається із наведених вище норм закону, основним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є результати огляду на стан алкогольного сп`яніння. Направлення на огляд ОСОБА_1 до Старобільської ЦРЛ, що складено поліцейським ОСОБА_4 , йому не вручалося, виконано самим поліцейським не було. Щодо самого протоколу про адміністративне правопорушення: Формулювання в протоколі такого правопорушення, як "керування транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння " ст. 130 КУпАП не передбачено. В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на Алкотест та у мед. закладі відмовився у присутності двох свідків. Таким чином стає незрозумілим, в чому саме обвинувачується водій, на предмет чого відмовився проходити огляд ОСОБА_1 .. Всупереч вимогам ст. 254, 256 КУпАП, складання протоколу про адміністративне правопорушення здійснювалося без присутності ОСОБА_1 . Відповідно до вищезазначеного, адвокат Чорнуха І.П. просить провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі ч. 1 п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що 22.04.2021 він був на «шабашкі» разом з ОСОБА_5 , після роботи трохи випили з ним. Згодом він зателефонував ОСОБА_1 , щоб той його та ОСОБА_5 забрав з с. Мирне. Разом з ними в автомобіль сіли ще декілька чоловік, яки попросили їх підвезти. Коли їхали, назустріч їхав автомобіль, вони зупинилися, ОСОБА_1 почав здавати назад, працівники поліції ввімкнули маячки, вони зупинилися. Працівник поліції підійшов до автомобіля зі сторони водія, попросив надати документи та через відчинену дверцу автомобіля забрав ключі, потім віддав їх. Взагалі в автомобілі було 5 чи 6 чоловік, їх теж підвозили, але вони вийшли на повороті. В його присутності працівники поліції не складали протокол та не пропонували ОСОБА_1 пройти медичне освідування на стан алкогольного сп`яніння. В його присутності працівники поліції ніяких свідків не залучали.

Зазначені в протоколі свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судові засідання викликалися неодноразово, однак жодного разу не з`явилися. Судові повістки ОСОБА_7 не отримувала, вони повернуті без вручення з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", "неправильно зазначена (відсутня) адреса", свідок ОСОБА_6 судові повістки отримував, про що свідчать його особисті підписи на повідомленнях повернутих до суду.

Дослідивши матеріали про адміністративне правопорушення, диск с відеозаписом, на якому відображено факт зупинки автомобіля, за кермом якого знаходився ОСОБА_1 , факту пропозиції працівниками поліції пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на відеозапису не зафіксовано, враховуючи покази свідка ОСОБА_2 , пояснення ОСОБА_1 , захисника Чорнухи І.П., суд зауважує наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП наступає або в разі керування транспортним засоби в стані алкогольного ... сп`яніння, або у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного ... сп`яніння у разі явних ознак такого.

В даному випадку фабула правопорушення, зазначена поліцейським в протоколі про адміністративне правопорушення, протирічить диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як встановлено в судовому засіданні, свідки при складанні протоколу були відсутні, що підтверджується відеозаписом, що є порушенням п. 6 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, затвердженої Наказом МВС і МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.

Таким чином, суд при розгляді справи не встановив наявність достатніх належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження по справі за ч.1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст.130, ст.ст. 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя Білокуракинського

районного суду Луганської області О. Ю. Максименко