Номер провадження: 33/813/1176/21
Номер справи місцевого суду: 522/9447/21
Головуючий у першій інстанції Науменко А.В.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Тьосової Я.В.,

захисника - Морозова В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції за допомогою програмного забезпечення «EASYCON» між Одеським апеляційним судом та захисником Морозовим В.Ю. апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Морозова В.Ю. на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 09.08.2021 року якою,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Оскарженою постановою, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцяти тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, зі стягненням судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Згідно з оскарженою постановою, 16.05.2021 року, о 23:45 год., ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Honda Civic», державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Одеса по вул. Рішельєвській, біля буд. №5, у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проведено, зі згоди водія, у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер», показники якого зафіксували вміст алкоголю 0,28 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді районного суду ОСОБА_1 та його захисник Морозов В.Ю. подали апеляційну скаргу, в якій посилаються на незаконність та необґрунтованість постанови, стверджують про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та дослідженим доказам, просять скасувати постанову та ухвалити нову, якою провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апелянти зазначають, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції проведений з порушеннями встановленого порядку, без участі свідків, а протокол про адміністративне правопорушення складено з виправленнями.

В апеляційній скарзі апелянти порушують питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що суддею районного суду розглянуто справу без участі ОСОБА_1 та його захисника, копії постанови судом не надіслано.

В судовому засіданні захисник Морозов В.Ю. зазначив про обізнаність ОСОБА_1 про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак неможливість його прийняття участі в судовому засіданні.

Враховуючи обізнаність ОСОБА_1 про розгляд справи та його неявку до судового засідання, апеляційний розгляд проведено без участі ОСОБА_1 , однак за участю його захисника.

Заслухавши пояснення захисника Морозова В.Ю., який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; вивчивши матеріали адміністративної справи та долучені до справи докази; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Що стосується доводів про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційним судом встановлено таке.

Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

Як вбачається з матеріалів судової справи, ОСОБА_1 участі в судовому засіданні суду першої інстанції 09.08.2021 року не приймав, копії постанови не отримував (а.с.47-51). Апеляційна скарга на постанову районного суду подана до Приморського районного суду м. Одеси 25.08.2021 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду (а.с.52).

За таких підстав, враховуючи те, що оскаржена постанова ухвалена за результатами судового розгляду, участь в якому ОСОБА_1 не приймав, апеляційну скаргу подано фактично з пропуском строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити ОСОБА_1 право на доступ до правосуддя, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що останньому була вручена або надіслана судом першої інстанції копія оскарженої постанови, у суду відсутні підстави ставити під сумнів твердження апелянта щодо не отримання копії оскарженої постанови, матеріалами справи ці доводи апелянта не спростовують.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскарженої постанови судді районного суду, апеляційним судом встановлено таке.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді районного суду є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.

Так, згідно з протоколом серії ААБ №142093 від 17.05.2021 року, водій ОСОБА_1 16.05.2021 року, о 23:45 год., по вул. Рішельєвська, біля буд.№5, в м. Одеса, керував транспортним засобом «Honda Civic», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується проведеним за згодою водія оглядом на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Alcotest 2510 Drager» приладу ARLM0422, показники якого зафіксували вміст алкоголю 0,28 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП. Подія фіксувалась на портативні відео реєстратори 1571 та 1604 (а.с.3).

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №142093 від 17.05.2021 року ОСОБА_1 власноручно підписав, фактично погодившись із його змістом, ніяких зауважень та застережень в протоколі не вказав.

Таким чином, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення (а.с.3), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківкою результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager» (а.с.3а, 4); диском з відеозаписами обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 28, 29).

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Із надісланих суду Управлінням патрульної поліції в Одеській області відеозаписів із портативних відео реєстраторів 1571 та 1604 (а.с.28, 29)вбачається, що ОСОБА_1 керував вказаним в протоколі транспортним засобом, добровільно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager», погодився із його показникам, відеозапис підтверджує ознайомлення ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення та його підписання.

З відеозаписів просліджується чітка послідовність подій, які відбувались 16-17.05.2021 року, зокрема: керування ОСОБА_1 автомобілем, його зупинка, процедура складання протоколу відносно останнього, а тому відеозапис беззаперечно та поза розумним сумнівом підтверджує відомості викладені в протоколі та доводить вину правопорушника.

Відсутність аудіо доріжки на вказаному відеозаписі не спростовує факту керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, оскільки на відеозаписі зафіксована процедура складання протоколу, зі змістом якого водій був ознайомлений та підписав його, тим самим погодившись з обставинами викладеними в протоколі.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно п. 1.4.5 «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів)», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року, однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів, а тому даний доказ, у розумінні ст.251 КУпАП, є належним і допустимими.

При цьому, доведено поза розумним сумнівом факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки наявний в матеріалах справи відеозапис повністю узгоджуються з обставинами справи, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення та долученими до нього доказами.

Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищевказаного відеозапису ОСОБА_1 та його захисником не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.

Враховуючи встановлені обставини, апеляційний суд визнає неспроможними доводи апелянтів про недопустимість як доказу відеозапису з нагрудних камер працівників поліції.

Доводи апелянтів, що працівниками поліції під час складання протоколу не були залучені свідки, суд визнає безпідставними, оскільки ч. 2 ст. 266 КУпАП (редакція від 16.02.2021 року) передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Твердження апелянтів про те, що ОСОБА_1 не погоджувався із результатами проведеного огляду, апеляційний суд визнає неспроможними та такими, що спростовуються відеозаписом обставин події та власноручним підписом ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення, що свідчить про згоду останнього з його змістом.

Посилання апелянтів на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення допущено виправлення в частині дати його складання, апеляційний суд визнає неспроможними, оскільки з матеріалів справи, зокрема цього ж протоколу, вбачається, що правопорушення було скоєно о 23:45 год. 16.05.2021 року, протокол складено в 00:05 год. 17.05.2021 року. Відповідно цілком логічним та очевидним є той факт, що здійснене працівником поліції виправлення в цій частині, допущене внаслідок очевидної технічної описки, але воно не перешкоджає встановленню дати складання протоколу та не спростовує факти зафіксовані в ньому. Крім того, дата складання протоколу підтверджується відеозаписами портативних відео реєстраторів 1571 та 1604.

Доводи апелянтів про те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №142093 від 17.05.2021 року не містить відповідних ознак стану алкогольного сп`яніння, які було інкриміновано ОСОБА_1 , апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки ОСОБА_1 допустив порушення п.2.9 «а» ПДР, який передбачає керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а тому зазначення ознак алкогольного сп`яніння, що передбачено іншим пунктом - п.2.5 ПДР, є недоречним та зайвим.

Твердження апелянтів на те, що роздруківка щодо результатів приладу «Drager» не містить інформацію про те, до якого саме протоколу про адміністративне правопорушення вона додається, апеляційний суд визнає неспроможними, оскільки першочергово у встановленому законом порядку здійснюється огляд на стан алкогольного сп`яніння, та лише в подальшому у разі підтвердження перебування особи в такому стані, складається протокол.

В даному конкретному випадку проведено огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, згідно результатів роздруківки приладу «Drager» підтверджено факт його перебування в стані алкогольного сп`яніння, на підставі чого складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому чітко вказано, що огляд проводився за допомогою газоаналізатора «Alcotest 2510 Drager» приладу ARLM0422, показники якого зафіксували вміст алкоголю 0,28 ‰. При цьому, в самій роздруківці чітко зазначені дані особи (прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження), а саме ОСОБА_1 .. Також роздруківка містить посилання на дату, час та місце проведення огляду, точну назву приладу, його результати, що відповідає даним вказаним в протоколі. Роздруківка результатів газоаналізатора «Alcotest 2510 Drager» приладу ARLM0422 також містить особистий підпис ОСОБА_1 .

Доводи апелянтів про те, що в матеріалах справи не міститься відеозапису, який надавав би можливість зробити висновок того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом 16.05.2021 року в стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд визнає неспроможними та такими, що спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписами із портативних відео реєстраторів 1571 та 1604 (а.с.29).

Посилання апелянтів на відсутність встановленого факту перебування ОСОБА_1 в означену дату та час в стані наркотичного чи іншого сп`яніння, апеляційним судом не приймається до уваги, оскільки останньому протоколом та постановою судді першої інстанції інкриміновано лише керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Твердження апелянтів щодо відсутності інформації про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, апеляційний суд вважає непереконливими, оскільки з відеозаписів портативних відео реєстраторів 1571 та 1604 (а.с.29) вбачається, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення останньому роз`яснено про неможливість його подальшого допущення до керування транспортним засобом, тому рекомендовано викликати працівника «таксі», або в противному його автомобіль буде направлено на штрафмайданчик.

Доводи апелянтів щодо відсутності в матеріалах справи довідки про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія, апеляційний суд визнає непереконливими, оскільки факт наявності у ОСОБА_1 посвідчення водія підтверджено останнім особисто наданням даного документу при складанні протоколу, в якому чітко вказано, що особу встановлено посвідченням водія НОМЕР_2 , яке в послідуючому було вилучено працівниками поліції. Крім того, наявність вказаного документу також підтверджується відеозаписами обставин події.

Доводи апелянтів про неповне з`ясування суддею першої інстанції обставин справи у зв`язку із розглядом матеріалів без участі ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає неспроможними з огляду на таке.

Згідно матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання 16.06.2021 року не з`явився, причин неявки суду не повідомив.

Факт належного повідомлення ОСОБА_1 про вказану дату судового засідання підтверджується його підписом в протоколі про адміністративне правопорушення та відеозаписом обставин події, з яких вбачається, що при оформленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення, працівниками поліції ОСОБА_1 під підпис повідомлено про дату, час та місце розгляду справи (а.с.3, 29).

В судове засідання, призначене на 24.06.2021 року на 10:45 год., ОСОБА_1 з`явився, був ознайомлений із правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, але згідно ст.268 КУпАП, звернувся до суду із заявою про відкладення розгляду справи з метою надання йому можливості ознайомлення із матеріалами справи та формування правової позиції (а.с.9, 10, 12).

Цього ж дня, ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи та його було сповіщено про наступну дату судового засідання - 14.07.2021 року, про що свідчить розписка наявна в матеріалах справи (а.с.14).

14.07.2021 року ОСОБА_1 з`явився до суду, подав заяву про відкладення судового засідання, з метою надання йому можливості реалізації його права на правову допомогу та надання часу для звернення до захисника.

Також 14.07.2021 року ОСОБА_1 подано клопотання про проведення судового засідання в режимі відео конференції з Дніпровським апеляційним судом або за допомогою онлайн сервісу відео конференцзв`язку «EASYCON» з захисником Морозовим В.Ю., однак до клопотання не долучено документи, на підтвердження статусу вказаної особи та його правомочності участі в судовому засіданні (вказані в додатках копії документів до клопотання не долучені).

Цього ж дня, ОСОБА_1 під розписку, що наявна в матеріалах справи, сповіщено про наступну дату судового засідання 09.08.2021 року (а.с.27).

09.08.2021 року на електронну адресу Приморського районного суду м. Одеси від імені ОСОБА_1 надіслано заяву (без оригінального підпису особи), про відкладення судового засідання з посиланням на неможливість явки у зв`язку із терміновим відрядженням до іншого міста. Однак, жодних доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано (а.с.31).

Також, 09.08.2021 року на електронну адресу суду від імені ОСОБА_1 надіслано клопотання (без оригінального підпису особи) про відкладення судового розгляду для забезпечення його проведення в режимі відео конференції (а.с.39-40).

Цього ж дня, від імені ОСОБА_1 надіслано заяву (без оригінального підпису особи), про закриття провадження по справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с.33-36).

З врахуванням вищевикладеного, доводи апелянтів про порушення районним судом права ОСОБА_1 на участь у розгляді справи в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки останній належним чином неодноразово повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, однак допускав неявки до судових засідань та звертався про неодноразові відкладення розгляду справи. В кінцевому результаті, тобто в останній заяві, ОСОБА_1 не просив суд відкласти розгляд справи.

Апеляційний суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 був складений 17.05.2021 року за фактом правопорушення, вчиненого 16.05.2021 року, справа судом розглянуто 09.08.2021 року, тобто майже через три місяці. На переконання апеляційного суду вказаного часу цілком достатньо для ознайомлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, із матеріалами справи, формування правової позиції. реалізації права на правову допомогу та здійснення захисту.

ОСОБА_1 роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та в суді 24.06.2021 року, що підтверджується його підписом (а.с.3, 13).

Судові засідання призначались на 16.06.2021 року, на 24.06.2021 року, на 14.07.2021 року та на 09.08.2021 року, атому ОСОБА_1 було забезпечено право на доступ до правосуддя, зокрема право приймати участь в судових засіданнях під час розгляду його справи та право особисто надати пояснення з приводу обставин справи, але останній вказаною можливістю не скористався, особистих доводів чи письмових пояснень оформлених належним чином на спростування обставин правопорушення та складеного відносно нього протоколу суду не надав.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції забезпечено ОСОБА_1 можливість реалізації права на доступ до правосуддя, відповідно доводи останнього про порушення суддею першої інстанції вказаного права, апеляційний суд визнає неспроможними.

Накладаючи адміністративне стягнення, суддя районного суду дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини.

Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки судді районного суду в оскарженій постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, стороною захисту не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

За викладених обставин, апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доведена, а тому оскаржена постанова є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи в суді першої інстанції, що свідчить про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскарженої постанови.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Морозова Вадима Юрійовича - залишити без задоволення, а постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 09.08.2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський