№ 3/756/7212/21
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 жовтня 2021 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Дев`ятко В.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за статтями 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

29 липня 2021 року, близько 14 год. 40 хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen», моделі «Crafter», номерний знак (далі - н.з.) НОМЕР_1 , у м. Києві по вул. Богатирській, 3, при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю марки «Mercedes-Benz», моделі «Sprinter», н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку ОСОБА_1 мав намір перестроїтися, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Mercedes-Benz», моделі «Sprinter», н.з. НОМЕР_2 , що спричинило пошкодження вищевказаних транспортних засобів.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 10.3 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, що передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП України).

ОСОБА_1 до суду з`явився, вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнав повністю.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 049992, схемою місця ДТП та поясненнями, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 33 КпАП України, суд, при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення, враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, майновий стан, ступінь його вини.

Обставиною, що пом`якшує покарання правопорушника судом визнано щире каяття.

Обставин, що обтяжують відповідальність правопорушника судом не встановлено.

Враховуючи викладене, з метою запобігання вчинення у подальшому нових правопорушень, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу, в межах санкції, передбаченої ст. 124 КпАП України.

Окрім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 26.08.2021 серії ААБ № 049991, 29 липня 2021 року, близько 14 год. 40 хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen», моделі «Crafter», н.з. НОМЕР_1 , у м. Києві по вул. Богатирській, 3, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди залишив місце події, чим порушив пункт 2.10.а Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, що передбачене ст. 122-4 КпАП України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КпАП України не визнав та пояснив, що дійсно, як йому стало відомо від працівників поліції при складанні протоколу, 29.07.2021, близько 14 год. 40 хв., він, за адресою: м. Київ, вул. Богатирська, 3, при перестроюванні пошкодив дзеркало автомобіля марки «Mercedes-Benz», н.з. НОМЕР_2 . Водночас, ОСОБА_1 вказав, що під час перестроювання не відчув удару, тому поїхав далі. У подальшому, коли виявилось, що він причетний до дорожньо-транспортної пригоди, відшкодував власнику автомобіля марки «Mercedes-Benz» завдані ним збитки.

Відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_2 від 26.08.2021, ОСОБА_2 зазначив, що водій автомобіля «Volkswagen», н.з. НОМЕР_1 , не залишав місце ДТП, оскільки не знав, що те відбулося.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд вважає, що дана справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КпАП України.

Правилами статей 245, 251, 252, 280 КпАП України передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. До цих ознак належать: об`єкт; об`єктивна сторона; суб`єкт; суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення становить пов`язаний з його вчиненням психічний стан особи. До ознак, які характеризують суб`єктивну сторону, належать вина, мотив і мета вчинення правопорушення.

Так, на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КпАП України, матеріали справи містять тільки протокол про адміністративне правопорушення від 26.08.2021 серії ААБ № 049991 та пояснення свідків від 29.07.2021, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Вказані свідки події тільки вказали, що після зіткнення (пошкодження дзеркала автомобіля «Mercedes-Benz»), водій автомобіля «Volkswagen» продовжив рух.

Водночас, суд вважає об`єктивними пояснення ОСОБА_1 про те, що він не помітив зіткнення, оскільки вони повністю узгоджуються із письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 .

Суд враховує положення ст. 6 Конвенції про захист людини і основоположних свобод, а також беручи до уваги висновки ЄСПЛ у справах «Малофаєва проти Росії», рішення від 30.05.2013р., та «Карелін проти Росії», рішення від 20.09.2016р., ЄСПЛ серед іншого зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготовитися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Крім того, згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Адміністративні матеріали у відношенні ОСОБА_1 не містять інших відомостей та належних, допустимих доказів про наявність в його діях ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КпАП України, зокрема відомостей та доказів, що ОСОБА_1 після дорожньо-транспортної пригоди умисно залишив її місце.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

На обґрунтування провини ОСОБА_1 суду не надано жодних об`єктивних доказів, які б дозволяли на підставі ст. 252 КпАП України зробити висновок про доведеність факту вчинення ним інкримінованого правопорушення, передбаченого саме ст. 122-4 КпАП України.

Положенням п. 1 ст. 247 КпАП України визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, передбаченим ст. 122-4 КпАП України, а отже, приходить до висновку щодо необхідності закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 40-1, 124, 247, 283-285 КпАП України, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 850 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 454 грн на користь держави.

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ст. 122-4 КпАП України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Суддя В.В. Дев`ятко