Справа № 303/2022/18
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

14.09.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І.В., за участі представника особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 - адвоката Рішка П.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу, яку подав представник потерпілого ОСОБА_2 - адвокат Князь С.С., у справі про адміністративне правопорушення за № 33/4806/573/19

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Мукачівського міськрайонного суду від 21.06.2019 провадження у справі щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, закрито за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 005788 від 29.03.2018 зазначено, що ОСОБА_1 29.03.2018 о 13:00, керуючи транспортним засобом марки «Renault Magnum 500», державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом марки «Kogel SN24», номерний знак НОМЕР_2 , на 765 км+950 м автошляху Київ-Чоп, при зміні напрямку руху при повороті ліворуч, порушив вимоги пункту 10.1 Правил дорожнього руху України, не впевнився в безпечності маневру та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Toyota Prado 150», державний номерний знак НОМЕР_3 , який рухався у попутному напрямку, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками (а. с. 1).

У постанові вказується на відсутність доказів, які б свідчили про вину ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення. В обґрунтування висновку суддя послався на висновок експертів № 4900/4901 комісійної судової транспортно-трасологічної та комісійної судової автотехнічної експертизи від 05.04.2019, відповідно до якого експерти не вбачають у діях водія ОСОБА_1 невідповідностей технічним вимогам ПДР, які б могли перебувати у причинно-наслідковому зв`язку з фактом цієї пригоди, натомість, причиною настання ДТП, з технічної точки зору, є намагання водієм ОСОБА_2 своїм автомобілем «Тойота» виконати обгін вантажного автопоїзда в недозволеному місці на перехресті. З огляду на вказане суддя дійшов переконання про те, що водій ОСОБА_1 не порушував правила дорожнього руху, що виключає його вину в зазначеній дорожньо-транспортній пригоді. Тому провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрито на підставі пункту 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі представник потерпілого Князь С.С. порушує питання про скасування постанови судді Мукачівського міськрайонного суду від 21.06.2019 і прийняття нової постанови, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Апелянт зазначає, що під час обгону з дотриманням правил дорожнього руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , останній без увімкнення світлового покажчика повороту здійснив маневр ліворуч, чим порушив вимоги підпункту «б» п. 9.2, п. 10.1 та п. 14.3 ПДР. Указує, що місце зіткнення не може вважатися перехрестям, оскільки прилягання другорядної дороги не є приляганням чи розгалуженням доріг на одному рівні. Посилається на те, що причинною дорожньо-транспортної пригоди слугували саме дії ОСОБА_1 і це узгоджується з матеріалами справи. Звертає увагу на суперечність висновку експертів іншим матеріалам справи та вважає його таким, який недостатньо вмотивований, не містить усіх відповідей на поставленні судом питання, а тому він не є належним, допустимим і достовірним доказом у справі. Стверджує, що судом порушено норми матеріального і процесуального права, оскільки справу розглянуто неповно, необ`єктивно, без належної оцінки пояснень учасників пригоди, рапорту поліцейського та схемі дорожньо-транспортної пригоди.

Заслухавши пояснення представника особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , - адвоката Рішка П.М., який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності особи, інтересів якої стосується судове рішення ОСОБА_2 , його представника - адвоката Князя С. С., та без участі особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, неявка яких, беручи до уваги положення ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вищевказаних осіб береться до уваги і те, що розгляд справи неодноразово відкладався у зв`язку з неявкою учасників провадження на її розгляд, що справа на протязі тривалого періоду часу знаходиться у провадженні апеляційного суду.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду на наступне.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Приписами ст. 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що відсутність вини у діях ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №005788, вбачається, що 29.03.2018, о 13 год 00 хв, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Renault Magnum 500», державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом «Kogel SN24», номерний знак НОМЕР_2 , на 765 км+950 м автошляху Київ-Чоп, при зміні напрямку руху при повороті ліворуч, порушив вимоги пункту 10.1 Правил дорожнього руху України, не впевнився в безпечності маневру та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Toyota Prado 150», державний номерний знак НОМЕР_3 , який рухався у попутному напрямку, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані правоохоронцями за ст. 124 КУпАП.

У схемі місця ДТП від 29.03.2018, відображено, що на автодорозі Київ - Чоп, 765 км+950 м, відбулося зіткнення транспортних засобів - автомобілів марки «Renault Magnum 500», державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом марки «Kogel SN24», номерний знак НОМЕР_2 , водієм якого був ОСОБА_1 , та автомобіля марки «Toyota Prado 150», державний номерний знак НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_2 . Своїми підписами вказані особи засвідчили, що відображені у схемі дані відповідають фактичним обставинам, які мали місце.

З пояснень водія автомобіля марки «Toyota Prado 150», державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_2 убачається, що він, керуючи транспортним засобом, під час обгону зрівнявся з автомобілем марки «Renault Magnum 500», державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом «Kogel SN24», номерний знак НОМЕР_2 , який, за словами ОСОБА_2 різко повернув ліворуч та спричинив зіткнення з автомобілем ОСОБА_2 . Уникнути зіткнення водій ОСОБА_2 не зміг, оскільки, за його словами, подія розвивалась надто швидко і часу для маневру не було.

З пояснень особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , вбачається, що ОСОБА_1 їхав трасою Київ - Чоп, під час повороту на стоянку у с. Чинадієво з увімкненим «поворотником» ліворуч, пропускаючи автомобілі, які їхали назустріч, відчув удар у ліву сторону автомобіля. Як виявилося, це був автомобіль марки «Toyota Prado 150», державний номерний знак НОМЕР_3 .

Вищенаведені обставини, відображені у протоколі про адміністративне правопорушення підтверджені у тому числі рапортом поліцейського Стець Р. В.

Як убачається з постанови про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №222821 на водія ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

З висновку експертів комісійної судової транспортно-трасологічної та комісійної судової автотехнічної експертизи № 4900/4901 від 05 квітня 2019 року убачається, що із зафіксованої на фотокартці наявності перед місцем зіткнення попереджувального дорожнього знаку 1.23.2 «Прилягання другорядної дороги з лівого боку» розділу 33 «Дорожні знаки» ПДР України, можна зробити висновок про те, що ДТП мала місце у межах перехрестя. У висновку експерти зазначили, оскільки водій ОСОБА_1 виконував своїм вантажним автопоїздом маневр повороту ліворуч у межах перехрестя, то у відповідності до вимог п. 16.13 ПДР України він, з технічної точки зору, не повинен був давати дорогу автомобілеві марки «Тойота» під керуванням водія ОСОБА_2 , який намагався виконати обгін (тобто у цій дорожній ситуації перевагу мав водій ОСОБА_1 , а не водій ОСОБА_2 . Це пов`язано також з тим, що згідно з вимогами п. 14.6 (підпункту «а») ПДР України обгін на перехрестях заборонено). У висновку вказано, що у вказаній дорожній ситуації водій ОСОБА_2 повинен був, з технічної точки зору, керуватися вимогами п.п.1.5; 1.10 (в частині значення термінів «безпечна дистанція»; «небезпека для руху»; «перевага»; «перехрестя»); 2.3 (підпунктів «б» та «д»); 12.3; 12.4; 13.1 та 14.6 (підпункту «а») ПДР України, а також попереджувального дорожнього знаку 1.23.2 «Прилягання другорядної дороги з лівого боку» розділу 33 «Дорожні знаки» ПДР України, у відповідності до яких у межах населеного пункту вказаний водій повинен був вести свій автомобіль зі швидкістю не більше 50 км/год, а рухаючись у зоні дії вказаного вище попереджувального дорожнього знаку 1.23.2 та наздоганяючи вантажний автопоїзд, який наближався до нерегульованого перехрестя, саме водій ОСОБА_2 повинен був своєчасно зменшити швидкість руху керованого ним автомобіля марки «Тойота» до швидкості руху вантажного автопоїзда, дотримуючись необхідної безпечної дистанції до останнього, і не намагатися виконати обгін на перехресті. Відповідно до експертного висновку, в цій дорожній ситуації водій ОСОБА_2 мав технічну можливість уникнути скоєння даної ДТП і полягала ця технічна можливість у належному виконанні вказаним водієм вимог п.п.1.5; 1.10 (в частині значення термінів «безпечна дистанція»; «небезпека для руху»; «перевага»; «перехрестя»); 2.3 (підпунктів «б» та «д»); 12.3; 12.4; 13.1 та 14.6 (підпункту «а») ПДР України, а також попереджувального дорожнього знаку 1.23.2 «Прилягання другорядної дороги з лівого боку» розділу 33 «Дорожні знаки» ПДР України, іншими словами, для уникнення даної ДТП водієм ОСОБА_2 необхідно (і достатньо) було не намагатися виконати обгін попутного вантажного автопоїзда у недозволеному місці. Експертна комісія вважає, що невідповідність дій водія ОСОБА_2 вимогам п.п.1.5; 1.10 (в частині значення термінів «безпечна дистанція»; «небезпека для руху»; «перевага»; «перехрестя»); 2.3 (підпунктів «б» та «д»); 12.3; 12.4; 13.1 та 14.6 (підпункту «а») ПДР України, а також попереджувального дорожнього знаку 1.23.2 «Прилягання другорядної дороги з лівого боку» розділу 33 «Дорожні знаки» ПДР України, з технічної точки зору, перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з фактом даної ДТП. Відтак, експерти не вбачають у діях водія ОСОБА_1 в цій дорожній обстановці невідповідностей технічним вимогам ПДР України, які б могли перебувати у причинно- наслідковому зв`язку з фактом ДТП. Тому, враховуючи вищенаведене, відповідно до висновку експертів, причиною настання даної ДТП, з технічної точки зору, є та обставина, що водій ОСОБА_2 намагався своїм автомобілем марки «Тойота» виконати обгін вантажного автопоїзда у недозволеному місці (а саме: на перехресті).

На підставі наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що причиною ДТП є дії водія ОСОБА_1 , який, на думку апелянта, без увімкнення світлового покажчика повороту здійснив маневр ліворуч, чим порушив вимоги підпункту «б» п. 9.2, п. 10.1 та п. 14.3 ПДР. - апеляційний суд відхиляє як такі, що спростовуються обгрунтованими висновками експертної комісії та жодним чином не впливають на висновки суду першої інстанції про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст. 124 КУпАП правопорушення. Експертним висновком та фотокартками, на яких зафіксоване місце ДТП підтверджується, що водій ОСОБА_2 , демонстративно ігноруючи Правила дорожнього руху України, намагався виконати на перехресті обгін вантажного автомобіля, за кермом якого перебував ОСОБА_1 , який мав очевидну перевагу у цій дорожній ситуації, унаслідок чого відбулося зіткнення. Докази, які містяться у матеріалах справи слугують підставою вважати, що саме невідповідність дій водія ОСОБА_2 вимогам п.п.1.5; 1.10 (в частині значення термінів «безпечна дистанція»; «небезпека для руху»; «перевага»; «перехрестя»); 2.3 (підпунктів «б» та «д»); 12.3; 12.4; 13.1 та 14.6 (підпункту «а») ПДР України, а також попереджувального дорожнього знаку 1.23.2 «Прилягання другорядної дороги з лівого боку» розділу 33 «Дорожні знаки» ПДР України, з технічної точки зору, перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з фактом цієї ДТП.

Суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення та не бере до уваги твердження апелянта про те, що місце зіткнення автомобілів не може вважатися перехрестям, оскільки прилягання другорядної дороги не є приляганням чи розгалуженням доріг на одному рівні. Відхиляючи доводи в цій частині, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Правила Дорожнього руху України регламентують, що термін «перехрестя» означає місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території. З фотокартки, яка міститься у матеріалах справи (а. с. 41) та висновку експертної комісії чітко убачається, що перед місцем зіткнення автомобілів встановлений попереджувальний дорожній знак 1.23.2 «Прилягання другорядної дороги з лівого боку» розділу 33 «Дорожні знаки» ПДР, що дає підстави вважати, що ДТП відбулася у межах перехрестя.

Твердження апелянта про суперечність висновку експертів іншим матеріалам справи який, на його думку є недостатньо вмотивований, не містить усіх відповідей на поставлені судом питання, а тому він не є належним, допустимим і достовірним доказом у справі, - апеляційний суд вважає такими, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються належними та достатніми доказами, що містяться у матеріалах справи. До того ж, на підтвердження цих доводів захисник особи, інтересів якої стосується судове рішення ОСОБА_2 - адвокат Князь С. С., не надав жодних обґрунтованих та достовірних доказів, які би могли вплинути на висновки місцевого суду про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст. 124 КУпАП правопорушення. Апелянт також не посилається на те, яким саме іншим матеріалам справи не відповідає висновок експерта, на які саме поставлені судом питання висновок експерта не містить відповідей.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку матеріалам справи та прийняв законне та обґрунтоване рішення про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення.

Приймаючи рішення апеляційний суд також бере до уваги і те, що апелянт не вказує на те у чому саме полягають порушення норм матеріального і процесуального права, у чому полягає неповнота та необ`єктивність при розгляді справи.

При оцінці доводів апеляційної скарги апеляційний суд бере до уваги таке.

Так, винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі.

Згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому суд, приймаючи рішення, виходить із встановлених та перевірених у суді доказів.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

На підставі вищенаведеного, апеляційний суд доходить висновку, що відсутність вини у діях водія ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення, підтверджується беззаперечними доказами, що містяться у матеріалах справи; можливості збирання додаткових доказів у підтвердження факту вчинення правопорушення вичерпані, а апеляційним судом вжиті всі передбачені законом заходи для з`ясування обставин, що мали місце під час ДТП за участі транспортних засобів під керуванням водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

З огляду на викладене, наведені в апеляційній скарзі доводи не свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення, а також не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав представник потерпілого, адвокат Князь С.С., залишити без задоволення.

Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду від 21.06.2019 про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан