Номер провадження: 33/813/1474/21
Головуючий у першій інстанції Ружицький В.В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 523/16362/21

Номер провадження: 33/813/1474/21

Одеський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- за участю секретаря судового засідання Рибачук О.І.,

Особи, які прийняли участь у судовому засіданні:

- особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

- захисник адвокат Христюк Юрій Георгійович,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Христюка Юрія Георгійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Вищезазначеною постановою суду притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі - 17 000 грн. на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі - 454 грн. 00 коп..

Відповідно до змісту постанови суду першої інстанції, 27.08.2021 року о 22 год. 26 хв. в м. Одеса по проспекту Добровольського,84 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме - нестійка хода, почервоніння очей, стійкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому Законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Постанови КМУ від 10 жовтня 2001 р. № 1306 «Про Правила дорожнього руху України» (далі - ПДР).

За цим фактом співробітниками Управління патрульної поліції в Одеській області відносно водія ОСОБА_1 , 27.08.2021 року складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 012340 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувана постанова ухвалена з порушенням діючого законодавства. Судом першої інстанції не було повно та всебічно досліджено матеріали справи. Посилається на те, що: 1) ОСОБА_1 не зупиняли як того вимагає діюче законодавство; 2) судом першої інстанції не було взято до уваги висновок медичного огляду №001232 від 28.08.2021 року; 3) судом першої інстанції не було допитано свідків, що свідчить про грубе порушення норм чинного законодавства.

Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Мотивуючи винуватість, суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Матеріалами справи, дослідженими судом першої інстанції та перевіреними під час апеляційного розгляду, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 винен у вчиненні адміністративного правопорушення та підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, що підтверджується відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 072630 від 07.03.2019р., та зібраними по справі доказами, а саме відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 123340 від 27.08.2021 року, в якому наведені обставини порушення ОСОБА_1 п. 2.5 «Правил дорожнього руху» (а. с. 2); - письмовим доказом відеодиском, на якому зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення, а саме - факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння (а. с. 3).

Надавши об`єктивну правову оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами, не довіряти яким у суду апеляційної інстанції підстав немає.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду.

Саме з підстав відмови ОСОБА_1 від проходження алкотесту «Драгер» та подальшої відмови апелянта відмедичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`яі складено протокол про адміністративне правопорушення, з посиланням на порушення водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Щодо доводів захисника, та особи яка притягається до адміністративної відповідальності про відсутність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення через те, що поліцейські взагалі не мали права ні зупиняти водія, ні вчиняти відносно нього будь-які дії, адже ОСОБА_1 нічого не порушував. Як вважає, сторона захисту незаконність зупинення водія в свою чергу тягне за собою недійсність всіх доказів зібраних при складанні адміністративного матеріалу за ст. 130 КУпАП, через, що справа має бути закрита. Доводи сторони захисту є слушними, адже при перегляді відео події судом було встановлено, що ОСОБА_1 нічого не порушував, номерний знак належно освітлювався, і тому дійсно зупинка можливо була неправомірною, але вказаний факт жодним чином не впливає на наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, адже п. 2.5 ПДР не містить жодних виключень і законних підстав для відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції. ОСОБА_1 не позбавлений оскаржити дії поліцейських щодо, як він вважає, незаконної зупинки автомобіля під його керуванням.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто законодавець пов`язує обов`язок водія пройти огляд на вимогу поліцейського, без будь яких виключень, а вже потім можливе оскарження дій поліцейського, з відповідними наслідками, за дії які можуть бути визнані неправомірними.

Вказана позиція кореспондує з практикою ЄСПЛ, яка викладена у рішенні суду по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 в якому судом зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Щодо доводів захисника, та особи яка притягається до адміністративної відповідальності про те, що судом першої інстанції не було взято до уваги висновок медичного огляду №001232 від 28.08.2021 року то апеляційний суд визнає його неналежним доказом, з огляду на те, що протокол про адміністративне правопорушення складено з підстав саме відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, а не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Наданий вищевказаний висновок, не спростовує факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на вимогу працівника поліції.

Апеляційний суд погоджується з твердженням апелянта про те, що саме судом першої інстанції не було допитано свідків, що свідчить про грубе порушення норм чинного законодавства.

У відкритому засіданні Одеського апеляційного суду від 20.12.2021 року було допитано працівників поліції ОСОБА_2 .. Працівником поліції Зайцевим О.О. було надано інше відео, з якого вбачається, що ОСОБА_1 був з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, почервоніння очей, поведінка, що не відповідає обстановці та відмовився від проходження медичного огляду.

Пояснення допитаних у судовому засіданні апеляційного суду свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не спростовують обставин відмови ОСОБА_1 під проходження медичного огляду у встановленому діючим законодавством порядку.

Дотримання правил, які конкретизованого процесуальним законом щодо апеляційного оскарження рішення місцевого загального суду, не повинно мати зайвий формалізм, а саме спровокувати ситуації умисного ухилення від адміністративної відповідальності за скоєння беззаперечного адміністративного правопорушення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги стосовно того, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі не підлягають задоволенню.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи справу, дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України. Підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеський апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Христюка Юрія Георгійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: А.П. Заїкін