Єдиний унікальний номер: 379/738/21
Провадження № 3/379/373/21
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2021 рокум.Тараща

Суддя Таращанського районного суду Київської області Зінкін Володимир Іванович, розглянувши матеріали справи, що надійшли від відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

19.08.2021 до Таращанського районного суду Київської області від відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 437589 від 03.08.2021, складений інспектором СРПП відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області лейтенант поліції Франчуком В.В., про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу, 03.08.2021 о 20 год 05 хв по вул. Набережній водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2107 н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, мова незв`язна, порушено координацію рухів). Погодився на проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Drager 6810, результат показа 0,62% проміле, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину не визнав. Зазначив що в той день його зупинили працівники поліції. Він не відмовився та продув Драгер. Він не погодився з показниками Драгеру та прохав, що йому надали ще одну трубку та ще раз хотів продути Драгер, або прохав проїхати у лікарню для огляду. Працівники поліції йому відмовили в огляді в лікарні. Він підозрює, що трубка на Драгері була не нова, розпечатана. Алкоголю він не вживав.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що приблизно з місяць назад працівники поліції приїхали на автостанцію, де він підтаксовує, та запропонували йому побути свідком. Працівники поліції привезли його на місце, де був ОСОБА_3 . Кишені дали «Драгер» дихати. Він продув, не пам`ятає, скільки прилад показав проміле. Після того, ОСОБА_3 сказав, що хоче їхати на огляд в лікарню. Що відповіли працівники поліції, не пам`ятає, але в лікарню ОСОБА_3 не повезли.

Свідок ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно положень п. 1, 6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

В силу п. 12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Крім того, згідно положень п. 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Однак, ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд в закладі охорони здоров`я. Матеріали справи не містять направлення на огляд в лікарню, а з відеозапису та показів свідка ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 наполягав на проходженні огляду в медичному закладі як до застосування приладу «Драгер», так і після, оспоривши результати огляду на приладі «Драгер», однак поліцейським даний факт був ігнорований.

Разом з тим, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з принципу верховенства права, конституційна презумпція невинуватості особи поширюється і на обвинувачення її у вчиненні адміністративного правопорушення.

Це вимога закону, звернена до всіх громадян, посадових осіб, державних і громадських організацій, до суспільної думки в цілому. Такої позиції дотримується і Європейський Суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно першою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані в судовому засіданні пояснення учасників, у сукупності із оглянутими в судовому засіданні іншими матеріалами справи, суд, оцінивши наявні в даній справі докази, приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тому провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП має бути закрито.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 130, 266, 247, 283-287, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області.

Суддя: В. І. Зінкін