Провадження № 3/127/4654/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2021 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 27.05.2021 о 03.21 год. по вул. Пирогова, 45 в м. Вінниці ОСОБА_1 керував автомобілем марки Ford, д.н. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення не визнав та суду пояснив, що він вживав спиртні напої в закладі біля ринку Урожай, однак в подальшому попросив дядька, щоб той направив товариша, який в подальшому сів за кермо та перегнав автомобіль до Собору, оскільки автомобіль належить Собору. В подальшому приїхали працівники поліції, які стверджували, що він керував автомобілем і провели його огляд на стан сп`яніння. Його заперечення стосовного того, що він не керував автомобілем працівники поліції до уваги не взяли.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 27.05.2021 до Собору приїхав автомобіль Ford. За кермом зазначеного автомобіля був незнайомий йому хлопець, а ОСОБА_3 сидів на пасажирському сидінні. Через декілька годин приїхали працівники поліції та повідомили про ДТП і викликали ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_3 його племінник. В кінці травня, точну дату він не пам`ятає, до нього вночі зателефонував ОСОБА_3 і попросив перегнати автомобіль, оскільки він ( ОСОБА_1 ) був напідпитку. Оскільки він також був напідпитку, він відмовився їхати до ОСОБА_6 , однак пообіцяв знайти водія. Він намагався викликати таксі з водієм, однак йому це не вдалось, тому він зателефонував до іншого водія, який і перегнав машину. Про обставини, за який автомобіль перегнали до Собору, йому стало відомо в подальшому від ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що дату він не пам`ятає, в кінці травня поточного року, біля 1-ї год. ночі до нього зателефонував його товариш ОСОБА_8 та попросив перегнати автомобіль ОСОБА_6 , оскільки той був п`яний. Він погодився і поїхав до ОСОБА_6 в район ринку Урожай. По дорозі їх підрізав автомобіль (марку та номер він не пам`ятає), тому намагаючись уникнути їх зіткнення він різко мотнув кермом і зачепив дорожній знак. Він хотів зупинитись та викликати поліцію, але ОСОБА_3 сказав, що автомобіль потрібно перегнати до Собору, а зранку він ( ОСОБА_1 ) усі питання вирішить.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , думку захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, адвоката Огородника В.В. дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

З диспозиції статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) випливає, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто зазначеною правовою нормою встановлено альтернативні склади правопорушення: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності в діянні ОСОБА_1 , складу зазначеного вище правопорушення, суд вважає за доцільне зауважити таке.

З протоколу про адміністративне правопорушення випливає, що під час огляду ОСОБА_1 за допомогою спеціальних технічних засобів, який мав місце 27.05.2021 о 05.31 год., виявлений факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння 1.97 ‰. ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначеної обставини не заперечував, однак зауважив, що він автомобілем не керував, натомість за кермом був товариш його дядька. Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив показання ОСОБА_1 щодо обставин виклику водія для переміщення транспортного засобу. Зазначені показання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_7 та ОСОБА_2 .

Оцінюючи зазначені вище показання особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та свідків, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Як суд зазначив вище, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом автомобілем марки Ford, д.н. НОМЕР_1 , перебуваючи стані алкогольного сп`яніння, 27.05.2021 о 03.21 год. Разом з тим, з акту огляду ОСОБА_1 за допомогою спеціальних технічних засобів та результатів такого огляду випливає, що огляд ОСОБА_1 здійснений 27.05.2021 о 05.31 год. ОСОБА_1 в судовому засіданні факту його огляду на стан сп`яніння та результати такого огляду не заперечував, посилаючись на те, що він транспортним засобом 27.05.2021 о 03.21 год. не керував.

З метою повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин справи суд витребував з Управління патрульної поліції відеозаписи, які були здійснені під час оформлення адміністративних матеріалів. Оглянуті в судовому засіданні відеозаписи містять лише відомості про те, що ОСОБА_1 був оглянутий на стан сп`яніння і за результатами такого огляду констатований факт його перебування у стані алкогольного сп`яніння. При цьому суд вважає за доцільне зауважити, що оглянуті в судовому засіданні відеозаписи містять посилання на те, що ОСОБА_1 під час його огляду на стан сп`яніння заперечував факт здійснення керування зазначеним вище транспортним засобом.

Отже, оглянуті в судовому засіданні відеозаписи узгоджуються з показаннями ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував. Саме тому суд вважає, що відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, та інші докази у справі мають бути оцінені у їх сукупності.

Як суд зазначив вище, склад правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП має місце у разі: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Надані суду матеріали свідчать про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений у зв`язку з відмова особи, яка керує транспортним засобом, тобто ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до роз`яснень, що надані у абзаці третьому пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України (далі ВСУ) № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (далі Постанова № 14) керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

У абзаці четвертому пункту 27 Постанови № 14 Пленум ВСУ роз`яснив, що для притягнення до відповідальності за статтею 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Окрім наведеного, суд вважає за доцільне звернути увагу, що у прецедентній практиці Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), зокрема у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), звертає увагу, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У справі справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі й закріпленою в статті 62 Конституції України.

Європейським судом з прав людини в рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рибемон проти Франції» зазначено, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, ніж це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

Як суд зазначив вище, ОСОБА_1 в судовому засіданні факту перебування на час його огляду в стані алкогольного сп`яніння не заперечував, тому суд дотримання процедури такого огляду не перевіряв. Натомість ОСОБА_1 в судовому засіданні зауважив, що його огляд проведений 27.05.2021 о 05.31 год., відомості, які б свідчили, що він 27.05.2021 о 03.21 год. здійснював керування транспортним засобом суду не надані. Зазначені твердження ОСОБА_1 та його захисника узгоджуються з наданими суду матеріалами справи. Натомість в судовому засіданні встановлено, що 27.05.2021 о 03.21 год. зазначеним вище транспортним засобом керував ОСОБА_7 .

З огляду на викладене, з урахуванням принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України, а також з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов до висновку, що об`єктивними даними не підтверджений факт здійснення ОСОБА_1 керування транспортним засобом, а отже і не підтверджена його винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП, а тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КпАП провадження у справі необхідно закрити.

Керуючись статтями 130, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: