Провадження № 3/760/3679/21
Справа № 760/6506/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2021 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Зуєвич Л.Л.,

за участю: секретаря судового засідання - Кушніра Р.С.,

представника Київської митниці Державної митної служби України Юрківа В.В. (довіреність б/н від 04.11.2020),

захисника - Швадчак А.Р. (ордер від 18.03.2021),

розглянувши матеріали, які надійшли від Київської митниці Держмитслужби (далі - Київська митниця) про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Швейцарія, с. Флумс-Дорф; місце постійного проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 / працює: продавець, фірма «Divelopment», Швейцарія, паспорт громадянина Швейцарії НОМЕР_1 , виданий 16.10.2020; орган, що видав Zug ZG), за ознаками порушення митних правил, передбачених ст. 471 Митного кодексу України (далі - МК України),

В С Т А Н О В И В :

Доводи митниці

17.03.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшов протокол про порушення митних правил № 0199/10000/21 від 12.02.2021, в якому зазначено наступне:

«12.02.2021 о 12 год. 55 хв. для проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль» поступив громадянин Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), що прибув до України з Швейцарії, м. Цюріх рейсом 2290, авіакомпанії «Swiss Air». Для проходження митного контролю громадянин Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України, тобто своїми діями засвідчив факти, що мають юридичне значення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 366 МК України канал, позначений символами зеленого кольору - «Зелений коридор» призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 366 МК України громадянин, який переміщує товари через митний кордон самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю.

При цьому перетин особою (громадянином), що переміщує товари через митний кордон - «зеленої лінії», згідно положень Наказу Міністерства Фінансів України № 671 від 03.08.2018 «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей на повітряному транспорті», яка позначає початок «зеленого коридору», вказує, що для проходження митного контролю особою (громадянином) обрано «зелений коридор», і декларування переміщуваних товарів здійснюється шляхом вчинення дій.

На підставі положень п. 4 ст. 336 та ст. 342 МК України, в якості використання однієї з форм митного контролю, співробітниками митниці було проведено усне опитування громадянина Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ). На запитання співробітників митниці громадянин Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), повідомив, що переміщує через митний кордон України готівкові кошти приблизно в еквіваленті 10 000 євро.

Після проведення опитування громадянину Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), було запропоновано пред`явити всю готівку в службовому приміщенні митниці. Громадянином Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) було видано готівку в розмірі 20 870 швейцарських франків, що знаходилась в одному з відділень сумки пасажира (ручна поклажа). Готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів громадянина Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) готівка належить йому особисто. Готівка була перерахована в службовому приміщенні митниці в присутності громадянина Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ).

Відповідно до приписів Постанови Правління НБУ № 3 від 02.01.2019 «Про затвердження Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей» та Постанови Правління НБУ № 5 від 02.01.2019 «Про затвердження Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті» фізичні особи (резиденти та нерезиденти) ввозять в Україну та вивозять за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що не перевищує в еквіваленті 10 000 євро, без письмового декларування митному органу.

Фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10 000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі. При цьому перерахунок сум готівкової валюти і вартості банківських металів у євро для вимог вищевказаного «Положення…» здійснюється за офіційним курсом гривні до євро, установленим Національним банком України або за крос-курсом, визначеним згідно з офіційним курсом гривні до відповідних іноземних валют і банківських металів, установленим Національним банком, на день перетинання митного кордону України або на день пересилання готівкової валюти, банківських металів.

На підставі вищевикладених норм, з виявленої суми готівки громадянину Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) пропущено 10 800 швейцарських франків, що згідно курсу НБУ на 12.02.2021 становить 9 996 євро.

Оскільки громадянин Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), самостійно, своїми діями, що були виражені у обранні для проходження митного контролю переміщуваною ним готівкової валюти обрав канал, що позначений символами зеленого кольору - «Зелений коридор», та на момент проходження митного контролю, належним чином заповненої митної декларації громадянин Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), до митного оформлення не подавав - в діях та бездіяльності громадянин Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), під час проходження митного контролю в залі «Приліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль», вбачається порушення встановленого ст. 366 МК України порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, що в свою чергу, має ознаки наявності у діях та бездіяльності громадянин Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), порушення митних правил, визначеного положеннями ст. 471 МК України.

Приймаючи до уваги вищевикладене, співробітником митниці було складено протокол про порушення митних правил № 0199/10000/21 від 12.02.2021. Даний протокол складено на місці виявлення правопорушення - в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль». За протоколом про порушення митних правил, на підставі положень ч. 3 ст.197, ст. 511 МК України в громадянина Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), вилучено предмет правопорушення - 10 070 швейцарських франків.»

Представник митного органу в судовому засіданні підтримав позицію Київської митниці щодо притягнення громадянина Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) до адміністративної відповідальності за ст. 471 МК України, посилаючись на наявність в матеріалах справи достатніх доказів, які свідчать про порушення ним митних правил.

Заперечення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності

Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил - адвокат Швадчак А.Р., 19.03.2021 надав до суду заперечення, в яких, зокрема, зазначає:

«Користуючись правами наданими ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення та ст. 498 МК України, вважаємо за необхідне подати дані заперечення, оскільки вважаємо, що:

- в діях ОСОБА_1 був відсутній умисел щодо порушення митних правил,

- переміщувані ним кошти мали легальне походження та мету використання,

- матеріальна шкода державі не була завдана,

а відтак відсутні підстави для застосування санкції статті 471 Митного кодексу України у повному обсязі, а саме конфіскації вилучених грошових коштів, оскільки накладення такого адміністративного стягнення становитиме надмірний тягар для особи та буде непропорційним вчиненому правопорушенню.

Легальність походження та мети використання коштів, що переміщувались через митний кордон України:

ОСОБА_1 , який є громадянином Швейцарії, має посвідку на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_2 від 09.07.2019 (копія посвідки додається). Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданою Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради 25.11.2019, місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 (копія довідки додається).

Згідно з протоколом про порушення митних правил № 0199/10000/21 від 12.02.2021, при передачі працівнику митниці готівки в розмірі 20 870 швейцарських франків, ОСОБА_1 повідомив, що зазначені кошти належать йому особисто.

Як підтверджується умовами трудового договору від 15.01.2015, апостильована копія з нотаріальним засвідчення вірності перекладу якого додається до заперечень, особа, що притягається до відповідальності, працює на посаді головного виконавчого директора у компанії JK Development GmbH, що знаходиться у Швейцарії за адресою: м. Цуг, вул. Генерал-Гісан-Штрассе 6.

Згідно з Листком № 1 «Виплати компанії JK Development GmbH пану ОСОБА_1 від 10 жовтня 2020 по 5 березня 2021», апостильована копія з нотаріальним засвідчення вірності перекладу якого додається до заперечень, за період з 04.09.2020 по 19.02.2020 на рахунок ОСОБА_1 компанією JK Development GmbH було перераховано заробітну плату в загальному розмірі 60 000 швейцарських франків.

Отже, готівкові кошти в розмірі 20 870 швейцарських франків, які належать ОСОБА_1 та ввозились ним до України, були частиною легально отриманої заробітної плати за місцем роботи.

У ОСОБА_1 були відсутні підстави приховувати зазначені готівкові кошти, оскільки він мав намір використати їх в легальних цілях, зокрема, для оплати виконаних ремонтних робіт у придбаній ним квартирі.

Так, інформаційною довідкою № 247455052 від 10.03.2021 (додається до заперечень) підтверджується право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 , що була придбана 05.11.2019 на підставі договору купівлі-продажу.

Разом з цим, 01.10.2020 між ОСОБА_1 як замовником та Фізичною особою- підприємцем ОСОБА_5 як підрядником укладено договір підряду (копія договору підряду від 01.10.2020 додається до заперечень), відповідно до якого підрядник зобов`язувався виконати ремонтні роботи у вищевказаній квартирі, а замовник зобов`язувався оплатити роботу підрядника. При цьому, згідно пункту 3.4. договору підряду розрахунки за цим договором здійснюються в готівковій формі шляхом передачі готівки замовником суми вартості робіт, згідно наданих актів на виконання робіт.

Згідно з Актом наданих послуг № 1 від 01.02.2021 р. (копія Акта додається до заперечень) фізична особа-підприємець ОСОБА_5 надав ОСОБА_1 ремонтні та інші будівельно-монтажні послуги на суму 569 700 гривень.

ОСОБА_1 не мав умислу порушити митні правила та ухилитися від декларування наявних у нього грошових коштів.

Згідно з текстом наданих пояснень від 12.02.2021, які знаходяться у матеріалах справи, ОСОБА_1 повідомив посадових осіб митниці, що йому не були відомі митні правила, а тому він не звертався до працівників митниці щодо здійснення декларування готівкових коштів.

Таким чином, саме через незнання особою, що притягується до адміністративної відповідальності, який є громадянином Швейцарії, встановлених законодавством України особливостей декларування товарів, що переміщуються через митний кордон, ним було обрано «зелений коридор» для проходження митного контролю.

Наведене у своїй сукупності указує на те, що валютні цінності у вигляді готівки не є товаром обмеженим до переміщення фізичними особами через митний кордон України, тому, у випадку вчинення особою порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України, якщо безпосереднім предметом порушення митних правил були валютні цінності у вигляді готівки, ці готівкові кошти не підлягають конфіскації, як товар, який не обмежений до переміщення через митний кордон України.»

Враховуючи викладене, захисник громадянина Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) просив суд не застосовувати до нього адміністративне стягнення у вигляді конфіскації тимчасово вилучених грошових коштів у розмірі 10 070 швейцарських франків.

Мотиви суду

Заслухавши представника митного органу, захисника особи, про притягнення якої до адміністративної відповідальності за порушення митних правил поставлено питання, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 471 МК України передбачена відповідальність за порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно з ч. 3 ст. 197 МК України обмеження щодо ввезення на митну територію України та вивезення за межі митної території України валютних цінностей, а також порядок переміщення їх через митний кордон України, у тому числі особливості декларування валютних цінностей (зокрема, визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню), можуть встановлюватися Національним банком України.

Порядок ввезення, пересилання на митну територію України, вивезення, пересилання з митної території України або транзит через митну територію України фізичними особами, юридичними особами та банками готівкової валюти і банківських металів встановлено Положенням про транскордонне переміщення валютних цінностей, яке затверджено постанова Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 3 (далі - Положення).

Відповідно до п.п. 5, 6 вказаного Положення фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що не перевищує в еквіваленті 10 000 євро, без письмового декларування митному органу. Фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10 000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Згідно з положеннями МК в Україні запроваджена двоканальна система митного контролю товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України («зелений» та «червоний» коридори) /ст. 366 МК України/.

Згідно з ч. 5 ст. 366 МК України обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Порядок декларування товарів, щодо яких є заборона або обмеження у ввезенні/вивезені через кордон України, у доступній та зрозумілій формі роз`яснюється на численних дошках інформації та електронних інформаційних табло, розташованих в різних приміщеннях на території будівлі аеропорту.

Оскільки громадянин Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) своїми діями обрав порядок проходження митного контролю через зону спрощеного митного контролю «зелений коридор», де не передбачено наявність у пасажира предметів, на переміщення яких через митний кордон України встановлено заборони чи обмеження, то, таким чином, громадянин Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), переміщуючи через зону спрощеного митного контролю валютні цінності у розмірі більше 10 000 євро, вчинив дії, які мають ознаки порушення митних правил, відповідальність за які передбачено ст. 471 МК України.

Закон не містить застережень щодо можливості іншого порядку переміщення предметів, щодо яких встановлено заборону чи обмеження.

З огляду на наведене, в діях громадянина Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) наявний склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 471 МК України.

Відповідно до ст. 471 МК України порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через "зелений коридор", товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.

Разом з тим, при розгляді даної справи суд враховує рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Садоха проти України» від 11.07.2019 (заява № 77508/11), у якому заявник скаржився на те, що рішення національних органів державної влади у справі про адміністративне правопорушення конфіскувати його кошти у сумі 31 000 євро у зв`язку з недекларуванням їх на митниці було незаконним, надмірним і непропорційним переслідуваній законній меті.

У вказаному рішенні ЄСПЛ зазначено, зокрема, наступне:

«28. Адміністративне правопорушення, у вчиненні якого заявника було визнано винним, полягало у недекларуванні ним суми готівки, яку він перевозив через митний кордон. У зв`язку з цим слід зазначити, що, дійсно, як вказав заявник, вивезення іноземної валюти з території України не було незаконним відповідно до українського законодавства. Дозволялося не лише вивезення валюти, але й сума, яка могла бути законно перерахована або, як у цій справі, фізично перевезена через митний кордон у випадку декларування, в принципі, не була обмежена на момент подій (див. пункт 15). Ці елементи відрізняють цю справу від деяких інших, в яких конфіскація застосовувалася до товарів, ввезення яких було заборонено, або до транспортних засобів, які використовувалися для перевезення заборонених речовин чи торгівлі людьми (приклади таких справ див. у згаданому рішенні у справі «Ісмаїлов проти Росії» (Ismayilov v. Russia), пункт 35).

29. Крім того, під час провадження у районному суді заявник пояснив, що отримав кошти за договором приватної позики, і надав документи на підтвердження цих фактологічних тверджень (див. пункт 9). Органи державної влади прямо не розглянули це питання, оскільки, вочевидь, вважали, що воно не стосувалося справи, принаймні застосування заходу у вигляді конфіскації. Суд зазначає, що у нього немає доказів, які б вказували на те, що заявник надав митним органам договір позики, який був написаним від руки документом, укладеним між заявником і фізичною особою у день його виїзду з України. Як вбачається з наявних документів, уперше посилання на договір було зроблено під час судового провадження. Проте з огляду на непроведення національним судом оцінки законності походження коштів і те, що у своїх зауваженнях до цього Суду Уряд не висловив жодних сумнівів щодо достовірності договору позики, Суд не може ставити під сумнів законне походження конфіскованої готівки. На цій підставі Суд відрізняє цю справу від справ, в яких конфіскація стосувалася активів, отриманих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, які вважалися отриманими незаконним шляхом або призначеними для використання у незаконній діяльності (приклади таких справ див. у згаданому рішенні у справі «Ісмаїлов проти Росії» (Ismayilov v. Russia), пункт 36, та в рішенні у справі «Гріфхорст проти Франції» (Grifhorst v. France), заява № 28336/02, пункт 99, від 26 лютого 2009 року).

30. Повертаючись до поведінки заявника, Суд зазначає, що немає жодних ознак того, що він умисно намагався обійти митні правила. Уряд не оскаржив, що під час перевірки на безпеку заявник не заперечував перевезення готівки (див. пункт 19 і див., для порівняння, рішення у справі «Мун проти Франції» (Moon v. France), заява № 39973/03, пункт 8, від 09 липня 2009 року, та згадане рішення у справі «Гріфхорст проти Франції» (Grifhorst v. France), пункт 8, в яких заявники заперечили наявність у них коштів). Той факт, що українські органи державної влади не порушили кримінальне провадження щодо заявника, також свідчить про визнання ними того, що заявник не мав наміру обманути їх і, що наклавши на заявника стягнення у вигляді конфіскації, українські органи влади не прагнули запобігти якій-небудь незаконній діяльності, такій як відмивання грошей, обіг наркотичних засобів, фінансування тероризму або ухилення від сплати податків. Кошти, які перевозив заявник, були отримані законним шляхом, і він мав право вивезти їх з України, якби задекларував їх митним органам. З цього випливає, що єдиною протиправною (проте не кримінальною) поведінкою, відповідальність за яку могла бути покладена на заявника, було те, що він письмово не задекларував митним органам факт перевезення ним через кордон готівки у такому обсязі.

31. Суд повторює, що для того, щоб втручання було пропорційним, воно має відповідати серйозності вчиненого правопорушення, а санкція - серйозності злочину, який вона має покарати, у цій справі - недотримання вимоги щодо декларування (див. згадані рішення у справах «Гирлян проти Росії» (Gyrlyan v. Russia), пункт 28, і «Габріч проти Хорватії» (<...>), пункт 29).

32. Дійсно, конфіскована сума була значною для заявника. Проте немає жодних доказів, що заявник міг завдати якоїсь серйозної шкоди державі: він не ухилявся від сплати мита або будь-яких інших зборів і не завдав державі будь-якої іншої матеріальної шкоди. Твердження, яке містилося у постанові апеляційного суду, що дії заявника завдали «істотної шкоди зовнішньоекономічним інтересам і безпеці України», є занадто нечітким і загальним та не є підтвердженим іншими деталями щодо того, у чому саме полягала ця шкода. Тому Суд вважає, що стягнення у вигляді конфіскації не було направлено на відшкодування матеріальної шкоди, оскільки держава не зазнала жодних втрат внаслідок недекларування заявником коштів, а було стримуючим та каральним за своїм призначенням (див. згадане рішення у справі «Гирлян проти Росії» (Gyrlyan v. Russia), пункт 29).

33. Суд не переконаний аргументом Уряду, що оцінка пропорційності була включена до рішень національних судів. Вбачається, що викладені міркування стосовно законного походження коштів, неумисного характеру поведінки заявника або відсутності записів про інші порушення митних правил, хоча і були чітко висунуті захисником заявника, не відіграли жодної ролі під час прийняття судами рішень. Національні суди просто послались у загальних формулюваннях, не навівши деталей, на «характер і спосіб вчиненого порушення» і «особу [заявника]» та не розглянули питання, чи був дотриманий необхідний баланс між суспільним інтересом і правом заявника на мирне володіння своїм майном. Отже, Суд вважає, що межі проведеного національними судами розгляду справи були занадто вузькими, щоб відповідати вимозі встановлення «справедливого балансу», притаманній другому абзацу статті 1 Першого протоколу до Конвенції (див. там само, пункт 30).

34. Аналогічно, Уряд переконливо не довів у цьому Суді, що менш суворе стягнення, наприклад, штраф, було недостатнім для досягнення бажаного стримуючого та карального ефекту і запобігання майбутнім порушенням вимоги щодо декларування.

35. У зв`язку з цим Суд зазначає, що на відміну від згаданої справи «Гирлян проти Росії» (Gyrlyan v. Russia), в якій, як вбачалося, російські суди не мали жодних дискреційних повноважень з цього питання, оскільки відповідно до законодавства незадекларовані кошти у будь-якому разі у повному обсязі вилучалися державою, незалежно від накладення стягнення у вигляді штрафу або конфіскації, у справі заявника українські суди насправді мали вибір щодо розміру штрафу, який мав бути накладений як санкція (див. пункт 14).

36. За цих обставин конфіскація незадекларованих коштів у повному обсязі, на думку Суду, поклала індивідуальний і надмірний тягар на заявника та була непропорційною вчиненому правопорушенню (див. згадані рішення у справах «Габріч проти Хорватії» (<...>), пункт 39, «Ісмаїлов проти Росії» (Ismayilov v. Russia), пункт 38, та рішення у справі «Танасов проти Румунії» [Комітет] (Tanasov v. Romania) [Committee], заява № 65910/09, пункт 28, від 31 жовтня 2017 року)».

Суд звертає увагу на те, що у даній справі з одного боку митним органом доведено, та особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, фактично не заперечується факт переміщення через зону спрощеного митного контролю валютних цінностей у розмірі, що перевищує 10 000 євро, чим порушено митні правила щодо письмового декларування таких коштів.

Разом з тим, матеріалами справи доведено легальне походження коштів, що переміщувались (договір купівлі продажу будинку в Іраці), відсутність умислу особи на вчинення правопорушення (кошти переміщувались без ознак приховування), легітимну мету, на які мали бути спрямовані кошти, що переміщувались особою (купівля власного житла в Україні).

З урахуванням наведеного суд вважає, що в даному випадку застосування до особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, санкції ст. 471 МК України у повному обсязі, включаючи конфіскацію вилучених грошових коштів, що переміщувались особою без здійснення письмового декларування, становитиме надмірний тягар для такої особи, та буде непропорційним вчиненому правопорушенню.

Враховуючи наведене, доведеність вчинення правопорушення, суд вважає, що в даному випадку штраф в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян буде достатнім для досягнення стримуючого та карального ефекту і запобігання майбутнім порушенням вимоги щодо декларування.

Отже, враховуючи наведені обставини, а також те, що безпосереднім предметом правопорушення митних правил є грошові кошти, переміщення яких через митний кордон України не заборонено або обмежено законодавством України, суд вважає за необхідне застосувати до громадянина Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) адміністративне стягнення у виді штрафу без конфіскації безпосереднього предмету порушення митних правил.

Відповідно до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та Закону України «Про судовий збір» з громадянина Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 196, 197, 366, 458, 471, 527-529 МК України, ст.ст. 40-1, 283, 284, 294 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Визнати виннииим громадянина Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Швейцарія, с. Флумс-Дорф; місце постійного проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 / працює: продавець, фірма «Divelopment», Швейцарія, паспорт громадянина Швейцарії НОМЕР_1 , виданий 16.10.2020; орган, що видав Zug ZG ) у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України.

Накласти на громадянина Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень, який необхідно сплатити за наступними реквізитами:

Отримувач: ГУК у м.Києві/ Солом`янський район/ 21081100, ; МФО: 899998, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), р/р № UA5026010, призначення платежу: номер справи про ПМП №___, П.І.Б. (порушника).

Вилучену відповідно до протоколу про порушення митних правил № 0199/10000/21 від 12.02.2021 іноземну валюту в сумі 10 070,00 (десять тисяч сімдесят) швейцарських франків, повернути громадянину Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ).

Стягнути з громадянина Швейцарії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) судовий збір у розмірі 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні на наступні реквізити:

отримувач коштів: рахунок UA0026001, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, код класифікації доходів бюджету: 22030106, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106.

Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова пред`являється до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Л. Л. Зуєвич