Справа № 529/34/21
Провадження № 3/529/15/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року

Диканський районний суд Полтавської області в складі:

судді - Кириченко О.С.,

за участі секретаря судових засідань Бурлиги Н.Л.

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Диканського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , учасник бойових, дій що раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 06 січня 2021 року близько 16 год. 53 хв., по вул. Тріумфальна в смт. Диканька, керував автомобілем Дачія Соленза 1.4, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкого запаху алкоголю з порожнини рота, хиткої ходи. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, таким чим порушивши вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву, в якій вказує, що свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнає, вважає, що зупинка його траспортного засобу була абсолютно безпідставною, працівниками поліції йому не було повідомлено про причину його зупинки, не роз`яснено його право на захист та інші права, не було вручено протокол після його складання. Крім того, він вважає пояснення відібрані у свідків незаконними, оскільки вони написані на заготовлених бланках. Також, у заяві вказано, що ОСОБА_1 відмовляється від надання пояснень щодо себе згідно 63 Конституції України.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Матюх О.В. в судовому засіданні заяву ОСОБА_1 підтримав, клопотав закрити провадження по справі з підставі відсутності події та складу адміністративного порушення в діях ОСОБА_1 , оскільки інкриміноване йому діяння станом на момент його вчинення не охоплювалось складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП. Чинна редакція ст. 130 КУпАП не передбачає відповідальності за керування саме транспортними засобами в стані сп`яніння, а передбачає відповідальність лише за нетверезе керування річковими, морськими або маломірними суднами або відмову осіб, які керують такими суднами від проходження огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння. про наявність підстав для зупинки транспортного засобу.

Крім того, інспектором поліції були використані «формалізовані» бланки пояснень, що надруковані заздалегідь. В них вже було надруковано текст, з якого витікає, що той чи інший водій відмовився від проходження освідування на предмет алкогольного сп`яніння. В цей документ було вписано лише дату і час складання; прізвище посадової особи, яка відібрала пояснення; дані особи, у якої відібрані пояснення; дата, час, місце знаходження особи на час запрошення в якості свідка; прізвище, ім`я, по-батькові водія. Крім того, в поясненнях свідка ОСОБА_2 в графі біля підпису зазначено прізвище ОСОБА_3 .

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 , дослідивши та оцінивши матеріали справи у їх сукупності, приходжу до наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі по адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Верховною Радою України 22 листопада 2018 року прийнято Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень № 2617 - VIII, яким визначено поняття кримінального правопорушення, кримінального проступку та особливості початку досудового розслідування у формі дізнання, який набрав чинності 1 липня 2020 року.

Після набрання чинності Закону № 2617 VIII, з 01 липня 2020 року, відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідальність за ці дії була криміналізована та передбачена ст. 286-1 КК України.

Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень, який набрав чинності 03 липня 2020 року були внесені зміни до закону №2617-VIII, а саме виключено підпункт 4 пункту 1, який запроваджував нову редакцію ст. 130 КУпАП, яка вступала в силу з 01 липня 2020 року та підпункт 171, яким доповнювався КК України статтею 286-1 Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з 03 липня 2020 року, з часу набрання чинності Закону України № 720-IX, кримінальна відповідальність за ст. 286-1 КК України відсутня, оскільки відбулась декриміналізація цього суспільно небезпечного діяння.

Натомість існує адміністративна відповідальність з 03 липня 2020 року за ст. 130 КУпАП в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Тому, дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати як адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КупАП.

З урахуванням викладеного, приходжу до висновку про відмову у задоволенні клопотання адвоката Матюха О.В. про закриття провадження про адміністративне правопорушення у справі 529/34/21 на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КупАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП, одним із правопорушень є відмова особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю підтверджується наступною сукупністю доказів, які були досліджені в судовому засіданні:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 06 січня 2021 року серії ДПР18 № 244559, відповідно до якого ОСОБА_1 , керував автомобілем Дачія Соленза 1.4, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння у вигляді різкого запаху алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів та від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, порушивши таким чином вимоги п. 2.5 ПДР України.

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , відповідно до яких ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер та у медичному закладі, хоча працівники поліції неодноразово у їх присутності пропонували це ОСОБА_1 , адже у нього були явні ознаки алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, хиткої ходи, невиразної мови;

- відеозаписами з відеореєстратора у автомобілі та бодікамер поліцейських від 06.01.2021, на яких зафіксовано зупинку ОСОБА_1 та подальше його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер та у медичному закладі, хоча працівники поліції неодноразово у присутності двох свідків пропонували це ОСОБА_1 , адже у нього були явні ознаки алкогольного сп`яніння.

Вказані обставини в сукупності свідчать про вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Працівниками поліції дотримані вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735.

Суд враховує, що факт наявності пояснень свідків на бланках не спростовує обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки вони повністю узгоджуються, доповнюються та підтверджуються відеозаписом події долученим поліцейськими до протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд не має сумнівів стосовно показань вказаних свідків, оскільки вказані свідки з ОСОБА_1 не знайомі, будь-якої зацікавленості у результатах розгляду справи у них немає.

В той же час, необхідно зазначити про те, що особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисником не додано доказів, які би ставили під сумнів пояснення зазначених свідків та обставини викладених у протоколі.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають.

Доводи адвоката Матюха О.В. про незаконність дій поліцейських при оформленні адміністративного матеріалу, нічим не підтвердженні, спростовуються матеріалами справи, крім того, з будь-якими заявами, повідомленнями, скаргами на дії працівників поліції ОСОБА_1 в установленому порядку не звертався.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП. Враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, тому, не роз`яснення особі причину зупинки транспортного засобу не є порушенням, яке призведе до уникнення відповідальності за вищевказане грубе адміністративне правопорушення, накладення відповідного стягнення буде відповідати принципам законності та пропорційності .

Крім того, не роз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 прав на захист не призвело до суттєвих порушень прав останнього, оскільки вказане право на захист було реалізовано в судовому порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені обмеження законодавцем встановлені з урахуванням суспільної небезпеки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, яке відноситься до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому обставини зазначені в ч. 2 ст. 33 КУпАП судом не враховуються.

Враховуючи викладене вище, обставини вчинення правопорушення, дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, винність якої у вчиненні вказаного правопорушення повністю підтверджується доказами по справі в їх сукупності, приходжу до висновку, що за вчинене ОСОБА_1 необхідно призначити адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що буде достатнім для попередження вчинення ним подібних правопорушень в подальшому.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», як учасника бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_3 ).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 40-1, 130 ч. 1, 280, 283, 284 ч. 1 п. 1, 287, 289 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Матюха О.В. про закриття провадження про адміністративне правопорушення у справі 529/34/21 на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КупАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення відмовити.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

У разі несплати добровільно штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно з ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі у сумі 20 400 (двадцять тисяч чотириста) грн 00 коп.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», як учасника бойових дій.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Диканський районний суд Полтавської області.

Повний текст постанови складено о 10-00 год. 12 березня 2021 року.

Суддя О.С. Кириченко