Справа № 308/2665/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2021 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шумило Н.Б., за участю особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи, які надійшли з Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, фізичної особи-підприємця, який навчається на 4 курсі УжНУ, факультет міжнародних відносин, проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:

ОСОБА_1 19.02.2021 року близько 20 год. 20 хв. в АДРЕСА_2 в спортивно-розважальному комплексі «Імперія», порушив вимоги постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року п.13 від 09.12.2020 року, а саме за одним столиком знаходилося більше чотири особи, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому заперечив, пояснив, що він суборендує приміщення, АДРЕСА_2 для роботи батутного комплексу та ігрові приставки. Він є співвласником спортивно-розважального комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » і його вид діяльності - функціонування спортивних споруд, до зони ресторану він ніякого відношення немає, оскільки такий належить іншому співвласнику. Пояснення надавав працівникам поліції стосовно того, що бачив, що за столиками сиділо по чотири особи, було по чотири прибори, при цьому, жодних карантинних обмежень порушено не було.

Заслухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Згідно ч.1 ст.44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Зазначена норма закону є бланкетною, тобто такою, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність, а тому у протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначена відповідна стаття певного нормативного акту (частина, пункт) та має бути викладено їх зміст.

Згідно вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №051009 від 19.02.2021 року зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.13 Постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року.

Разом з тим, в п.13 Постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (станом на 19.02.2021 року) передбачено, що працівники державних установ Міністерства охорони здоров`я епідеміологічного профілю в процесі проведення епідеміологічного розслідування верифікують перелік контактних осіб та доповнюють інформацію про осіб, які потребують самоізоляції, з урахуванням розвитку COVID-19, встановлюють зобов`язання щодо самоізоляції таких осіб.

Таким чином, норма Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року, яка зазначена у протоколі серії ВАБ №051009 від 19.02.2021 року не розкриває суті адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечував свою вину у вчиненні правопорушення, зазначив, що він не відповідає за роботу ресторану і столиків у спортивно-розважальному комплексі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

З наданого витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ОСОБА_1 здійснює наступний вид діяльності: 93.11 Функціонування спортивних споруд.

З договору суборенди №02 від 01.02.2021 року слідує, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Імперія МК» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договір суборенди приміщення площею 550 (п`ятсот п`ятдесят) квадратних метрів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . У п.2.1 Договору зазначається, що приміщення надається Суборендарю для здійснення господарської діяльності роботи батутного комплексу. Згідно акту прийняття-передачі від 01.02.2021 року суборендар ОСОБА_1 прийняв об`єкт суборенди для використання у відповідності з умовами Договору.

Таким чином, як вбачається з долучених ОСОБА_1 документів, останній суборендує приміщення за адресою АДРЕСА_2 для здійснення діяльності, пов`язаної із роботою батутного комплексу.

Під час складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , працівниками поліції було порушено вимоги ст. 255 КУпАП та не зібрано достатніх доказів, які б підтверджували його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, а саме того, що він є суб`єктом господарювання, який здійснює діяльність у сфері громадського харчування, та що він своїми діями порушив правил щодо карантину, які передбачені відповідними положеннями Постанови Кабінету Міністрів №1236 від 09.12.2021 року.

При цьому, наявність лише протоколу про адміністративне правопорушення не може бути визнано беззаперечним доказом вини особи у вчиненні правопорушення, передбаченого нормами КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього ж Кодексу.

В силу положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Пунктом 1 ст.247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП не доведена, у зв`язку з чим, провадження у справі слід закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 7, 44-3, 247, 251, 294 КУпАП, суддя,-

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило