Провадження № 3/679/168/2021
Справа № 679/236/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2021 року м. Нетішин

Суддя Нетішинського міського суду Хмельницької області Гавриленко О.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з відділу поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , п/в НОМЕР_1 від 27 листопада 2013 року, жителя АДРЕСА_1 , працюючого в КП НМР «Благоустрій», за ст. 122-4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2021 року ОСОБА_1 приблизно о 07 год. 45 хв. на вул. Старонетішинська в м. Нетішин, керуючи трактором колісним Т-150К, державний номерний знак НОМЕР_2 , зїхав з місця дорожньо-транспортної пригоди до якої був причетний, чим порушив п. 2.10 Правил дорожнього руху України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 122-4 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні визнав, не заперечував обставин зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення та підтвердив місце розташування транспортних засобів після ДТП, як зазначено на схемі ДТП та фотозображенні наданому ОСОБА_2 . При цьому пояснив, що з`їхав з місця ДТП, оскільки в цьому була крайня необхідність, а саме з метою попередження аварійних ситуацій та усунення небезпеки, що загрожувала людям та майну, так як його транспортний засіб заважав проїзду іншим транспортним засобам, зокрема автобусам, які перевозили людей до їх місця роботи. Після чого чекав на приїзд працівників поліції, яких викликав ОСОБА_2 . Зважаючи на зазначене, ОСОБА_1 просив не притягувати його до адміністративної відповідальності та обмежитись попередженням.

Заслухавши ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, приходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, а саме: залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Крім визнання ОСОБА_1 вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні, об`єктивно вина останнього підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №486040 від 10 лютого 2021 року в якому зафіксовано обставини вчинення адміністративного правопорушення,

- поясненнями свідка ОСОБА_2 , який в судовому засіданні пояснив, що 10 лютого 2021 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі його транспортного засобу марки "CITROEN", номерний знак НОМЕР_3 , та участі транспортного засобу ОСОБА_1 , трактора марки Т-150К, в результаті якої його транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень. Після якої ОСОБА_1 залишив місце ДТП, а саме від`їхав на 10-12 метрів від місця зіткнення їх транспортних засобів;

- копією схеми місця ДТП від 10 лютого 2021 року, де зображено місце розташування транспортних засобів, зокрема на обочині проїзної частини, а не на місці зіткнення транспортних засобів;

- фотозображенням розташування транспортних засобів після ДТП.

Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому такі суддя вважає належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

Відповідно до ст. 122-4 КУпАП відповідальність настає за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Пунктом 2.10 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний, зокрема, негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських; вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди.

Сукупність досліджених доказів є переконливими і в повній мірі свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Санкція ст. 122-4 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

При накладенні адміністративного стягнення, враховую характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, визнання ним вини, приходжу переконання, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення в межах санкції встановленої ст. 122-4 КУпАП у виді штрафу.

З приводу тверджень ОСОБА_1 , про те, що він з`їзджаючи з місця ДТП діяв в стані крайньої необхідності, а саме з метою попередження аварійних ситуацій та усунення небезпеки, що загрожувала людям та майну, то суддя такі відхиляє, оскільки такі твердження не обгрунтовані та не підтверджені належними та допустимими доказами, а також не узгоджуються з наявними в матеріалах справи доказами.

Окрім того, суддя зауважує, що приписами ст. 18 КУпАП передбачено, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода. Проте в даному випадку, на переконання судді, відсутні будь-які обставини, які вказують на те, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності.

Щодо клопотання ОСОБА_1 про те, щоб обмежитись щодо нього попередженням, то суддя звертає увагу на те, що санкція ст. 122-4 КУпАП не попербачає такого виду стягнення, як попередження, а тому застосування такого стягнення є неможливим.

Крім того, згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, з ОСОБА_1 в доход держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 454 гривень.

Керуючись ст.ст. 40-1, 122-4, 283, 284, 287-289 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, і застосувати щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в доход держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень на рахунок №UА0026001, отримувач коштів ГУК у м. Києві 22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), за кодом класифікації доходів бюджету 22030106, код банку (МФО) 899998.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя О.М. Гавриленко