ПОСТАНОВА

іменем України

05 березня 2021 рокуСправа №451/1955/20
Провадження № 3/451/144/21

Суддя Радехівського районного суду Львівської області Семенишин О.З., розглянувши матеріали, які надійшли від Радехівського ВП ЧВП ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого продавцем в магазині ``Явіс``, одруженого, з середньою освітою, не інвалід, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягався,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП,-

в с т а н о в и л а :

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №354052 від 28.01.2021 року, вбачається, що ОСОБА_1 , 04.12.2020 року, о 23 год. 00 хв., по вул. Шевченка, 81 в с. Дмитрів, Радехівського району в магазині здійснював роботу закладу після 22 год. 00 хв., чим порушив вимоги Постанови КМУ №641 зі змінами, а саме пп.11 п.10.

На розгляд справи ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Відповідно до ч.2 ст.268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, 173-2, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

У зв`язку з тим, що присутність особи, яка належним чином повідомлена про розгляд справи, при розгляді справи про притягнення до відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП не є обов`язковою, суд робить висновки про можливість розгляду справи у відсутності особи, яка належним чином повідомлена про розгляд справи.

На підтвердження винності ОСОБА_1 суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №354052 від 28.01.2021 року; рапорт поліцейського Годзінського Івана від 04.12.2020 року; письмові пояснення ОСОБА_1 від 04.12.2020 року; диск з відеозаписом.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 44-3 КУпАП, а саме за частиною першою, як порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Норма ч.1 ст.44-3 КУпАП є бланкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативних актів. Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Пунктом 1 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року (в редакції від 04.12.2020 року) встановлено, що з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 1 серпня до 31 грудня 2020 р. на території України встановлено карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061) та від 20 травня 2020 р. № 392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626).

Так, відповідно до пп.11 п.10 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року (в редакції від 04.12.2020 року) (далі - Постанова №641) на території України на період дії карантину забороняється робота після 22-ї та до 7-ї години суб`єктів господарювання з надання послуг громадського харчування (ресторанів, кафе, барів, закусочних, їдалень, кафетеріїв, буфетів тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос.

Оскільки в пп.11 п.10 Постанови КМУ №641 немає вичерпного переліку суб`єктів господарювання з надання послуг громадського харчування необхідно звернутись до суміжного законодавства.

Відповідно до листа Міністерства зовнішніх економічних відносин та торгівлі України від 09 вересня 1998 року заклади громадського харчування поділялися на: ресторани («перший», «вищий», «люкс»), бар, кафе, їдальня, закусочна, буфет, магазин кулінарних виробів, кафетерій, фабрика-кухня, фабрика-заготівельня. На даний час даний документ втратив чинність від 20.08.2002 року на підставі набрання чинності Наказом Міністерства економіки та європейської інтеграції України N 219 від 24.07.2002 року `` Про затвердження Правил роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства`` (далі Наказ). Даний нормативний акт оперує поняттям заклад ресторанного господарства. Відповідно до п. 1.5 Наказу заклади (підприємства) ресторанного господарства поділяються за типами: фабрики-кухні, фабрики заготівельні, ресторани, бари, кафе, їдальні, закусочні, буфети, магазини кулінарних виробів, кафетерії, а ресторани та бари - також на класи (перший, вищий, люкс).

Склад адміністративного правопорушення передбачає наявність таких елементів, як об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона. З диспозиції пп.11 п.10 Постанови №641 вбачається, що відповідні суб`єкти господарювання, були зобов`язані виконати відповідний припис, в даному випадку зупинити торгівлю. Тобто відповідальним за виконання Постанови №641 суб`єктом була посадова особа магазину ``Явіс``.

Крім того, з наданих суду матеріалів не вбачається, що магазин ``Явіс`` в с. Дмитрів належить до категорії закладів громадського харчування.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Нормами КУпАП не передбачено компетенцію суду щодо зміни суті правопорушення, його редагування, збору доказів тощо. Такі дії порушили би принцип рівності сторін та фактично свідчили б про прийняття судом сторони обвинувачення, що є неприпустимим.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

З наданих суду доказів не вбачається, що ОСОБА_1 є посадовою особою магазину ``Явіс``, та що магазин ``Явіс`` в с. Дмитрів належить до категорії закладів громадського харчування.

Відтак ОСОБА_1 не є суб`єктом відповідальності за дане правопорушення, а магазин ``Явіс`` в с. Дмитрів є закладом на який поширюється дія пп.11 п.10 Постанови №641. Відтак відсутня об`активна сторона порушення та вказано неналежного суб`єкта відповідальності.

Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Згідно з ч.1 ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

У зв`язку з наведеним вище, суддя з врахуванням матеріалів справи робить висновки про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення орган, орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 9, 247, 283, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч.1 ст.44-3 КУпАП, закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Радехівський районний суд.

СуддяСеменишин О. З.