Справа №583/1027/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Ярошенко Т. О.
Номер провадження 33/816/240/21 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 вересня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., за участі секретаря судового засідання Могиленець А. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції у м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 583/1027/21 за апеляційною скаргою захисника ТИТАРЕНКА О. М. на постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області 01.04.2021, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

захисника - адвоката Титаренка О. М.,

установив:

У поданій апеляційній скарзі захисник ТИТАРЕНКО О. М. просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити через відсутність складу правопорушення, оскільки перед початком проведення огляду працівник поліції не розпочав складати протокол про адміністративне правопорушення і не роз`яснив ОСОБА_1 його права, в тому числі право на захист. Крім того, свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у своїх поясненнях не підтвердили ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , а клопотання про їх виклик судом задоволено не було. Поліцейський проводив порядок огляду в порушення вимог закону, без повідомлення причин зупинки т/з та складання акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Також ОСОБА_1 не було відсторонено від керування т/з.

Постановою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01.04.2021 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і підданий стягненню у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн із позбавленням права керування т/з строком 1 рік. Стягнуто на користь держави 454 грн судового збору.

Згідно постанови, ОСОБА_1 13.03.2021 об 11:30 по вул. Першотравневій, 22 в м. Охтирка Сумської області керував т/з ВАЗ 211040, д. н. з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини роту, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки шляхом продуву газоаналізатора Alkotester Drager 6820 та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Вислухавши доводи захисника Титаренка О. М., який підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 236559 від 13.03.2021, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що ОСОБА_1 керував т/з із ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на цей стан у передбаченому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , згідно яких у їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як за допомогою використанням спеціальних технічних засобів на місці, так і в закладі охорони здоров`я;

- відеозаписом подій, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на предмет їх достовірності та допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки ці письмові пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що ці свідки, будучи повідомленим в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, не спростували перед судом у будь-який спосіб викладені ними у їх письмових поясненнях обставини, що не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ним раніше показання визнаються допустимими як докази, які узагальнені та уточнені ЄСПЛ у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п.п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у справі мали місце достатні урівноважуючи фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду. Письмові пояснення свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності. При цьому необхідно зауважити, що захистом не оскаржувався факт присутності двох свідків при відмові ОСОБА_1 (в обох випадках) проходити огляд на стан сп`яніння у встановлений законом спосіб.

Доводи апеляційної скарги про те, що суддя не викликав свідків задоволенню не підлягають, оскільки справа була розглянута суддею суду першої інстанції на підставі наявних доказів, достатніх для прийняття відповідного процесуального рішення.

Не заслуговують на увагу і твердження апеляційної скарги захисника Титаренка О. М. про не роз`яснення і порушення прав ОСОБА_1 , оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи. При цьому ОСОБА_1 після складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення мав достатньо часу для звернення до професійних захисників та отримання кваліфікованої юридичної допомоги як до розгляду справи у суді першої інстанції, так і її розгляду апеляційним судом.

Посилання захисника на те, що у справі відсутній акт огляду на стан сп`яніння та направлення ОСОБА_1 до медичного закладу для встановлення стану алкогольного сп`яніння є необґрунтованими і не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки останній відмовився в присутності двох свідків від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а акт огляду на стан сп`яніння та направлення відносно ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я складається і надається особі, яка керує т/з тільки у разі, якщо остання бажає пройти такий огляд, а якщо особа категорично відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння, то відповідні процесуальні документи не складаються і не надаються. При цьому направлення працівниками поліції складається і надається уповноваженому медичному працівнику закладу охорони здоров`я, а не водію.

Необхідно зауважити, що диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан алкогольного сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки т/з із використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції, у присутності 2-х свідків; 2) у відповідному закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше 2-х годин з моменту встановлення підстав для його здійснення і огляд проводиться в присутності поліцейського. При цьому необхідно зауважити, що положеннями чинного законодавства України про адміністративні правопорушення не вимагається першочергове (попереднє, первинне) проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння спочатку на місці зупинки т/з із використанням спеціальних технічних засобів, а вже потім, залежно від ситуації, проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Про наявність у працівника поліції обґрунтованих та об`єктивних підстав вважати, що ОСОБА_1 підлягав огляду на стан алкогольного сп`яніння, свідчила така ознака як запах алкоголю з порожнини роту, що відповідає приписам п. 2-4 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». При цьому питання встановлення наявності (чи відсутності) ознак стану сп`яніння, які є підставами для проведення огляду водія т/з, відноситься виключно до компетенції поліцейського, тому відповідні доводи апеляційної скарги також є необґрунтованими і задоволенню не підлягають задоволенню.

Таким чином, ОСОБА_1 , щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, повинен був пройти відповідний огляд на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною і обґрунтованою, а водій в усякому випадку не мав права ігнорувати вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього.

Будь-яких доказів того, що працівники поліції здійснювали який-небудь тиск/вплив на ОСОБА_1 з метою примушування його до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння як і того, що він звертався до відповідних органів з відповідними заявами чи скаргами з приводу неправомірних дій поліцейських матеріали справи не містять.

Той факт, що працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування т/з після складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, може бути лише підставою для притягнення цих працівників поліції до дисциплінарної відповідальності у разі доведеності їх провини, але це у всякому випадку не свідчить про порушення процедури огляду.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують вини ОСОБА_1 у скоєному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

постановив:

Постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області 01.04.2021 відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ТИТАРЕНКА О. М. на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов