Справа № 315/1816/21
Номер провадження № 3/315/714/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року м. Гуляйполе

Суддя Гуляйпільського районного суду Запорізької області Романько О.О., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №1 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого лікарем у ФОП « ОСОБА_2 »,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №251609, складеного 21.11.2021 року інспектором СР ПП ВП №1 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області капітаном поліції Андрєєвим М.С. в тому, що 21.11.2021 року, о 13.50 годині, в м. Гуляйполе, по вул. Цвітній, гр. ОСОБА_1 , керував автомобілем CHEVROLET NIVA д/н НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

13.12.2021 року через канцелярію суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Сивоненко О.В. про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 прохав задовольнити клопотання його представника адвоката Сивоненко О.В. від 13.12.2021 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки своєї вини не визнає. Вказав на те, що він безпосередньо в протоколі зазначив про свою незгоду з діями співробітників поліції. Зокрема щодо надання направлення до КНП «Гуляйпільська міська лікарня», яка не є профільним закладом та не визначена відповідно до законодавства установою, де проводяться будь-які освідування, як і щодо наркотичного сп`яніння.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, виходячи з таких підстав.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 та 280 КУпАП.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвищ, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ст. 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 6 Розділу II "Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції", затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 року N 1376, усі реквізити протоколу про адміністративне правопорушення заповнюються чорнилом чорного або синього кольору, розбірливим почерком, державною мовою.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, всупереч вказаним вимогам Інструкції, протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ N 251609 від 21.11.2021 року складено працівником поліції нерозбірливим почерком, внаслідок чого з протоколу про адміністративне правопорушення важко встановити його зміст.

Згідно Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої 17.04.1997 року Верховною Радою 'України (надалі - Конвенція), вона є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (надалі - ЄЄПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄЄПЛ «Надточій проти України» (заява №7460/03) правопорушення, яке має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції. вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення (поліцейський), відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи.

Крім того, ЄЄПЛ у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди вповноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів. Виходячи зі змісту рішення Конституційного Суду України №12 рп/2011 від 20.10.2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази в справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог законодавства, а перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина.

Аналіз змісту положень КУпАП в поєднанні із вказаною позицією КСУ та ЄСПЛ свідчить, що у такого роду провадженнях належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі і передбачені статтею 280 КУпАП. та інших обставин, які мають значення для неї. а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, в їх основу, як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, поліцейським зазначено відомості (факт керування ним транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння та відмови від проходження огляду), які не підтверджені належними і допустимими доказами. Дані обставини можливо підтвердити лише матеріалами відеозапису, долученого до матеріалів справи, проте зазначений відеозапис не мітить даних щодо того, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем.

Також, суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи є наявним направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції з найменуванням закладу охорони здоров`я КНП «Гуляйпільська лікарня» (як в направлені). Але такого закладу з такою назвою в м. Гуляйполе немає. На теперішній час, заклад має назву КНП «Гуляйпільська міська лікарня» Гуляйпільської міської ради. При цьому, при дослідженні відео встановлено, що пропонувалося прослідувати до м. Пологи або м. Запоріжжя, що не узгоджується з зазначеним направленням. Також в матеріалах немає відомостей про те, що КНП «Гуляйпільська міська лікарня» ГМР взагалі є тим закладом, який визначений згідно відповідного рішення уповноваженого органу щодо проведення обстеження осіб на стан наркотичного сп`яніння.

Додатково, суд зазначає, що пояснення свідків, які були складені на окремому аркуші містять явні дописи щодо ознак, які давали поліцейському вважати, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння.

Як зазначено у рішенні Європейський суду з прав людини від 20.09.2016 року (справа «Karelin v.Russia» заява № 926/08): «За умови наявності певної неточності чи суперечностей у фабулі адміністративного правопорушення, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи».

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Згідно з фабулою ч. 1 ст. 130 КУпАП винною дією, яка посягає на громадський порядок (об`єктивною стороною адміністративного правопорушення) є саме відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. Відповідно, відмова особи, яке не здійснювала керування транспортним засобом від проходження огляду на стан сп`яніння, не утворює склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. у зв`язку з відсутністю об`єктивної сторони правопорушення як його обов`язкової складової.

Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає в разі керування водієм транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та в разі відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Вказаний факт підлягає доведенню. Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Доказування правомірності свого рішення покладається на суб`єкта владних повноважень.

При цьому поліцейським було порушено порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння. Так, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року огляд на стан сп`яніння проводиться в місці зупинки в присутності двох свідків. При цьому відеозапис, доданий до матеріалів справи не містить фіксації, що поліцейські проводили хоча б якийсь первинний огляд.

В автомобілі під керуванням ОСОБА_1 , знаходилась особа - ОСОБА_3 однак ні її, ні будь-кого іншого в якості свідків для огляду поліцейський не залучив. На відео лише зафіксований факт відмови прохати до м. Пологи чи м. Запоріжжя для проходження огляду. Вважаю, що така відмова є правомірною, оскільки поліцейські не вказали які саме обставини свідчать про те що ОСОБА_1 перебуває у такому стані.

Крім того у протоколі інспектор нерозбірливо зазначивши свідків також не опитав їх щодо стану водія, чим обмежив себе у встановлені всіх обставин справи.

Адвокатом проведено опитування особи - ОСОБА_3 , яка у той день знаходилася в автомобілі ОСОБА_1 , який міститься у матеріалах, доданих до клопотання захисника Набока В.О. про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає два окремі склади, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння; та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Тобто для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП уповноважені на те особи повинні встановити та довести суду належними та допустимими доказами керування ним транспортним засобом ОСОБА_1 ставиться у провину порушення вимог п.2.5 ПДР України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З матеріалів справи вбачається, що поліцейським або будь-якою іншою уповноваженою особою. ОСОБА_1 не був зупинений. Зокрема, у справі відсутній жодний доказ, який би встановлював об`єктивну сторону адміністративного правопорушення як керування транспортним засобом.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом, який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Матеріали відеозапису, долученого до матеріалів справи не містять відомостей стосовно того, що із-за керма автомобіля CHEVROLET NIVA д/н НОМЕР_1 вийшов саме ОСОБА_1 . Саме у цьому місці запис перерваний.

Проте, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності, а правомірна відмова від безпідставної вимоги поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння не утворює складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 130 КУпАП, є недоведеним.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою; він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обгрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Також Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні ведійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Згідно ч. 3ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Згідно з фабулою ч. 1 ст. 130 КУпАП винною дією, яка посягає на громадський порядок (об`єктивною стороною адміністративного правопорушення) є саме відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. Відповідно, відмова особи, яке не здійснювала керування транспортним засобом від

проходження огляду на стан сп`яніння, не утворює склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю об`єктивної сторони правопорушення як його обов`язкової складової.

З огляду на викладене, за відсутності інших об`єктивних джерел фактичних даних про обставини, що підлягають доказуванню в цій справі, дані, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Згідно з пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до матеріалів справи документи і відеофайл, надані захисником порушника клопотання, протокол опитування адвокатом особи за її згодою, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов, зокрема про закриття справи.

Керуючись ст. ст. 8, 9, п. 1 ч. 1 ст.247, ст. 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду через Гуляйпільський районний суд Запорізької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: О. О. Романько