Справа № 605/476/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

"06" жовтня 2021 р. Суддя Підгаєцького районного суду Тернопільської області Горуц Р.О. розглянувши матеріали, які надійшли від Сектору поліцейської діяльності патрульної поліції №2 (м. Підгайці) відділу поліції №1 (м.Бережани) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, не працюючого,

проживаючого в

АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №465404 від 11 вересня 2021 року громадянин ОСОБА_1 у вищевказаний день близько 20 год. 07 хв. в с. Мирне Підгаєцької ОТГ, керував транспортним засобом «ВАЗ 21063», державний номерний знак « НОМЕР_1 », із ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням газоаналізатора Alcotest 6820 та в Підгаєцькій ЦРКЛ, водій категорично відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

У відповідності до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Змістом ч.1 ст.7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно фабули вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення, громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21063», державний номерний знак « НОМЕР_1 », із ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився.

На підтвердження вчинення правопорушення, працівником поліції, який склав вказаний протокол, до матеріалів справи додано відеозаписи, які містяться на DVD+R диску.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Крім того, ним 27 вересня 2021 року через канцелярію суду подано письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності. У вказаному клопотанні ОСОБА_1 зазначає, що він своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнає, оскільки не керував транспортним засобом, а ним керувала його дружина. Працівниками поліції не було представлено доказів того, що саме він керував автомобілем, при цьому на нього було безпідставно складено даний протокол.

Твердження ОСОБА_1 стосовно того, що він не керував транспортним засобом, знайшли своє підтвердження під час розгляду даної справи.

Так, із досліджених в судовому засіданні відеозаписів з нагрудної камери поліцейського, видно, що після зупинки транспортного засобу «ВАЗ 21063», державний номерний знак « НОМЕР_1 », із вказаного автомобіля через праві пасажирські двері вийшла особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, а через водійські двері вийшла особа жіночої статі. При розмові з працівниками поліції ОСОБА_1 неодноразово наголошував на тому, що він не керував транспортним засобом, при цьому жінка, яка вийшла з водійських дверей, стверджувала, що це вона керувала автомобілем. Також, із даних відеозаписів вбачається, що працівник поліції давав, ОСОБА_1 та вищевказаній жінці, переглядати відеозапис із відеореєстратора патрульного автомобіля на службовому планшеті, після перегляду якого пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці та у медичному закладі, від чого останній відмовився.

Як вбачається із досліджених в судовому засіданні відеозаписів, причиною зупинки було те, що ОСОБА_1 керував автомобілем в темну пору доби без ввімкненого ближнього світла фар. При спілкуванні із працівниками поліції, як ОСОБА_1 так і жінка, яка вийшла з-за керма автомобіля «ВАЗ 21063», державний номерний знак « НОМЕР_1 », на вимогу поліцейського не пред`явили посвідчення водія, мотивуючи тим, що не мають при собі.

Виходячи із наведеного, працівник поліції, при наявності у нього належних та допустимих доказів того, що транспортним засобом керував саме ОСОБА_1 , зобов`язаний був винести стосовно останнього постанову про накладення адміністративного стягнення за вищезазначені порушення КУпАП.

Встановлено, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, немає постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , за керування автомобілем в темну пору доби, без увімкненого ближнього світла фар та без посвідчення водія.

Згідно ч.1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких ознак алкогольного сп`яніння, які на думку працівника поліції були наявні у ОСОБА_1 і які б давали йому підставу пропонувати останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Так, хоча у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №465404 від 11 вересня 2021 року зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21063», державний номерний знак « НОМЕР_1 », однак суть вказаного адміністративного правопорушення, не відповідає встановленим судом обставинам.

Таким чином, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, який йому пропонувалось пройти в порушення встановленого порядку, оскільки він не був водієм, не може бути підставою для притягнення даної особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

На підтвердження наведеного, суд вважає за необхідне, зіслатися на зміст частини другої ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, якою передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку, та частини першої ст. 62 Конституції України, згідно якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Хоча приписи КУпАП не передбачають такої форми рішення, як обвинувальний вирок суду, саме постанова про накладення адміністративного стягнення за своєю правовою природою є тотожним процесуальним документом.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 9 червня 2011 року) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Таким чином, беручи до уваги те, що ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, суд вважає за необхідне застосовувати стандарти Європейського Суду з прав людини, притаманні кримінальному провадженню.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі "Коробов проти України"). Приймаючи до уваги дане рішення, суд керується саме цим принципом поза розумним сумнівом, зміст якого також сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Працівниками поліції не представлено будь-яких належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 керував автомобілем, при цьому пояснення останнього, стосовно того, що він не був водієм, жодним чином не спростовані працівниками поліції.

Матеріалами справи про адміністративне правопорушення не спростовуються пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, щодо того, що він не керував транспортним засобом.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутній відеозапис з відеореєстратора патрульного автомобіля, який працівник поліції давав переглядати особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, на місці зупинки.

За змістом п.1.10 Правил дорожнього руху водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Виходячи із встановлених у справі обставин, суд вважає, що оскільки ОСОБА_1 не був водієм, тобто 11 вересня 2021 року о 20 годині 07 хвилин, в в с. Мирне Підгаєцької ОТГ, не керував транспортним засобом «ВАЗ 21063», державний номерний знак « НОМЕР_1 », а тому відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України за №1413/27858 від 11 листопада 2015 року і вимог ч.1 ст.266 КУпАП не підлягав огляду на стан алкогольного, чи будь-якого іншого сп`яніння.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є недоведеним.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові КАС ВС від 08 липня 2020 року (справа №463/1352/16-а).

При цьому, суд звертає увагу на те, з урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах Малофєєва проти Росії (Malofeyeva v. Russia, рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та Карелін проти Росії (Karelin v. Russia заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на вищезазначені обставини, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, поза розумним сумнівом.

Відповідно до п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи із вищенаведеного, суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 33-35, 130 ч.1, 221, 245, 251, 266, 283, 284 КУпАП, Постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 року), Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року та зареєстрованою у Міністерстві юстиції України за №1413/27858 від 11 листопада 2015 року, ст.ст.8, 62 Конституції України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Підгаєцький районний суд Тернопільської області.

Суддя: Р. О. ГОРУЦ