Справа №489/3873/21
Провадження №3/489/1826/21
ПОСТАНОВА

іменем України

30 вересня 2021 року м.Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва Кирильчук О.І., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який має посвідку на тимчасове проживання на території України та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Відповідно до протоколу серія ААБ №103592 від 13.06.2021 року, 13.06.2021 року, о 00 год. 30 хв. в м.Миколаїв, Інгульський район, проспект Богоявленський,57, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ЗАЗ110307» державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора "ALCOTEST ARLM-6345" та проведення такого огляду у медичному закладі МОЦПЗ - відмовився. Таким чином, на думку посадової особи, яка складала протокол, своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 надав суду письмові пояснення в яких зазначив, що категорично заперечую обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, з наступних підстав. 13.06.2021 року, приблизно о 01.00 год. він зі своїми друзями знаходився у транспортному засобі та був припаркований на краю дороги по проспекту Богоявленському, біля будинку 57. Вони їхали додому, але автомобіль зламався та він зупинився біля бордюру, ввімкнув аварійну сигналізацію та викликав евакуатор чекав на нього. Приблизно за пів години під`їхали поліцейська машина, до нього підійшли два поліцейських Управління патрульної поліції, представились та попросили вийти з машини, на що він погодився. Поліцейські запитали в ОСОБА_1 , про його самопочуття та причину з якої він знаходиться в даному місці, на що він повідомив, що чекає на евакуатор. Працівник поліції зробили йому зауваження з приводу перевезення в салоні автомобіля кількості пасажирів більше ніж дозволено та запропонували пройти тест на стан алкогольного сп`яніння. Після телефонної консультації зі своїм адвокатом, ОСОБА_1 відмовився від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, оскільки не керував транспортним засобом та працівники поліції його не зупиняли під час такого керування, тому був переконаний що їх вимога незаконна.

Частиною першою статті 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п.1.10 Правил дорожнього руху водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява №25).

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 року по справі №463/1352/16-а зазначив, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Враховуючи, що досліджений в судовому засіданні відеозапис не містить фіксації керування транспортним засобом ОСОБА_1 або його руху і зупинки працівниками поліції, а сама особа категорично заперечує обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, вказуючи на те що не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, інформацію про свідків вчиненого правопорушення протокол серії ААБ №103592 від 13.06.2021 року не містить, суд приходить до висновку, що докази порушення ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього руху за обставин, викладених в протоколі, відсутні. Таким чином, не доведена наявність статусу суб`єкта правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП особи, яка керувала транспортним засобом, що є обов`язковою ознакою складу адміністративного правопорушення, а тому провадження в справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.221, 247 ч.1 п.1, 278, 283,284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Миколаєва.

Суддя