ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/997/21 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ по справі про адміністративне правопорушення /

29 вересня 2021 року м.Харків

суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.

за участю секретаря - Вакула Н.С.,

захисника - Таволжанського М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Черняк Діани Львівни на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2021 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з середньо-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2009 р.н., пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_1 - визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що станом на момент ухвалення постанови складає 10200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 454 грн.

Постановою встановлено, що 07.11.2020 року о 18.35 год. в м. Харкові, на вул. Жон Мироносиць, в районі будинку № 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Logan, д.н.з. НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу із застосування спеціального технічного приладу газоаналізатору Drager Alcotest 6820, ARHK 0120, у присутності двох свідків. Результат тесту 0,95 %, чим порушив вимоги пункту 2.9 «А» Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 статті 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Не погодившись з цим рішенням суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Черняк Д.Л., подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 5 лютого 2021 року, а провадження по цій справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог посилається на порушення порядку огляду водія на стан сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 вперше дунув у прилад газоаналізатору Drager Alcotest 6820, проте він потух, а вдруге, поліцейським було безпідставно замінено мундштук приладу, підстав для чого у них не було та цілісність упаковки не продемонстровано, що на думку захисника, може свідчити, що мундштук був заздалегідь наповненим етиловим спиртом, а тому такий огляд вважає недійсним. Вказані порушення ОСОБА_1 зазначав в своїх поясненнях. Після того, як прилад показав результат 0,95 проміле алкоголю, поліцейський ОСОБА_2 вчиняючи психологічний тиск на ОСОБА_1 примусив його висловити згоду з результатами аналізу, проте ОСОБА_1 жодного разу не погодився, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, зазначивши, що не вживає алкоголь вже дуже тривалий час. Крім того, після складання протоколу, ОСОБА_1 знову читко та категорично висловив незгоду з висновком акту огляду на стан алкогольного сп`яніння. Права ОСОБА_1 не роз`яснювались, пам`ятку не вручали та не роз`яснювали необхідність пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в разі незгоди з висновками огляду, проведеного поліцейськими. Роздрукований чек газоаналізатора містить дані про температуру навколишнього повітря +16 градусів, однак було холодніше, +9 градусів, що може свідчити про несправність приладу. Крім того, бланк направлення, який склав поліцейський, складено невірно, що також, на думку захисника, є порушенням. А тому, недійсність огляду спростовує висновок поліцейського про керуванням ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Враховуючи наведене, а також вимоги ст. ст. 268, 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Таволжанського М.В., який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.9 А.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо його винуватості у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 284417 від 07.11.2020 року, в якому ОСОБА_1 зазначив, що він страждає на тахікардію, у зв`язку із чим вживав подвійну дозу медичного лікарського засобу «Корвалол», інших засобів, що містять у своєму складі алкоголь не вживав (а.с. 1); показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; акт огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, який ОСОБА_1 підписав, з результатами тесту погодився, своїх зауважень щодо результату тесту або процедури його проведенню не виказував (а.с. 3); роздруківку результатів тесту спеціального технічного приладу газоаналізатора Drager Alcotest 6820, ARHK 0120, згідно якого вміст алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі складає 0,95 %. На роздруківці міститься підпис ОСОБА_1 без жодних зауважень щодо незгоди із результатами або процедурою проведення тесту (а.с. 2); направлення ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с. 4); відомості, які містяться у відеозаписі нагрудної камери поліцейського № АЛ4709, на якому зафіксовано, що одразу після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 пояснив патрульному поліцейському, що в цей день вживав медичний лікарський засіб «Корвалол». На пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 погодився та у присутності двох свідків пройшов тест за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest, за результатами якого встановлено, що вміст алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі складає 0,95 %. При цьому тест був проведений у дві спроби із заміною поліцейським трубки для забору повітря. На запитання патрульного поліцейського ОСОБА_1 заявив, що з результатом тесту погоджується. Пропозицію пройти огляд в медичному закладі у лікаря-нарколога ОСОБА_1 відхилив. Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу газоаналізатора «Драгер» в присутності двох свідків. Огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнин рота хитка хода та почервоніння очей. Відповідно до роздруківки газоаналізатора Драгер (арк. 2) вбачається, що вміст алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі склав 0,95 проміле.

Відповідно до відомостей відеозапису, який міститься в матеріалах справи (арк. 10), вбачається, що працівники поліції у присутності свідків дійсно запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, пояснивши йому про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці із використання газоаналізатору Драгер та результат огляду на стан алкогольного сп`яніння був позитивним, а саме 0,95 проміле (а.с.2). Заперечень щодо незгоди із проведеним оглядом ОСОБА_1 не висловлював. Також, з відеозапису вбачається, що працівники поліції ознайомили його з відомостями, які зазначені в протоколі.

Належить звернути увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржувалися. За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказані обставини також підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були запрошені патрульними поліцейськими в якості свідків та в їх присутності був проведений огляд водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння. Як зазначив свідок ОСОБА_3 (а.с.6), тестування було проведено у дві спроби. При цьому патрульний поліцейський самостійно розпечатував трубки для забору повітря. Під час другої спроби газоаналізатор показав наявність алкоголю в крові ОСОБА_1 , про що вони розписались у свої поясненнях. Як зазначила в своїх письмових поясненнях свідок ОСОБА_4 , в її присутності ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest, за результатами якого встановлено, що вміст алкоголю у видихаємому повітрі складає 0,95 % (а.с. 5) .

Для забезпечення повноти та всебічності судового розгляду судом апеляційної інстанції шляхом направлення судових повісток викликались вищевказані свідки для надання особистих пояснень, але останні не з`явились за судовим викликом.Суд апеляційної інстанції викликав зазначених в протоколі свідків шляхом направлення їм судових повісток поштовим зв`язком з і зворотнім повідомленням (65,66, 78,79). Проте, відповідно до поштового повідомлення вони не з`явилися до поштового відділення та не отримали судову повістку, яка повернута до суду апеляційної інстанції із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». (арк. 86,87).

Тобто, суд апеляційної інстанції зробив всі можливі процесуальні дії для виклику цих свідків в судове засідання, але примусово доставити їх в судове засідання суд апеляційної інстанції не має процесуальної можливості.

При цьому слід зауважити, що ОСОБА_1 не заперечує, що саме ці свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були присутні під час складання протоколу, тобто, були присутні на місці події, то їх письмові пояснення є об`єктивними та заслуговують на увагу, оскільки вони є послідовними та узгоджуються один з одним, а також з відомостями матеріалів справи, та підтверджують те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, відповідно до відомостей відеозапису, який наявний в матеріалах справи (арк. 10) вбачається, що після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 пояснив працівникам поліції, що в цей день вживав медичний лікарський засіб «Корвалол» у подвійній дозі, алкоголю не вживав, після чого погодився пройти тестування на місці зупинки транспортного засобу, пройшовши його у присутності двох свідків, за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest. Результатами тестування було встановлено, що вміст алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі складає 0,95 %. Вказаний тест був проведений поліцейським у дві спроби, із заміною трубки для забору повітря. Крім того, з відеозапису вбачається, що після заміни трубки газоаналізатору Drager Alcotest 6820, ARHK 0120, поліцейським було зроблено замір повітря і показано результати забору, які склали нуль проміле, та вже після цього було запропоновано ОСОБА_1 зробити друге тестування, результат якого показав 0,95 % проміле. Після чого, поліцейський спитав, чи погоджується водій із результатом обстеження та зазначив, що в разі незгоди з результатами, водій може направитись до медзакладу, на що ОСОБА_1 відповів, що не буде звертатись до медзакладу. Також на відео вбачається, що на запитання патрульного поліцейського чи погоджується останній з результатом тесту, ОСОБА_1 заявив з результатом, який отримано із застосування газоаналізатору Drager він погоджується, проте пояснив, що алкоголь не вживав, а лише вживав лікарські засоби, у зв`язку з чим не розуміє, як прилад показав такий результат. Пропозицію пройти огляд в медичному закладі у лікаря-нарколога ОСОБА_1 відхилив.

Також матеріали справи містять акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3), в якому міститься підпис ОСОБА_1 . Заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, невідповідність внесених до протоколу даних, акту та направлення до медзакладу, матеріали справи не містять. Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржував. Тобто останній не звертався до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не звертався із скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва, хоча мав для цього достатньо часу, що свідчить про законність та правомірність дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, вимоги ч. 2 ст. 251, ст. ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції, поліцейськими дотримано..

Належить врахувати, що статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до якого, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, такий огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Крім того, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 12.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, що 07.11.2020 року ОСОБА_1 керував автомобілем Renault Logan, д.н.з. НОМЕР_2 , був зупинений працівниками поліції. У нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та в присутності двох свідків останній пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки з використанням алкотестеру Драгер та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а тому дії працівників поліції щодо виявлення підстав для складення протоколу відповідають вимогам ст.266 КУпАП, що вбачається з положень з вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України.

Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Під час апеляційного розгляду захисник Орлова В.Г. посилався на порушення порядку проходження огляду працівниками поліції та пояснив, що ОСОБА_1 давав пояснення, що алкоголь не вживає, а вживав тільки лікарські засоби, що могло показати такі результати, що працівники поліції могли оцінити, як відмову. При цьому, захисник заявив, що клопотання про те, що ОСОБА_1 бажає пройти огляд в медичній установі, він не заявляв і не повинен був заявляти. Також пояснив, що дії посадової особи що складала протокол, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 не оскаржував. Тобто останній не звертався до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не звертався із скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва, хоча мав для цього достатньо часу, що свідчить про законність та правомірність дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому слід врахувати, що статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Тобто в цьому випадку працівникам поліції достатньо наявності підстав вважати особу такою, що можливо перебуває у стані сп`яніння, що в свою чергу обумовлює законність вимоги поліцейських пройти відповідний огляд в медичному закладі.

Відповідно до п.3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що ознаками алкогольного сп`яніння є:

- запах алкоголю з порожнини рота;

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці.

Інспектором поліції в акті огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, почервоніння очей. Отже вбачається, що працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене, апеляційний суд не вбачає порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, посилання в апеляційній скарзі на порушення порядку проходження огляду ОСОБА_1 апеляційний суд вважає безпідставними .

Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , суд повно та всебічно встановив фактичні обставини правопорушення на підставі доказів наявних в матеріалах справи, досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду, та постановив рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п.2.9 «А» ПДР України забороняє водію керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, настаєза ч.1 ст.130 КУпАП.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 суд повно та всебічно встановив фактичні обставини правопорушення на підставі доказів наявних в матеріалах справи, досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду та постановив рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП.

Зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, щодо порушення порядку огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння не спростовують висновків суду про порушення ОСОБА_1 вимог 2.9 «А» ПДР України. Законодавець надає водієві право у разі відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції в закладі охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП, п. 7 розділу І Інструкції).

ОСОБА_1 з результатами проведеного поліцейськими оглядом погодився, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння медичному закладі, він відмовився в присутності двох свідків, а заходи забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення в порядку передбаченому ст. 267 КУпАП не оскаржував.

У справі Проніна проти України, № 63566/00, від 18 липня 2006 року ЄСПЛ вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 апеляційним судом не встановлено неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені.

З врахуванням викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік застосоване до ОСОБА_1 є достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових правопорушень і таким що відповідає характеру вчиненого правопорушення, меті адміністративного стягнення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.9А Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності і його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Черняк Діани Львівни залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков