Справа №588/1022/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Щербаченко М. В.
Номер провадження 33/816/391/21 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 вересня 2021 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., за участі секретаря судового засідання Могиленець А. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції у м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 588/1022/21 за апеляційною скаргою захисника ТЮТЮННИКА В. В. на постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 05.08.2021, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Тютюнника В. В.,

установив:

У поданій апеляційній скарзі захисник ТЮТЮННИК В. В. просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, оскільки суддею не викликаний в судове засідання інспектор СРПП ВП № 1 (м. Тростянець) Катриченко М. О., не взято до уваги, що як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений у порядку і з джерел, передбачених законом. Факт керування ОСОБА_1 т/з у стані алкогольного сп`яніння не зафіксований працівником поліції, який порушив порядок проходження огляду на стан сп`яніння. Свідки, які були присутні, є явно зацікавленими та упередженими. При цьому відсутній факт безперервного відеозапису.

Постановою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 05.08.2021 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і піддано стягненню у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн із позбавленням права керування т/з строком 1 рік. Стягнуто на користь держави 454 грн судового збору.

Згідно постанови, ОСОБА_1 18.06.2021 о 21:38 у с. Новоукраїнка по вул. Луговій керував т/з CHERY, д. н. з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова), від проходження огляду на місці, а саме продуття пристрою Драгер 6810 та проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР.

Вислухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Тютюнника В. В., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 174280 від 18.06.2021, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що ОСОБА_1 керував т/з із ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на відповідний стан у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- показаннями в апеляційному суді свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно яких 18.06.2021 у їх присутності ОСОБА_1 відмовився у встановленому законом порядку пройти огляд для визначення стану сп`яніння на місці зупинки т/з та в закладі охорони здоров`я. Також водій відмовився від підпису та дачі пояснень;

- відеозаписом, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з та в закладі охорони здоров`я;

- показаннями в апеляційному суді свідка (працівника поліції) ОСОБА_5 , згідно яких на лінію «102» надійшов дзвінок та повідомили, що особа керує т/з із явними ознаками алкогольного сп`яніння. Після чого 18.06.2021 близько 21:38 на місце вчинення правопорушення прибула патрульна поліція. Оскільки водій ОСОБА_1 виявляв ознаки алкогольного сп`яніння, то йому запропонували пройти відповідний огляд на місці або в закладі охорони здоров`я, на що останній відмовився в присутності двох свідків.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Що стосується доводів апеляційної скарги відносно того, що ОСОБА_1 не керував т/з, то вони не заслуговують на увагу і задоволенню не підлягають, так як факт керування ОСОБА_1 т/з о 18.06.2021 о 21:38 підтверджується відеозаписом, згідно якого відмовляючись від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 жодним чином не заперечував факту керування т/з, а допитані свідки підтвердили цей факт.

Зокрема, відповідно роз`яснень ВСУ, викладених у абз. 3 і 4 п. 27 постанови Пленуму від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із послідуючими змінами), керування т/з необхідно розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, а згідно п. 1, 5 і 6 ст. 8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 08.11.1968) та положень Європейської угоди, яка доповнює цю Конвенцію (Женева, 01.05.1971), кожний т/з, який знаходиться в русі, повинен мати водія, тому проведений аналіз досліджених суддею суду першої інстанції доказів дозволяє зробити однозначний та безсумнівний висновок, який виключає будь-яке інше розумне пояснення подій. При цьому для встановлення факту керування т/з певною особою не має значення, чи був т/з зупинений безпосередньо працівниками поліції під час виконання ними своїх посадових обов`язків, чи особу водія виявлено згодом, після проведення певних розшукових заходів, оскільки, як зазначалося вище, кожний т/з, який знаходиться в русі, повинен мати водія.

Адміністративна відповідальність особи, яка керує т/з, згідно диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП, крім іншого, настає у разі, коли така особа відмовляється від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Необхідно зауважити, що диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколах та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Згідно визначеної процедури (чинної на момент скоєння правопорушень) огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки т/з із використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше 2-х годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського.

Про наявність у працівника поліції обґрунтованих та об`єктивних підстав вважати, що ОСОБА_1 підлягав огляду на стан алкогольного сп`яніння, свідчили відповідні ознаки, що відповідає приписам п. 2-4 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». При цьому питання встановлення наявності (чи відсутності) ознак стану сп`яніння, які є підставами для проведення огляду водія т/з, відноситься виключно до компетенції поліцейського, тому відповідні доводи апеляційної скарги також є необґрунтованими і задоволенню не підлягають задоволенню.

Таким чином, ОСОБА_1 , щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, повинен був пройти відповідний огляд на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною і обґрунтованою, незалежно від причин, які стали підставою для зупинки т/з, водій в усякому випадку не мав права ігнорувати вимоги п. 2.5 ПДР, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02).

Твердження апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено порядок застосування спеціального технічного засобу є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Що стосується відсутності факту направлення водія на огляд, то воно (направлення) надається відносно особи, яка керує т/з тільки у разі, якщо остання бажає пройти такий огляд, і виключно працівником поліції уповноваженій особі закладу охорони здоров`я, яка має право проводити медичний огляд на стан сп`яніння, а якщо особа категорично відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння, то відповідне направлення працівниками поліції і не видається через відсутність об`єктивної потреби у цьому.

Є необґрунтованими і доводи апеляційної скарги щодо зацікавленості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки матеріали справи не містять жодних відомостей, які б свідчили про упередженість чи зацікавленість цих свідків, як і працівника поліції.

Будь-яких доказів того, що працівники поліції здійснювали який-небудь тиск/вплив на ОСОБА_1 з метою примушування його до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння як і того, що він звертався до відповідних органів з відповідними заявами чи скаргами з приводу неправомірних дій поліцейських матеріали справи не містять.

Відсутність безперервного відеозапису обставин події за участю ОСОБА_1 жодним чином не спростовує висновків суду першої інстанції про наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відмова останнього від проходження огляду чітко зафіксована на відео файлі наданому працівником поліції і при його огляді не викликає сумніву у достовірності, тому відеозаписи є належним та допустимим доказом.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують вини ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

постановив:

Постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 05.08.2021 відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ТЮТЮННИКА В. В. на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов