Дата документу Справа № 336/6876/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/6876/20 Головуючий в 1 інст. Галущенко Ю.А.
Провадження №33/807/150/21 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ст. 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за апеляційною скаргою останнього на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22 січня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою АДРЕСА_1 , студента ВПУ № 20 «Моторобудівник», визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 340 (триста сорок) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 454,00 грн.

Згідно з постановою суду, 24 жовтня 2020 року о 05-20 годині ОСОБА_1 по вул.Бочарова, 1 в м.Запоріжжі, керуючи автомобілем BMW 320D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого не впорався з керуванням та здійснив наїзд на металевий паркан, чим порушив вимоги п.2.3«б»,12.1 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказану постанову суду скасувати, провадження в справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що обставини справи судом встановлено неправильно, внаслідок чого висновок про вчинення ним вказаного адміністративного правопорушення є помилковим.

Також апелянт зазначає, що він пояснював в судовому засіданні суду першої інстанції, що за кермом автомобіля 24 жовтня 2020 року перебував його знайомий ОСОБА_2 , який, не впоравшись з керуванням, скоїв зіткнення з огорожею.

Це він також пояснював працівникам поліції при їх прибутті на місце події, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, долученим до матеріалів справи. Однак, жодні його пояснення працівники поліції до уваги не взяли.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 також підтвердив, що автомобілем він (апелянт) не керував, а за кермом перебував саме свідок.

Критичне ставлення суду до показань свідка ОСОБА_2 безпідставне. Посилання лише на той факт, що свідок є його знайомим, не ґрунтується на вимогах закону.

Висновок працівників поліції про те, що саме він перебував за кермом автомобіля на момент ДТП, ґрунтувався на їх припущеннях, які зроблено на тій підставі, що автомобіль належить його матері, а до цього він вже притягувався до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, про що вони заявили як на місці оформлення справи (це підтвердив свідок ОСОБА_2 ), так і безпосередньо в суді.

Однак, припущення не можуть бути покладені в основу рішення про винність особи, а всі сумніви у такої винності мають трактуватися на користь особи.

На відеозапису він жодного разу не визнав, що керував транспортним засобом.

Відеозапис здійснювався зі значними перервами та не повною мірою відображає обставини справи. Тому пояснення працівників поліції з приводу тих чи інших нібито зроблених ним заяв про нібито визнання вини, є неправдивими та бездоказовими, спростовуються його поясненнями та показаннями свідка.

Враховуючи, що транспортним засобом 24 жовтня 2020 року він не керував, склад адміністративного правопорушення в його діях відсутній.

В судове засідання суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 адвокат Куцигін І.В. не з`явився, подав заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Також не з`явився в судове засідання суду апеляційної інстанції і сам ОСОБА_1 , про день, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений завчасно, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.

Враховуючи викладене, суд апеляційної суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 та його захисника.

Перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280,283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18№146922 від 24 жовтня 2020 року, зазначено, що ОСОБА_1 у зазначений час, по вул.Бочарова, 1 в м.Запоріжжі, керуючи автомобілем BMW 320D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого не впорався з керуванням та здійснив наїзд на металевий паркан, чим порушив вимоги п.2.3б,12.1 ПДР України.

У пункті 2.3.б Правил дорожнього руху України зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з положеннями п.12.1. Правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

При розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_1 не визнав себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та зазначив, що 24 жовтня 2020 року, у нічний час, без відома та дозволу матері ОСОБА_3 він взяв ключі від автомобіля BMW 320D р.н. НОМЕР_1 , який належить його матері, та зберігався за місцем проживання по АДРЕСА_1 . Разом з приятелем на цьому автомобілі вони їздили містом, автомобілем керував його приятель. Приблизно о 05-00 годині по вул.Бочарова, 1 вони потрапили у ДТП, а саме: автомобіль наїхав на металевий паркан, без постраждалих. Хто викликав поліцію, йому невідомо, коли на місце ДТП прибули поліцейські, він та його приятель знаходились біля автомобіля, ніхто з них за кермом не сидів, на питання поліцейських, чий автомобіль та хто ним керував, він повідомив, що автомобіль належить його матері, а керував приятель, проте його пояснення до уваги не приймали, всі подальші дії щодо визначення винуватця ДТП, огляду на стан сп`яніння, складання протоколу про адміністративне правопорушення поліцейські вчиняли саме щодо нього, на його думку, з тих міркувань, що він раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

При розгляді справи судом першої інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Куцигін І.В. вважав, що провадження в справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності у діях останнього дії та складу адміністративного правопорушення, оскільки наданими до протоколу та дослідженими під час розгляду справи в суді доказами не доведено факту керування згадуваним вище автомобілем саме ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_4 в суді першої інстанції показав, що він працює патрульним поліцейським роти № 2 батальйону № 4 УПП у Запорізькій області. 24 жовтня 2020 року під час чергування у складі екіпажу з патрульним поліцейським ОСОБА_5 отримали виклик на ДТП. Прибувши на місце, побачили пошкоджений автомобіль, двох чоловіків, одним з яких є ОСОБА_6 , який спочатку говорив, що керував не він, а після приїзду на місце події матері зізнався, що керував автомобілем, хвилювався за машину, яка належить його матері. Другий чоловік до поліцейських з будь-якими заявами не звертався, початкову заяву ОСОБА_1 , що той не керував автомобілем, не підтвердив, інакше обставин справи не пояснював, стояв осторонь, а потім пішов. Жодних сумніві, що саме ОСОБА_6 керував автомобілем на момент ДТП, у працівників поліції не виникло та підстав для цього не було. Відносно ОСОБА_1 у присутності двох свідків провели огляд на стан алкогольного сп`яніння, який показав позитивний результат, з ним ОСОБА_6 погодився, ознайомився з протоколом про адміністративне правопорушення та підписав його без зауважень.

Свідок ОСОБА_5 в суді першої інстанції показав, що 24 жовтня 2020 року під час чергування у складі екіпажу з поліцейським ОСОБА_4 вони прибули на виклик на місце ДТП, побачили двох чоловіків, автомобіль з технічними пошкодженнями, на який ОСОБА_6 надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та страховий поліс. На питання, хто керував автомобілем перед ДТП, відповів, що не він, а інший чоловік, який втік. Надалі під час спілкування ОСОБА_6 зізнався, що автомобілем керував він, просив дозволу, щоб приїхав його приятель, який назветься водієм. У поліцейських не виникло сумнівів, що автомобілем керував саме ОСОБА_6 ,цей факт був очевидним.

Також при розгляді справи судом першої інстанції був допитаний свідок, про виклик якого клопотав захисник Ковалевського С.О. Свідок зазначив, що 24 жовтня 2020 року він перебував разом з ОСОБА_7 , який у нічний час без відома матері взяв ключі від її автомобілю, на якому вони вирішили покататися. Приблизно о 04-00 годині по вул.Бочарова, 1 з технічних причин сталася ДТП, у якій автомобіль був пошкоджений. На місце ДТП прибула поліція, ОСОБА_1 перевірили по базі даних, де знайшли інформацію про його попереднє притягнення до відповідальності, тому не звернули увагу на пояснення ОСОБА_1 та свідка, що саме останній керував автомобілем, всі подальші дії проводили відносно ОСОБА_1 .

З матеріалів відеозапису на диску ДПР18№365635, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, досліджених при розгляді справи в суді першої інстанції, вбачається, що ОСОБА_6 , як водій автомобіля BMW 320D р.н. НОМЕР_1 , був оглянутий працівником поліції на місці зупинки транспортного засобу в присутності свідків з використанням приладу Drager 6820 на стан алкогольного сп`яніння, результат тесту №931 позитивний -1,10%, з яким ОСОБА_6 погодився, не заявляв ані до початку огляду, ані після його завершення, що він незаконно підданий такому огляду як особа, що не являвся водієм. Навпаки, ОСОБА_6 був ознайомлений із складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення, про що зробив підпис, йому було запропоновано скласти пояснення на окремому аркуші або викласти їх у відповідній графі протоколу, від чого він відмовився.

Окрім цього, судом першої інстанції досліджені такі докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18№146922 від 24 жовтня 2020 року, де зазначено, що останній не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого не впорався з керуванням та здійснив наїзд на металевий паркан, чим порушив вимоги п.2.3б,12.1 ПДР України;

копія протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18№365635 від 24 жовтня 2020 року, складеного відносно ОСОБА_1 за вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП;

копія протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18№146924 від 24 жовтня 2020 року, складеного відносно ОСОБА_1 за вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.139 КУпАП;

копія протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18№146923 від 24 жовтня 2020 року, складеного відносно ОСОБА_1 за вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП;

схема місця ДТП від 24 жовтня 2020 року;

рапорт інспектора поліції Коропця О.М.;

фотографії з місця ДТП, на яких зображено ділянку проїжджої частини, де сталась пригода, а також розташування автомобіля з наявними пошкодженнями;

таблиця архіву правопорушень ОСОБА_1 , з якої вбачається, що останній раніше притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР на транспорті.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вказані докази у своїй сукупності підтверджують порушення водієм ОСОБА_7 пунктів 2.3.б,12.1 Правил дорожнього руху України, що і стало причиною ДТП.

З такими висновками суду погоджується і суд апеляційної інстанції.

Доводи ОСОБА_1 про неповноту судового розгляду є безпідставними та спростовуються матеріалами справи і змістом оскаржуваної постанови.

Твердження апелянта про те, що за кермом автомобіля 24 жовтня 2020 року перебував його знайомий ОСОБА_2 , є непереконливими та суперечать матеріалам справи.

Згідно з відеозаписом, ОСОБА_6 у присутності своєї матері - ОСОБА_3 не оспорював факту керування автомобілем саме ним та не заперечував факту порушення ним правил дорожнього руху, що і стало причиною ДТП. ОСОБА_6 був ознайомлений із складеними відносно нього протоколами про адміністративні правопорушення (за ст.124, ч.1 ст.130, ч.1 ст.139, ч.2 ст.126 КУпАП) та жодних зауважень до цих протоколів не заявив.

Суд першої інстанції обґрунтовано поставився критично до показань свідка, допитаного за клопотанням сторони захисту (як вказано в апеляційній скарзі - ОСОБА_2 ), оскільки ці показання об`єктивно нічим не підтверджуються, суперечить матеріалам справи та дослідженим доказам, вказаним вище.

Порушень з боку працівників поліції під час оформлення адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 не встановлено.

Вищевказаний протокол про адміністравтине правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

У протоколі міститься підпис самого ОСОБА_1 без будь-яких зауважень. Відомостей про те, що останній не погодився з відомостями зазначеними у протоколі в матеріалах справи немає.

Схема дорожньо-транспортної пригоди від 24 жовтня 2020 року складена поліцейським також у присутності ОСОБА_1 та підписана останнім як учасником ДТП, а також його матір`ю - ОСОБА_3 без жодних зауважень.

На схемі відображено розташування автомобіля після ДТП, відомості про пошкодження, які отримав автомобіль BMW 320D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , при ДТП (пошкоджено задній бампер, суттєві пошкодження передньої частини кузова, диски коліс), вказано вид пригоди : наїзд на перешкоду.

Схемою ДТП та іншими доказами підтверджуються висновки суду першої інстанції щодо обстановки та обставин ДТП.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 з боку поліцейських було необ`єктивне ставлення.

Також немає в матеріалах справи відомостей про те, що ОСОБА_6 звертався з будь-якими скаргами на дії працівників поліції у встановленому законом порядку.

Те, що до протоколу долучено фрагменти відеозапису, а не безперервний відеозапис процесу оформлення адміністративного матеріалу, жодним чином не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки ніким не заперечується той факт, що події, які зафіксовані відеозаписом, долученим до протоколу, відбувалися в дійсності.

Переглянувши при апеляційному розгляді вищевказаний відеозапис та дослідивши наявні матеріали справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що ці висновки відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на досліджених доказах, які суд належним чином проаналізував та надав цим доказам правильну оцінку, належним чином вмотивувавши свої висновки.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , на думку суду апеляційної інстанції, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

При накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.ст.13,33 КУпАП.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22 січня 2021 року стосовно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева