КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1246/2021 Головуючий суддя у 1-й інстанції: Застрожнікова К.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М. за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника Влащенка О.А.,розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янськогорайонного суду міста Києвавід25 січня 2021 року, якою йоговизнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Солом`янськогорайонного суду міста Києвавід25 січня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.12.2020 року о 11 год. 20 хв. у м. Київ, проспект Відрадний, буд. 75 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «VolkswagenGolf», д.н.з. НОМЕР_1 ,з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці, які не реагують на світло; неприродна блідість обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Солом`янськогорайонного суду міста Києвавід 25 січня 2021 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, обґрунтовуючи тим, що суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 252 КУпАП не забезпечив всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності; висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи; наполягає, що він не відмовлявся від огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, погодився проїхати разом з поліцейськими для проходження огляду, що зафіксовано на відео з нагрудної камери поліцейських, однак йому було відмовлено в проходженні огляду, оскільки з ним була малолітня дитина, яку він не міг залишити саму в автомобілі і просив щоб вона їхала разом із ними.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відеозапис з нагрудної камери поліцейського, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КпАП України оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 033275 від 20 грудня 2020 року 20.12.2020 року о 11 год. 20 хв. у м. Київ, проспект Відрадний, буд. 75 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Golf»,д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці, які не реагують на світло; неприродна блідість обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, свою винність у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що працівники поліції запропонували йому пройти огляд у лікаря-нарколога, на що він погодився, але, зважаючи на те, що з ним автомобілі була малолітня дитина, просив взяти її з собою, на що поліцейські йому відмовили та розцінили це як відмову від проходження огляду у медичному закладі, за що склали протокол.

Пояснення ОСОБА_1 підтверджується обставинами, зафіксованими нагрудною камерою працівника поліції. Зокрема із відео вбачається, що ОСОБА_1 не мав на меті уникнення огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі (погоджувався, лише просив, щоб його малолітня дитина проїхала з ним), але, зважаючи на ризики і наслідки у виді залишення малолітньої дитини без нагляду та - у разі відмови від проходження огляду - адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, інспектори поліції фактично створили умови для того, щоб він відмовився.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу ти швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Отже, у даному випадку, на переконання суду апеляційної інстанції, не можна беззаперечно розцінювати поведінку ОСОБА_1 як відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому Законом порядку, оскільки умови, які створили інспектори поліції, змусили особу зробити вибір пріоритетності між безпекою малолітньої дитини та наслідками у разі притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже, у матеріалах відсутні докази на доведення винуватості ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, «поза розумним» сумнівом (Рішення Європейського суду з прав людини «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року).

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими, постанова судді місцевого суду в цій частині як незаконна підлягає скасуванню, а провадження на підставі ст. 247 КУпАП - закриттю.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити, постанову судді Солом`янськогорайонного суду міста Києвавід25 січня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.М. Сітайло