Провадження № 33/824/1677/2021 Доповідач в суді ІІ інстанції Писана Т.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Писаної Т.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 27 січня 2021 року у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 27 січня 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 гривень та судовий збір в розмірі 454 гривень в дохід держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП. Також в апеляційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Вважає, що суд першої інстанції не об`єктивно та поверхово розглянув справу, не надав належної оцінки обставинам справи, порушив право ОСОБА_1 на захист, так як розглянув справу за її відсутності, чим порушив вимоги ст. 268 КУпАП, позбавивши права надавати докази та висловлювати правову позицію.

Зазначає про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений безпідставно, не ґрунтується на належних доказах та відсутні будь-які допустимі докази у справі, що ОСОБА_1 не виконує належним чином батьківські обов`язки.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення ОСОБА_1 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції підлягає задоволенню, апеляційна скарга підлягає до задоволення, а постанова суду скасуванню із закриттям провадження у справі, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч.1 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

При цьому з об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого вказаною статтею, полягає в: ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки підставою його складення було звернення однієї зі сторін конфлікту та протокол за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, оскільки в них не міститься даних про вчинення нею ухилення від здійснення належних батьківськихобов`язків.

Так, в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснила, що 30 листопада 2020 року в проміжку часу з 12 год. 30 хв. по 13 год. 00 хв. на уроці фізичного виховання в приміщенні середньої школи №302, що знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Драгоманова, 8-А, стався конфлікт між сином ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та його однокласником ОСОБА_3 , внаслідок чого неповнолітньому ОСОБА_3 були нанесені тілесні ушкодження: вибитий один зуб та пошкоджені два зуби.

Таким чином, суд виходить із того, що в діях ОСОБА_1 не вбачається ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, що свідчить про відсутність в діях останньої складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає належних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини викладені в протоколі щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у вчиненні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

З огляду на наведене щодо недотримання судом першої інстанції положень ст. 245 КУпАП та обґрунтованості доводів апеляційної скарги, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню, із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду міста Києва від 27 січня 2021 року - задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 27 січня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень, в дохід держави - скасувати, закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Писана