Справа № 456/4212/21 Головуючий у 1 інстанції: Бучківська В.Л.
Провадження № 33/811/1619/21 Доповідач в 2-й інстанції: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Стельмаха І.О.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 жовтня 2021 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 жовтня 2021 року,

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 15 діб.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 454 грн судового збору.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 05.08.2021 близько 11:00 год., перебуваючи на вул. Миру у с. Баня Лисовицька Стрийського району Львівської області, висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

На постанову судді Гончарук Л.Т. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що судом першої інстанції односторонньо досліджено докази й допитані потерпілі та зацікавлені особи; проігноровано його клопотання про виклик свідків; при складанні протоколу не було не зацікавлених осіб; у справі відсутні докази його вини, окрім наклепу потерпілих та дільничного; в момент інциденту він перебував біля свого будинку, а не у громадському місці, як зазначено суддею; другий примірник протоколу йому не було вручено; протокол про адміністративне правопорушення складено 10.08.2021, а подія ніби-то правопорушення відбулась 05.08.2021, на що суд не відреагував. Вважає що суд ухвалив помилкове рішення і позбавив його права на захист.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що 05.08.2021 конфлікту між ним та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не було. Він біля свого будинку прокладав асфальт, в цей час під`їхали ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на автомобілі, він сказав, що їм треба зачекати, оскільки він проводить дорожні роботи, а асфальт ще не висох. Сусід не хотів його слухати та почав його ображати. Згодом приїхала карета швидкої медичної допомоги до ОСОБА_2 їй стало погано. Зазначив, що працівника поліції, який склав протокол на місці не було.

Потерпілі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, подали заяву відповідно до якої просять постанову суду першої інстанції залишити без змін. Зазначили, що протягом 2014-2021р.р. ОСОБА_1 вчиняє відносно них протиправні дії, постійно перекриває дорогу спільного користування, не пускає їх додому тримаючи в машині годинами, весь час ображає їх нецензурними словами, погрожує їм.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , на підтримку апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, а постанову судді змінити з таких підстав.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення від 05.08.2021 серії ВАБ № 696436 (а.с. 2);

заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 09.08.2021, в якій вони просять прийняти міри до ОСОБА_1 , який 05.08.2021 близько 11.00 год., перебуваючи на вул. Миру в с. Баня Лисовицька Стрийського району Львівської області ображав їх нецензурними словами та не надавав можливості проїхати додому, близько трьох годин. Також ображав працівників швидкої допомоги, які приїхали на виклик до ОСОБА_2 (а.с.3);

заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 09.08.2021, в якій вони просять прийняти міри до ОСОБА_1 , який 05.08.2021 близько 11.00 год., на проїзді спільного користування на вул. Миру в с. Баня Лисовицька Стрийського району Львівської області не надавав можливості проїхати додому, близько трьох годин (а.с.4);

поясненнями ОСОБА_2 від 10.08.2021, з яких вбачається, що 05.08.2021 вона разом з чоловіком ОСОБА_3 повертались з м. Стрия додому, однак під`їжджаючи додому, близько 11.00 год., вони виявили, що їхній сусід ОСОБА_1 перекрив дорогу. Вони з автомобіля не виходили та чоловік попросив ОСОБА_1 надати можливість проїхати по дорозі, однак останній не відреагував на прохання, натомість почав нецензурно лаятись в їхню сторону. Після чого вони викликали працівників поліції, однак останні нічого не зробили. Вона погано себе почувала та у неї піднявся тиск, відповідно викликала карету швидкої допомоги. ОСОБА_1 весь час нецензурно лаявся та погрожував фізичною розправою (а.с.5);

поясненнями ОСОБА_1 від 10.08.2021, з яких вбачається, що зранку 05.08.2021 він повідомив сусідів, що має намір проводити ремонт на дорозі, однак сусіди ОСОБА_4 поїхали дуже рано та він не мав змоги їх повідомити. Близько 11:00 год. під`їхали сусіди ОСОБА_4 , однак він уже почав проводити ремонтні роботи. Після чого сусіди викликали поліцію, якій він повідомив, що йому потрібно три години для завершення робіт. ОСОБА_2 стало погано та їй викликали швидку медичну допомогу. Лікар швидкої допомоги намагалась зірвати стрічку, щоб хвора проїхала до будинку, на що він запропонував забрати її в лікарню, оскільки їй погано. Під час розмови з сусідами ОСОБА_4 та лікарем швидкої допомоги, він декілька разів висловився в їхню сторону нецензурними словами, проте фізичною розправою не погрожував (а.с.6);

характеристикою Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області на ОСОБА_1 , з якої вбачається, що в Стрийське РУП ГУ НП у Львівській області на ОСОБА_1 неодноразово поступали скарги, відповідно останній притягався до адміністративної відповідальності (а.с.8).

Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Громадський порядок - це обумовлена проблемами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Для визначення поняття громадський порядок із загальноприйнятого тлумачення цього поняття та судової практики є те, що громадський порядок це стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших поза юридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочином, усталених правил співжиття, комунікацій (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі та ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.

Громадське місце - це місце, яке дістало законодавче визначення як частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, зокрема, під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

З суб`єктивної сторони правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, де особа усвідомлює, що її дії протиправні, та передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок, і особа прагне до цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей та наслідки у вигляді порушення громадського спокою і спокою громадян. Тобто, суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам суспільству, державі тощо.

Отже, наведене свідчить про безпідставність доводів ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки наявні у справі докази вказують на те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено 10.08.2021 незважаючи на те, що подія мала місце 05.08.2021 не може бути підставою для скасування постанови, оскільки, як вбачається з матеріалів справи заява ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрована Стрийським РУП ГУНП у Львівській області з приводу подій, які мали місце 05.08.2021 - 09.08.2021, тому складення протоколу 10.08.2021 у даному випадку, узгоджується із вимогами ст. 254 КУпАП та не є порушенням (а.с. 3).

Разом з тим, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова судді згідно з ч. 7 ст. 294 КУпАП підлягає зміні в частині накладення адміністративного стягнення.

У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Санкція ст. 173 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення у виді штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 КУпАП адміністративний арешт установлюється і застосовується лише у виняткових випадках за окремі види адміністративних правопорушень на строк до п`ятнадцяти діб.

Апеляційний суд погоджується із правильністю застосування виду стягнення відносно ОСОБА_1 адміністративного арешту, однак вважає, що строк стягнення тривалістю 15 діб є надмірним, а неможливість накладення іншого виду стягнення на ОСОБА_1 , передбаченого санкцією ст. 173 КУпАП, апеляційний суд мотивує наступним.

Вирішуючи питання про зміну стягнення застосованого судом першої інстанції до ОСОБА_1 , апеляційний суд враховує те, що застосування виправних робіт не є доцільним, зважаючи на те, що ОСОБА_1 , як встановлено судом є приватним підприємцем.

Що стосується такого виду стягнення, як штраф, то його застосування теж виключається, зважаючи на те, що ОСОБА_1 вже притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП із застосуванням до нього стягнення у виді штрафу (справа №456/3067/21), однак, вчинив правопорушення такого ж виду, що свідчить про недостатність досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети. Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що адміністративне правопорушення у даній справі, теж було вчинено відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є особами похилого віку.

Також апеляційний суд вважає, що такий вид стягнення, як громадські роботи у даному випадку недоцільно застосовувати до ОСОБА_1 , оскільки, як вбачається з матеріалів справи, та про це зазначила у постанові суддя першої інстанції конфлікт між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 носить тривалий характер, що підтверджується численними матеріалами ЖЄО, заявами до відділення поліції поданими Козак А.І. та ОСОБА_3 , які детально розписані в оскарженій постанові, а поведінка ОСОБА_1 свідчить про його схильність до вчинення правопорушень, а застосовані до нього раніше види стягнень стягнення не призводять до його виправлення.

Накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 15 діб апеляційний суд вважає надмірним, тому враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, ставлення до вчиненого, майновий стан, пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 надані в суді першої інстанції, письмову заяву потерпілих (подану до апеляційного суду), вважає, що необхідно пом`якшити накладене на ОСОБА_1 стягнення у виді 15 діб арешту до 7 діб адміністративного арешту.

У решті постанову судді слід залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 жовтня 2021 року змінити.

Пом`якшити накладене на ОСОБА_1 стягнення у виді адміністративного арешту з 15 діб до 7 діб адміністративного арешту.

У решті постанову судді залишити без змін.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду /підпис/ І.О. Стельмах