Справа № 462/182/20 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 33/811/654/20 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року Львівський апеляційний суд у складі судді - Белени А.В., розглянувOи у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 20 березня 2020 року, за ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив :

Постановою судді Залізничного районного суду м.Львова від 20.03.2020,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420,40 грн. судового збору.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 01 січня 2020 року о 03 год. 00 хв. у місті Львові на вулиці Городоцькій 140, керував автомобілем марки «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5. ПДР. Таким чином, вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На постанову судді Савченко В.С. подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк апеляційного оскарження; постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити. Вважає, що постанова винесена з грубим порушенням норм процесуального права та порушенням права на захист.

Щодо пропущеного строку апеляційного оскарження, то зазначає, що слухання справи відбулося без його участі, судом першої інстанції йому копію рішення йому скеровано не було, а тому про її існування довідався коли його представник отримав в суді 23.04.2020. У зв`язку з цим просить вважати причини пропуску строку поважними.

Свої вимоги щодо винесеної постанови то апелянт вважає, що свідки, які записані в протоколі є викривачами, бо вони повідомили поліцейських про те, що на їх думку водій ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, а тому їх пояснення не можна брати до уваги як свідків, що не передбачено ст. 272 КУпАП. Таким чином дія поліцейських пройшла без наявності свідків, як того вимагає законодавство.

Крім того не слід брати до уваги відеозапис з нагрудних камер поліцейських оскільки при справі знаходиться копія, а повинен бути оригінал запису. Суд не перевірив чи запис є безперервний, а тому по справі необхідно призначити судово-комп`ютерну експертизу на предмет монтажу, безперервності запису. За інших обставин інформація що міститься на диску повинна бути виключена з постанови як доказ.

Апелянт та його представник були належним чином повідомлені про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, однак в судове засідання не прибули з невідомих причин.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення виходячи з наступних підстав.

Поважність причин пропуску скаржником строку на подачу апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому цей строк необхідно поновити.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає і у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення підтверджується сукупністю доказів, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 01 січня 2020 року;

- письмовими поясненнями свідків від 01 січня 2020 року, які повністю узгоджуються з відеозаписом події, з якого чітко вбачається, відмова водія від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП повно та всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджено підписами свідків у протоколі та відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.

Відповідно апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн., накладене на ОСОБА_1 підставно та відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив :

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 20 березня 2020 року, щодо ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду А.В. Белена