ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Категорія ч.1 ст.172-6 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2021 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участю прокурора Курила М.П., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 26 січня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП , -

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №269/2020 від 20.10.2020, ОСОБА_1 , будучи начальником юридичного відділу державного підприємства Науково-виробничого комплексу «Фотоприлад» та відповідно до підпункту «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», без поважних причин, несвоєчасно подав до Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Постановою Соснівського районного суду м.Черкаси від 26 січня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП України і застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 454 грн. 00 коп.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 26 січня 2021 року та закрити провадження у справі.

Вважає, що оскаржувану постанову прийнято незаконно та необґрунтовано, оскільки суд при розгляді справи не застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.

В апеляційній скарзі посилається на те, що позиція суду щодо визнання підприємства юридичною особою публічного права є помилковою, оскільки Статут ДП НВК «Фотоприлад», який затверджено наказом ДК «Укроборонпром» від 19.12.2019 № 352 не містить чіткого визначення статусу юридичної особи, зазначеної інформації також не містять матеріали справи.

Помилковим також є те, що він відноситься до посадових осіб підприємства, так як посадова інструкція начальника юридичного відділу не передбачає виконання ним організаційно-розпорядчих функцій та згідно якої, виконує лише організаційні функції, пов`язані з виконанням юридичної роботи на підприємстві.

Вказує, що у Законі України «Про запобігання корупції» відсутня чітка вказівка про обов`язок працівників державного комерційного підприємства подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Також вважає, що при винесенні постанови судом не застосовано положення ГК України в частині визначення посадових осіб підприємства, оскільки Закон України «Про запобігання корупції» не містить визначення поняття посадової особи юридичної особи публічного права та яке передбачено ч.3 ст.65 ГК України.

Зазначає, що суд критично не оцінив про записані у протоколі про адміністративне правопорушення від 20.10.2020 №269/2020 неправильні відомості щодо дати його народження, місця народження та місця реєстрації, про що ним було заявлено у судовому засіданні.

Вказує, що судом позбавлено його можливості ознайомитися з матеріалами справи, згідно з поданою заявою від 30.10.2020, чим порушено вимоги ст.268 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думки ОСОБА_1 про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови з зазначених в ній підстав, прокурора Курила М.П. про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

У відповідності до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Статтею 9 КУпАП, визначено, що адміністративне правопорушення визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, визначається лише умисною формою вини, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП.)

При цьому діяння, передбачені ст.172-6 КУпАП, є діяннями з формальним складом, які можуть бути вчинені тільки умисно.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення.

З врахуванням положень ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов`язана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомити про суттєві зміни у майновому стані, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети. А тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в діях особи умислу на несвоєчасне подання декларації.

Відповідно до ч.2 ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Як вбачається із матеріалів справи, що 02 червня 2015 року ОСОБА_1 призначено на посаду начальника юридичного відділу ДП НВК «Фотоприлад».

Посадові обов`язки ОСОБА_1 , визначені посадовою інструкцією начальника юридичного відділу, яка затверджена Генеральним директором ДП НВК «Фотоприлад» 19.08.2015.

Відповідно до протоколу №269/2020 від 20.10.2020, ОСОБА_1 , будучи начальником юридичного відділу державного підприємства Науково-виробничого комплексу «Фотоприлад» та відповідно до підпункту «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», без поважних причин, несвоєчасно подав до Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Із таким висновком погодився і суд першої інстанції, визнавши ОСОБА_1 винним у вчиненні даного адміністративного корупційного правопорушення.

Однак такі висновки районного суду не ґрунтуються ні на матеріалах справи, ні на вимогах діючого законодавства, і апеляційний суд з ними не погоджується, оскільки із посадової інструкції ОСОБА_1 вбачається, що вона не передбачає виконання ним організаційно-розпорядчих функцій та згідно якої, ОСОБА_1 виконує лише організаційні функції, пов`язані з виконанням юридичної роботи на підприємстві.

В свою чергу, за змістом ч.3 ст.65 ГК України керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства.

З чого слідує, що ОСОБА_1 за посадою не входить до переліку осіб, зазначених у п.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції», який віднесено Господарським кодексом України до посадових осіб підприємства. Крім того, Статутом ДП НВК «Фотоприлад» посада начальника юридичного відділу не віднесена до переліку посадових осіб підприємства. Управління підприємством здійснюється генеральним директором одноособово, який підзвітний Концерну, а інших посадових осіб Статутом підприємства не визначено.

Частиною 6 ст.73 ГК України визначено, що органами управління державного унітарного підприємства є: керівник підприємства, який призначається (обирається) суб`єктом управління об`єктами державної власності, що здійснює функції з управління підприємством, або наглядовою радою такого підприємства (у разі її утворення) і є підзвітним органу, який його призначив (обрав) та наглядова рада підприємства (у разі її утворення), яка в межах компетенції, визначеної статутом підприємства та законом, контролює і регулює діяльність керівника підприємства.

Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом декларування та те, що, у даному випадку, не доведено наявність в його діях умислу на вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Отже, приходжу до висновку про відсутність у ОСОБА_1 умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.176-2 КУпАП, оскільки ні матеріалами справи, ні прокурором у судовому засіданні не наведено обґрунтувань та доказів на підтвердження суб`єктивної сторони даного правопорушення в діях ОСОБА_1 . Не встановлені вина у формі умислу, мотив (корисливий, особиста зацікавленість, тощо) та мета інкримінованого йому правопорушення. Який крім того, не належить до суб`єктів цього корупційного правопорушення.

Всупереч викладеним вимогам, місцевий суд, незважаючи на доводи ОСОБА_1 , жодної оцінки їм не надав, обмежився формальним висновком про невиконання ним вимог розділу VII «Фінансовий контроль» Закону України «Про запобігання корупції», чим порушив вимоги КУпАП про обов`язок суду з`ясувати обставини справи, встановити факт наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а також право на справедливий судовий розгляд, гарантований ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до п.2 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: скасувати постанову та закрити провадження у справі.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП , -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 26 січня 2021 року задовольнити.

Постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 26 січня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі ч.1 п.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба