Єдиний унікальний номер 233/3603/21
Номер провадження 33/804/499/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року місто Бахмут

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Круподеря Д.О., за участю секретаря судового засідання Юрченко Т.С., за участю особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Логінова Д.В., прокурора Надежденко С.В. в режимі відеоконференції, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 серпня 2021 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Доліна, Івано-Франківської області, яка має середньо-технічну освіту, не заміжня, працює майстром дільниці КП «Служба єдиного замовника Костянтинівської міської ради», зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Як встановлено судом першої інстанції, 05.07.2021 о 09 годині 53 хвилини здійснила подачу декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування за 2018 рік та несвоєчасно, без поважних причин 05.07.2021 о 10 годині 03 хвилини здійснила подачу декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування за 2019 рік.

Постановою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 серпня 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

З таким судовим рішенням не погодилась ОСОБА_1 та оскаржила в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати, провадження по адміністративній справі закрити.

На обґрунтування апеляційних вимог вказує, що суд першої інстанції при розгляді справи не звернув уваги, що строки притягнення до адміністративної відповідальності сплинули та докази у справі є недопустимими, оскільки досудову перевірку переведено неналежним суб`єктом. Зазначає, що на день постановлення рішення судом першої інстанції сплив як дворічний строк з моменту вчинення правопорушення так і шестимісячний строк з моменту виявлення, що передбачено ст. 38 КУпАП. Звертає увагу, що датою вчинення кримінального правопорушення є дати, коли необхідно було подати декларацію, а не дата подання такої декларації, про що помилково зазначено судом першої інстанції.

Крім того, перевірку проводили працівники Департаменту стратегічних розслідувань національної поліції України без наявних повноважень, які маються лише у НАЗК.

Також звертає увагу, що Рішенням Конституційного суду України від 27.10.2020 року втратили чинності окремі положення Закону №1700 щодо повноважень Національного агентства з питань запобігання корупції, що фактично скасовує відповідальність ОСОБА_1 .

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду дійшов наступного висновку.

Частиною 1 ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції належно встановив обставини справи, дав їм правильну правову оцінку та обґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до передбаченої законом відповідальності.

Зокрема, як вбачається зі змісту протоколів про вчинення адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією №459 та № 457 від 22.07.2021 року, складеного оперуповноваженим Управління стратегічних розслідувань в Донецькій області ДСР НПУ старшим лейтенантом поліції Федорцовим І.П., ОСОБА_1 , займаючи посаду майстра дільниці КП «Служба єдиного замовника Костянтинівської міської ради» в порушення вимог абзацу 1 ч. 2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції», будучи суб`єктом на якого поширюється дія ЗУ «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин 05.07.2021 о 09 годині 53 хвилини здійснила подачу декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування за 2018 рік та несвоєчасно, без поважних причин 05.07.2021 о 10 годині 03 хвилини здійснила подачу декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування за 2019 рік., чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні суд першої інстанції обґрунтовано, на думку судді апеляційного суду, визнав факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, за обставин, наведених в протоколі, доведеним.

Так ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у п. 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до Закону №530-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)», розділ 13 «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» доповнено пунктом 2- 1, згідно з яким продовжено до 01.06.2020 строк подання декларацій, які подаються за минулий рік.

Таким чином, ОСОБА_1 була зобов`язана подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік до 00:00 год. 01.04.2019 року, за 2019 рік до 00:00 год. 01.06.2020 року, однак подала декларацію за 2018 рік 05.07.2021 о 09:53 год., а декларацію за 2019 рік 05.07.2021 року о 10:03 год., що не заперечується самою ОСОБА_1 .

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 176-2 КУпАП повністю підтверджена дослідженими доказами, а саме: протоколом №459 та 457 від 22.07.2021 року; наказом №71 від 16.07.2015 року про призначення на посаду майстра КП «Служба єдиного замовника Костянтинівської міської ради»; роздруківкою послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 -15.07.2021, відповідно до якої перший вхід до системи остання здійснювала 20 березня 2018 року о 14 год. 23 хв. під час якого здійснювала дії пов`язані з заповнення декларації починаючи з 1 по 16 розділ та о 15 год. 23 хв. остання зберегла документ, що підтверджено кваліфікованим електронним підписом.

Жодних поважних причин несвоєчасного подання декларації про майно, доходи витрати та зобов`язання фінансового характеру, судом першої інстанції, не встановлено, з чим також погоджується апеляційний суд.

За таких обставин судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_1 , яка є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, відповідно до ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (в редкції яка діяла на час вчинення правопорушення), в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону, без поважних причин, маючи всі необхідні можливості, в установлений Законом термін несвоєчасно подала на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції щорічні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 та 2019 роки, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги щодо спливу строків притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи.

Так, твердження ОСОБА_1 що часом вчинення правопорушення слугують дати коли необхідно було подати декларацію, а саме: до 01.04.2019 року та 01.06.2020 року, є хибними, оскільки на вказаний момент, ОСОБА_1 взагалі декларації подані не були, що не охоплюється складом адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 176 КУпАП. Разом з цим, відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП настає саме за несвоєчасне подання декларації, що було вчинене в момент такого подання, із порушеним строком.

Тобто, часом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є дата фактичного подання нею електронної декларації за 2018 та 2019 роки, а саме: 05 липня 2021 року.

Так відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП в редакції, яка діяла на час вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 інкриміноване адміністративне правопорушення вчинене 05.07.2021 року, строки передбачені ст. 38 КУпАП, як з моменту вчинення правопорушення так і з моменту його виявлення, на час постановлення оскаржуваного рішення, не сплили.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що посилання в апеляційній скарзі на рішення Конституційного Суду України від 27.10.2020 №13-рп/2020, яким виключається відповідальності ОСОБА_1 за несвоєчасне подання декларації, не ґрунтується на вимогах закону.

Так, Рішенням Конституційного Суду України від 27.10.2020 №13-рп/2020 визнано такими, що не відповідаютьКонституції України(є неконституційними), зокрема:

-пункти 6,8частини першої статті 11,пункти 1,2,6-10-1,12,12-1частини першої,частини другу - п`ятустатті 12,частину другустатті 13,частину другустатті 13-1,статтю 35, абзацидругий,третійчастини першої статті 47,статті 48-51, частинидругу,третю статті 52,статтю 65Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII зі змінами;

-статтю 366-1Кримінального кодексу України.

Отже, відповідно до тексту резолютивної частини вказаного рішення станом на момент вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та прийняття судом оскаржуваної постанови обов?язок щодо подання щорічної декларації, не був визнаний таким, що не відповідає Конституції України.

Відповідальність за порушення, пов`язані з корупцією, встановлена главою 13-А Кодексу України про адміністративні правопорушення та приписи статті 5 Прикінцевих положень Закону України "Про запобігання корупції" є чинними.

На думку судді апеляційного суду підстав застосування у вказаних правовідносинах Рішення Конституційного Суду України №13-р/2020 від 27 жовтня 2020 року не має, оскільки вказаним рішенням не вирішувались питання, що стосуються адміністративної відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, згаданим рішенням норму ч. 1 ст. 172-6 КУпАП неконституційною не визнано.

Відповідно до вимог ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів.

Апеляційний суд наголошує, дії ОСОБА_1 щодо несвоєчасного подання декларації за 2018 та 2019 роки вчинені вже на час дії відповідного закону України та беззаперечно утворюють склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП правом на складання протоколів про правопорушення за ст.ст. 172-4 172-9 КУпАП (за винятком правопорушень, вчинених службовими особами, які займають відповідальне або особливо відповідальне становище) наділені уповноважені на те особи органів внутрішніх справ (Національної поліції). Тобто протокол, у зазначеному випадку, складено належним суб`єктом.

Крім того, відповідно до положень ст. 51-1 Закону України «Про запобігання корупції» (в редакції, чинній на момент виявлення правопорушення), національне агентство проводить щодо декларацій, поданих суб`єктами декларування, такі види контролю: 1)щодо своєчасності подання; 2)щодо правильності та повноти заповнення; 3) логічний та арифметичний контроль.

Національне агентство здійснює саме контроль щодо своєчасності подання декларацій, при цьому, надання висновку при здійсненні контролю щодо своєчасності подання декларацій в обов`язок Національного агенства не входить.

Доводи апеляційної скарги в цій частині не є такими, що спростовують правильні висновки суду першої інстанції та не свідчать про незаконність складання протоколі про адміністративні правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи й обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Фактів неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування постанови, не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Клопотання захисника щодо закриття провадження по справі за малозначністю не підлягає задоволенню.

Так, відповідно до вимог ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи особу ОСОБА_1 , яка_дане правопорушення вчинила вперше, щиро розкаюється, сплатила штраф, обставини скоєння нею адміністративного правопорушення, а саме будучи обізнаною в необхідності подання декларації за 2018 та 2019 роки, заздалегідь розпочав їх заповнення, подала лише у липні 2021 року, тобто більш ніж два та відповідно один роки від дати необхідної для такої подачі.

А тому, оцінюючи в сукупності дії, наслідки та ставлення ОСОБА_1 до вказаних дій, апеляційний суд вважає, що лише усне зауваження не буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень, а тому підстав для задоволення клопотання не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Логінова Д.В. про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку із малозначністю вчиненого нею адміністративного правопорушення, залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 серпня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя