Справа № 219/403/21
Провадження № 3/219/367/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2021 року м. Бахмут

Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Конопленко О.С., розглянувши матеріали адміністративної справи, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Артемівськ (нині Бахмут) Донецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, інваліда ІІІ групи, який не працює, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 276457 від 11 січня 2021 року вбачається, що 11 січня 2021 року о 19 годині 20 хвилин в м. Бахмут по вул. Г. Праці, 30 водій керував автомобілем «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, від продуття на місці алкотестера Драгер № 6810 або проїхати у встановленому законом порядку до ЦРБ м. Бахмут водій відмовився у присутності двох свідків. Таким чином, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особу ОСОБА_1 встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Артемівським МВ УМВС України в Донецькій області 19 травня 1998 року, йому роз`яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у скоєному адміністративному правопорушенні не визнав та просив закрити провадження у справі за таких підстав. Так, дійсно 11 січня 2021 року він керував належним йому транспортним засобом «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та їдучи вулицею Героїв Праці у місті Бахмут Донецької області, відчув запах гару у проводці, у зв`язку з чим припаркував автомобіль на узбіччі. Перевозив він в автомобілі трьох пасажирів, один з яких поїхав за інструментами для ремонту транспортного засобу, а інші залишись на місці зупинки. У цей час до них під`їхав поліцейський автомобіль, який зупинився позаду транспортного засобу ОСОБА_1 , та поліцейські попросили особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, надати їм для огляду документи, що він і зробив, однак вони не поїхали, а залишись з ним. Приблизно через 15 хвилин під`їхав ще один екіпаж поліцейських, які також попросили надати їм для огляду документи, що він і зробив. Під час спілкування ОСОБА_1 з поліцейськими один з них зупинив двох свідків та запропонував особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, продути алкотестер, від чого він відмовився, оскільки вважав, що необхідність у цьому відсутня, через те, що не вживав цього дня алкогольні напої. Також зазначив, що протокол поліцейськими складався до того, як вони запропонували продути йому алкотестер, оскільки підписав він його одразу після відмови пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинення транспортного засобу. Крім того, пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі йому не пропонували та відповідне направлення не надавали, а права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, не роз`яснювали.

У судовому засіданні захисник Павличук В.П. просив провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення з таких підстав. Так, під час складання протоколу поліцейським порушено вимоги «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», оскільки ОСОБА_1 , у зв`язку з його відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, не видавалось направлення до найближчого закладу охорони здоров`я для проходження такого огляду. При цьому, зазначені у протоколі та направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння ознаки алкогольного сп`яніння: «запах алкоголю з ротової порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода» не є ознаками алкогольного сп`яніння, визначеними вказаною Інструкцією. При цьому, на наявному відеозаписі з нагрудної камери поліцейського не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а поліцейським не забезпечено безперервність відеозапису, оскільки не зафіксовано увесь перебіг спілкування поліцейських з особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, з моменту прибуття на місце стоянки транспортного засобу до закінчення оформлення процесуальних документів, що є підставою вважати даний відеозапис неналежним доказом. Крім того, згідно доказів, досліджених у судовому засіданні, а саме: відеозапису, встановлено, що у порушення вимог п. 1-9 ч. 1 ст. 35, ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» працівники поліції, прибувши на місце, не представились та не показали свої посвідчення ОСОБА_1 , що є грубим порушенням вказаної статті. Також, у порушення вимог п. 2 ч. 11 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не роз`яснювались права, передбачені ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що є порушенням його конституційних прав. Таким чином, на думку захисника, належних доказів скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, під час розгляду справи не здобуто.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі статтею 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статей 1, 3, 8, 9 Конституції України Україна є правовою державою, в якій людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення. Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою у статті 62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 статті 130 КУпАП у редакції, чинній на момент скоєння адміністративного правопорушення, передбачалась відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ст.ст. 251, 280 КУпАП доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення належними та допустимими доказами підлягає подія щодо вчинення адміністративного правопорушення, вина особи у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності на інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 276457 від 11 січня 2021 року поліцейським СРПП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ст. сержантом поліції Баубековим В.В. зазначено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем за наявності ознак алкогольного сп`яніння, порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Вказаним пунктом передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакці.

Разом з тим, на доданому до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписі, здійсненому за допомогою нагрудної камери поліцейського, яким складався протокол, не зафіксовано зупинку працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 з підстав, передбачених статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію», як і не зафіксовано роз`яснення поліцейським особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, прав, передбачених ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Суд зауважує, що вказаний відеозапис при винесенні даної постанови не приймається як належний та допустимий доказ підтвердження вини ОСОБА_1 , оскільки є не послідовним та не відображає в повному обсязі суті скоєння адміністративного правопорушення, тому що на ньому зафіксовано лише процес відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в присутності свідків від проходження огляду на стан сп`яніння на місці поліцейськими за допомогою спеціальних технічних засобів.

Частиною 2 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється (ч. 3 ст. 266 КУпАП).

Згідно частини 6 статті 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 2 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі за текстом Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 3 Розділу І Інструкції передбачено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Разом з тим, зазначена у протоколі ознака алкогольного сп`яніння, нібито наявна у ОСОБА_1 , а саме: нестійка хода, не передбачена пунктом 3 Розділу І Інструкції.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п. 6 Розділу І Інструкції).

Пунктом 7 Розділу І Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

До протоколу про адміністративне правопорушення додано направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, на якому наявна відмітка про те, що ОСОБА_1 від отримання вказаного направлення відмовився, проте доказів цього, як і доказів того, що воно взагалі надавалось особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, поліцейським СРПП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ст. сержантом поліції Баубековим В.В. до протоколу не додано.

Статтею 62 Конституції України закріплено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що об`єктивних доказів того, що ОСОБА_1 11 січня 2021 року о 19 годині 20 хвилин керував транспортним засобом «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння під час розгляду справи не здобуто, а докази, надані особою, якою складався протокол про адміністративне правопорушення, в якості підтвердження вчинення правопорушення, є недостатніми для встановлення у діях ОСОБА_1 вини,у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких першим пунктом визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 284 КпАП України по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 122-4, 124, п. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284, ст. 294 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О. С.Конопленко