П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2021 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Валігурська Л.В.

за участю захисника: Калугіна Д.О.

розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу поліції №1 Херсонського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красногвардійськ, Узбекистан, громадянина України, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в:

Відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №730735, відповідно до якого він 16.07.2021 о 20:07 годині вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: висловлювався в її бік нецензурними словами, погрожував фізичною розправою.

Дії ОСОБА_1 згідно протоколу кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, як вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 , свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав, заперечував проти обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення. Дав показання про те, що 16.07.2021 в час зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення був відсутній за місцем свого проживання, тому відповідно не міг вчинити жодного насильства по відношенню до ОСОБА_3 . Просив врахувати, що з листопада 2020 року він перебував з процесі розірвання шлюбу з ОСОБА_3 , яка то проживала за адресою АДРЕСА_1 , то йшла жити до своєї матері. Крім того, зазначив, що повністю утримує їх спільних дітей і вони вільні у виборі місця свого проживання або в його будинку, або в помешканні матері ОСОБА_4 , тим більше старша дочка являється студенткою і проживає в іншому місці. Вважає, що вся ситуація обумовлена в першу чергу конфліктом на фоні розірвання шлюбу, а також можливого рішення суду про примусове виселення ОСОБА_3 з його будинку по АДРЕСА_1 .

Захисник Калугін Д.О. заперечив з приводу складеного щодо ОСОБА_1 протоколу та просив закрити провадження, оскільки в діях останнього відсутні ознаки домашнього насильства, притаманного ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Крім того складений протокол не містить належних доказів на підтвердження викладених в ньому фактів, оскільки в першу чергу має місце конфлікт між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 обумовлений вирішенням цивільного спору про зняття останньої з реєстрації. Надав суду копію рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06.09.2021, яке набуло чинності 10.10.2021, відповідно до якого розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

Потерпіла ОСОБА_2 для участі в судовому засіданні не з`явилась, про день, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, заяв або клопотань не подавала, а тому суд вважає за можливе вирішити питання щодо відповідальності ОСОБА_5 за відсутності потерпілої.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення особою, уповноваженою на складання протоколу, окрім пояснень потерпілої обґрунтована наступними дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №730735 від 19.07.2021, в якому викладено обставини вчиненого адміністративного правопорушення;

- заявою ОСОБА_2 від 16.07.2021, в якій вона просить поліцію прийняти міри до її чоловіка ОСОБА_1 , який систематично за місцем спільного проживання вчиняє відносно неї домашнє насильство психологічного та економічного характеру, а саме: висловлював образи, нецензурно висловлювався в її бік, принижував, погрожував фізичною розправою, залякував, вигнав з будинку, змінив вхідні замки до будинку, відмовився допомагати їй та дітям.

Дослідивши наведені вище докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, за диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

У свою чергу спеціальним Законом, який визначає відповідні поняття, що застосовано у вищевикладеній нормі, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 р. № 2229-VIII (далі Закон), відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Виходячи із диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення є настання певних наслідків від вчинення винною особою дій фізичного, психологічного чи економічного характеру по відношенню до потерпілого, а саме: завдання чи ймовірна можливість завдання шкоди фізичному чи психологічному здоров`ю особи, відносно якої вчинені такі дії. Таким чином, законодавцем встановлено, що відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП наступає за психологічне насильство, яке могло завдати або завдало шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

При цьому, зі змісту диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вбачається, що не кожне психологічне насильство може завдати або завдає шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Обов`язок довести, що вчинене психологічне насильство могло завдати або завдало шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого покладається на посадову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення.

Разом з тим протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали не свідчать про те, що ОСОБА_1 застосував психологічне або фізичне насильство, яке могло завдати чи завдало шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілої, оскільки висновки зроблені щодо наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення зроблені лише на підставі показань потерпілої, які особою уповноваженою на складання протоколу могли бути перевірені шляхом опитування спільних дітей, а також матері ОСОБА_3 , у якої остання періодично проживає.

Досліджені ж судом докази та покази ОСОБА_5 свідчать, що між сторонами в даному провадженні виникли конфлікті відносини, пов`язані процедурою розірвання шлюбу та розглядом цивільної справи про усунення перешкод у користуванні майном. Таким чином характер відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не має ознак притаманних домашньому насильству. Крім того матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_2 було спричинено або могло бути спричинено саме психологічне насильство.

У свою чергу Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява №36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, з урахуванням загального принципу про те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на її користь (ст. 62 Конституції України), суд приходить до висновку, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Отже, в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України має своїм наслідком закриття провадження, оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 173-2, 247, 250-252, 280, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя: Л.В. Валігурська