Провадження № 3/679/238/2021
Справа № 679/373/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2021 року м.Нетішин

Суддя Нетішинського міського суду Хмельницької області Стасюк Р.М., розглянувши справу про адміністративні правопорушення, що надійшла з відділу поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , направлену за ч.1 ст.173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №344856 від 15.02.2021 року вбачається, що 15.02.2021 року близько 01 години 39 хвилин ОСОБА_1 перебуваючи, в стані алкогольного сп`яніння, за місцем проживання своєї співмешканки ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно останньої насильство в сім`ї, а саме, умисні дії психологічного характеру, які полягали у висловлюванні словами нецензурної лайки, погрозами фізичної розправи на адресу ОСОБА_2 , а також шарпанні за волосся. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.173-2 КУпАП

В судовому засіданні ОСОБА_1 було роз`яснено його права передбачені ст.268 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , винним себе не визнав, пояснив, що між ним та його співмешканкою, як подружжям, виникла побутова сварка, яка виникла на ґрунті ревнощів. На даний час вони примирилися.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 вчинив з нею побутову сварку в ході якої кричав на неї та ображав. Дана сварка виникла на ґрунті ревнощів.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілу, дослідивши наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінивши наявні докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Виходячи з принципу верховенства права конституційна презумпція невинуватості особи поширюється і на обвинувачення її у вчиненні адміністративного правопорушення.

При чому ЄСПЛ у справі «AllenetdeRibemont v. France» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто за умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян. Об`єктивна сторона даного правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів, на які потерпілий має передбачене законом право) внаслідок чого могла бути завдана чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров,ю потерпілого, а також у невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений. Відповідно до Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» від 15.11.2201р. №2789-ІІІ насильство в сім`ї будь-які дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю. Протиправні дії за цією статтею можуть мати характер фізичного, психологічного чи економічного насильства. Фізичне насильство в сім`ї це умисне насильство, яке не завдає фізичного болю і не спричиняє тілесних ушкоджень. Психологічне насильство в сім`ї насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних обрах або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдатися або завдається шкода психічному здоров`ю. Економічне насильство в сім`ї умисне позбавлення одним членом сім`ї іншого члена сім`ї житла, їжі, одягу та іншого майна чи коштів, на які постраждалий має передбачене законом право, що може призвести до порушення фізичного чи психічного здоров`я.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу. Суб`єктом правопорушення є особа, якій виповнилося 16 років, і яка вчинила насильство до одного із членів своєї сім,ї.

Абзацом 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» визначено, що насильство в сім`ї - будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї по відношенню до іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю. В абзаці 4 вищевказаної статті зазначено, що під психологічним насильством в сім`ї розуміється насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю.

Згідно з ч. 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що спричиняють вчинення адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підтвердження обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №344856 від 15.02.2021 року суду надано: лист т.в.о начальника СВ Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області Майстрика Т., рапорт старшого інспектора-чергового СРПП №3 відділу поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Дроздова О.І., протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 15.02.2021 року, письмові пояснення ОСОБА_2 , довідка щодо результатів медичного огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння №9 від 15.02.2021 року.

Зазначені матеріали справи не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 , дій, зазначених у диспозицій ч.1 ст.173-2 КУпАП, та настання для потерпілої особи наслідків, зазначених у цій статті.

Дії вчиненні ОСОБА_1 , в межах цього конфлікту не вказують на вчинення ним того виду насильства, який визначений у диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №344856 від 15.02.2021 року, який є процесуальним документом, внаслідок якого проводиться подальше провадження у справі, не містить посилання на наявність обов`язкових наслідків, зазначених у ч.1 ст.173-2 КУпАП, що виключає відповідальність особи за даною статтею.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілої, вивчивши надані письмові матеріали, вбачається, що між сторонами дійсно був конфлікт, який утворений на ґрунті цивільного, житлового та сімейного правового поля і повинен розглядатися у цій площині, вважаю за необхідне зробити висновок, що наведене вказує на відсутність обов`язкової ознаки об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того, вважаю, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, суд позбавляється статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

За таких обставин, вважаю за необхідне звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а провадження у справі закрити, через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП України.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 173-2 КУпАП, ст.ст. 7, 245-249, 251, 252, 256, 266, 268, 279, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення; ст.62 Конституції України,

П О С Т А Н О В И В:

Справу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173- КУпАП, відносно ОСОБА_1 , закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Р.М. Стасюк