П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа №748/295/21

Провадження №3/377/40/21

31 березня 2021 року суддя Славутицького міського суду Київської області Малишенко Т.О., розглянувши за участю правопорушника справу про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП, що надійшла з Чернігівського районного суду Чернігівської області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,-

УСТАНОВИЛА:

Відповідно до протоколу серії ДПР18 № 221312 від 31.01.2021 року який складено поліцейським СРПП4 ЧРВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області, с-нта поліції Прядка Д.Л., проте що, 31.01.2021 року о 19 годині 00 хвилин на а/д Р-56+300м до повороту на м.Київ, гр. ОСОБА_2 , керував автомобілем КІА ED CEED д.н.з. НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв з`їзд на смузі руху в кювет. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_3 , вину не визнав, суду повідомив, що дійсно 31.01.2021 року їхав на а/д Р-56+300м до повороту на м.Київ, на своєму автомобілі марки КІА ED CEED д.н.з. НОМЕР_2 . Дорога була засніжена, не чищена від снігу, швидкісь автомобіля не більше 50 км/г. Через поганий стан дорожнього покриття, автомобіль «викинуло» з дороги в стовп, від удару в стовп машину відкинуло на дерево, після чого автомобіль зупинився.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, перевіривши матеріали справи, вважаю необхідним відмовити у притягненні ОСОБА_4 , до адміністративної відповідальності і закрити провадження у справі з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Як зазначено у статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за вчинене правопорушення передбачена ст. 124 КУпАП за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п.1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Виконання цього пункту Правил має бути гарантією передбачуваності розвитку ситуації на порозі. Будь-яке відхилення від вимог та положень Правил може призвести до порушення встановленого порядку руху дорогами України створення аварійної ситуації та ДТП.

У відповідності до п.2.3б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов,язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

За приписами п.12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, в протоколі не зазначено жодного доказу дорожньо транспортної пригоди, крім схеми ДТП яка складена працівниками поліції з виправленнями, що в даному випадку є неналежним доказом. Крім того до матеріалів справи не долучено як доказ відеозапис з нагрудних камер працівників поліції.

З огляду на виправлену схему ДТП, письмові учасників ДТП, суд дійшов висновку, що суду не надано доказів, що між діями водія ОСОБА_4 , є причинно-слідчий зв,язок з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

Ст.245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі є будь які фактичні дані, на підставі яких посадова особа у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, речовими доказами, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З викладених вище мотивів вважаю, що складений протокол про адміністративне правопорушення не є належним доказом вчинення правопорушення, оскільки обставини, викладені в ньому, не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду вказаної справи і є лише припущенням того, що від дій водія ОСОБА_4 , а саме порушення п.12.1 ДПР України, наступила дорожньо-транспортна пригода.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 221312 від 31.01.2021 року, який є процесуальним документом, внаслідок якого проводиться подальше провадження у справі, не містить посилання на наявність обов`язкових наслідків, зазначених у ст.124 КУпАП, що виключає відповідальність особи за даною статтею.

Виходячи з конституційного принципу поділу влади, завдань та функцій судочинства, будь-яка зміна формулювання суті правопорушення, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, не допустима і є порушенням встановленого у державі правового порядку, а також порушення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши надані письмові матеріали, вважаю за необхідне зробити висновок, що наведене указує на відсутність складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Крім того, вважаю, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, суд позбавляється статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

У своїй сукупності наведені обставини вказують на відсутність в діях ОСОБА_4 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.274 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного необхідно відмовити у притягненні ОСОБА_4 , до адміністративної відповідальності та закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Таким чином, законних підстав для притягнення ОСОБА_4 , до адміністративної відповідальності за вказане у протоколі адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, немає, оскільки складу такого правопорушення при розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст.124, 247, 283-285 КУпАП,-

ПОСТАНОВИЛА:

Закрити провадження відносно ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, за обставин відсутності складу правопорушення.

Тимчасово вилучені документи ВАА 547075 повернути.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т. О. Малишенко