Справа № 266/5156/21
Провадженя№ 3/266/1630/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2021 року м. Маріуполь

Суддя Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області Шишилін О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Роздол, Березівський район, Одеської області, громадянина України, місце служби: водій - електрик відділення управління командира батальйону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований за адресом: АДРЕСА_1

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.172-11 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:
Згідно протоколу №028 від 08.08.2021 р., що військовослужбовець військової служби за контрактом старший солдат ОСОБА_1 вважався таким, що вибув у основну щорічну відпустку з 27.07.2021 р. по 02.08.2021 р., проте повернувся до служби лише 06.08.2021 р.. Отже діючи умисно, протиправно, всупереч інтересам служби на порушення своїх статутних обов`язків, внаслідок особистої недисциплінованості та безвідповідальності, свідомо самовільно несвоєчасно повернувся з основної щорічної відпустки без поважних причин. Таким чином, ОСОБА_1 самовільно залишив місце служби в умовах особливого періоду тривалістю 4 доби, чим порушив диспозицію ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним належним чином, як через місце служби так і особисто шляхом надіслання повідомлення на електрону пошту.
За загальними вимогами ч.1 ст.277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
Відповідно до ст.268 КУпАП у даній категорії справ не передбачає обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності коли вона сповіщена про місце і час розгляду справи.
Крім того, згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Разом із тим, рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Оскільки ОСОБА_1 про розгляд справи повідомлений належним чином, а також не повідомив суд про причини неявки, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, суд прийшов до висновку визнати причину неявки ОСОБА_1 не поважною і розглянув справу за його відсутністю на підставі наявних в справі матеріалів.
Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про таке.
Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, полягає у таких діях: самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб, вчинені особою, в умовах особливого періоду.
Так згідно витягу з наказу №208 від 26.07.2021 р. ОСОБА_1 були надані додаткові дні відпочинку у зв`язку із виконанням службових обов`язків у вихідні, святкові та неробочі дні строком на 7 днів з 27.07.2021 р. по 02.08.2021 р.
Згідно пояснень командира відділення начальника радіостанції відділення управління штабу в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 , ним 03.08.2021 р. на ранковому шикуванні на території військової частини НОМЕР_1 розташованої по АДРЕСА_2 було встановлено відсутність старшого солдата ОСОБА_1 , який повинен повернутись з основної щорічної відпустки. В ході встановлення причини відсутності старшого солдата ОСОБА_1 стало відомо, що останній знаходився на лікуванні за місцем проживання. Засобами зв`язку вайбер було надіслано фото копія неналежно завіреного лікарняного листа.
ОСОБА_1 у письмових поясненнях вказав, що 30.07.2021 р. у зв`язку з поганим самопочуттям звернувся до сімейного лікаря, про що повідомив командира відділення ОСОБА_3 , відразу відправив фото лікарняного. Після повернення до частини він мав надати оригінал лікарняного, але йому повідомили, що копія лікарняного не має печаток, і що вже запізно його надавати.
Відповідно до ч. 2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Судом було надіслано запит до в/ч НОМЕР_1 про надання відомостей чи було подано ОСОБА_1 оригінал листка непрацездатності серія АДН №479249 від 02.08.2021 р. Запит отримано 07.10.2021 р., однак витребуваних доказів у визначений судом строк не подано.
Таким чином, посадовою особою не надано доказів на підтвердження несвоєчасного повернення ОСОБА_1 без поважних причин до місця служби.
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції. Таку позицію висловив Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року.
Згідно ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього правопорушення у зв`язку із чим провадження у справі слід закрити відповідно до ст. 247 п.1 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247,283,284, КУпАП, -
ПОВСТАНОВИВ:
Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 172-11 ч. 4 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена шляхом подання скарги до Донецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Шишилін О. Г.