Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/79/21 Головуючий у суді І-ї інстанції Куценко О. В.
Категорія - 41 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Широкоряд Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2021 року м. Кропивницький

Суддя Кропивницького апеляційного суду - Широкоряд Р.В., розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 грудня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП та призначено стягнення у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 грн.,та стягнуто судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кіровського районного суду м.Кіровограда від 24 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у тому що, під час проведення перевірки Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 зоомагазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено, що гр. ОСОБА_1 фактично допустив працівника ОСОБА_2 до роботи без оформлення трудового договору (контракту), яка фактично виконувала роботу продавця з 21.09.2020 року по 06.10.2020 рік, з режимом роботи з 09 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. та вихідними днями згідно графіку, за що отримувала заробітну плату в розмірі 150 грн. за робочий день, чим ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.41 КУпАП.

Обґрунтовуючи свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що вина правопорушника підтверджується матеріалами справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення №КР8860/386/П/ПТ від 07.10.2020 року (а.с.2-4), актом перевірки №КР8860/386/АВ від 07.10.2020 року (а.с.5-7), письмовими поясненнями ОСОБА_2 (а.с.10).

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити за закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

У своїй апеляційній скарзі скаржник зазначає, що не був повідомлений про розгляд справи судом першої інстанції, у зв`язку з чим останній порушив його право на захист.

Також вказує, що постанова про накладення адміністративного стягнення на нього винесена за межами строків притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки факт адміністративного правопорушення встановлений 21 вересня, а постанова винесена 24 грудня.

Крім того, вважає що суд першої інстанції безпідставно стягнув з нього судовий збір, через те, що він є інвалідом 2-ї групи.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що продавець ОСОБА_2 проходила у нього стажування з 21.09.2020 року, здійснювала продаж товарів під його контролем, з 06.10.2020 року приміщення магазину належить іншому власнику на підставі договору суборенди нежитлового приміщення від 06.10.2020 року.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, зваживши та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.294 КУпАП, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

У зв`язку з цим, вважаю обґрунтованими доводи адвоката Поліщука С.М. про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки в матеріалах справи відсутні дані, які б вказували на своєчасну обізнаність апелянта з текстом оскаржуваної постанови, а відтак пропущений апелянтом процесуальний строк підлягає поновленню.

Згідно вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ч. 3 ст. 41 КУпАП настає за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року № 413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв`язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами.

З матеріалів справи вбачається що, в ході проведення інспекційного відвідування зоомагазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: вул. Жадова 28, м. Кропивницький, було виявлено порушення, передбачене ч. 3 ст. 41 КУпАП, що підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії № КР8860/386/П/ПТ від 07.10.2020 разом із долученими до нього документами, які підтверджують обставини встановлені судом.

На момент проведення інспекційного відвідування 06.10.2020 р., та 07.10.2020 р., трудові договори, які б підтверджували факт перебування у трудових відносинах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 чи договори цивільно-правового характеру не надано.

Доводи апелянта з приводу того, що суд першої інстанції постановив рішення поза межами строків визначених ч.2 ст.38 КУпАП, апеляційний суд відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті.

Як вбачається з правових висновків, викладених в п. 17, 18 постанови Верховного Суду від 03.05.2018 року по справі № 487/2854/17, Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття «триваюче» правопорушення. Проте, теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. Характер триваючого правопорушення оцінюється судом в кожному конкретному випадку індивідуально. Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі №804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону. Дане правопорушення є триваючим, оскільки порушення допускались протягом періоду часу з 21. 09. 2020 по 06. 10. 2020, днем його виявлення є 06. 10. 2020 про що зазначено в акті від 07.10.2020 за №КР8860/396/АВ за результатами інспекційного відвідування фізичної особи підприємця ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 (зоомагазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), а отже тримісячний строк, протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення, на час розгляду справи судом першої інстанції не закінчився і будь-яких порушень ст. 38 КУпАП з цього приводу апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 3 ст. 41 КУпАП у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 грн, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.

Однак, проаналізувавши доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині звільнення його від сплати судового збору, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно ст. 401 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Згідно з наданими суду апеляційної інстанції копіями довідки до акту огляду МСЕК та пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 (а.с.25-26), ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи за загальним захворюванням.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про безпідставність стягнення з ОСОБА_1 судового збору, є обґрунтованими та заслуговують на увагу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що постанова Кіровського районного суду м.Кіровограда від 24 грудня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 420 грн. 40 коп. підлягає зміні, зі звільненням останнього від його сплати.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 41 КУпАП в частині стягнення судового збору в розмірі 420 грн. 40 коп. змінити.

Виключити з резолютивної частини постанови судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 24 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 вказівку суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в сумі 420 грн. 40 коп.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Широкоряд Р.В.