Справа № 408/1340/21-п
Провадження № 3/408/647/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2021 року смт. Біловодськ

Суддя Біловодського районного суду Луганської області Булгакова Г.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з відділу поліції № 2 Старобільського РУП ГУНП в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новолександрівна Біловодського району Луганської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Біловодським РВ УМВС України в Луганській області, РНОКПП НОМЕР_2 ,

за ч.2 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №639662 від 30 серпня 2021 року, ОСОБА_1 порушив вимоги термінового заборонного припису серії АА 102021, який йому було винесено 20 серпня 2021 року, яким встановлено заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою від домашньою насильства особою - ОСОБА_2 , а саме: 30 серпня 2021 року о 08:00 год. прийшов до місця проживання останньої.

Дії ОСОБА_1 посадовою особою органу Національної поліції України кваліфіковані за ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП не визнав та пояснив, що домашнього насильстива він не вчиняв. Просив провадження відносно нього закрити.

Вислухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справив їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) діячи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог п.15 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06 листопада 2015 року № 1376, до протоколу про адміністративне правопорушення серед іншого долучаються інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зокрема, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Підставою притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.

Відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Як вбачається з вищезазначеного протоколу ВАБ №639662 від 30 серпня 2021 року ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, яке кваліфіковане за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Так, диспозиція ч. 2 ст. 173-2 КУпАП передбачає дії, передбачені ч.1 ст. 173-2 КУпАП, що вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до положень ст. 283, 284 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка, серед іншого, може містити рішення про накладення адміністративного стягнення.

Однак, до вказаного протоколу про адміністративне правопорушення не долучено відповідної постанови про накладення адміністративного стягнення за ч.1 та/або ч.2 ст.173-2 КУпАП тобто не додано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 дійсно протягом року вже піддавався адміністративному стягненню за порушення, передбачені ч.1 ст. 173-2 КУпАП, що виключає таку ознаку об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, як повторність.

Крім того, в самій фабулі вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення взагалі не зазначено, що ОСОБА_1 раніше протягом року піддавався адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Вказане також не вбачається з довідки ІПНП, згідно змісту якої на вказану особу раніше протягом року протоколи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП не складалися.

В доданих до протоколу матеріалах інші належні та допустимі докази факту вчинення вказаного адміністративного правопорушення вказаною особою відсутні.

Тому, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Беручі до уваги вказані вище норми Конституції України, КУпАП, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та практику ЄСПЛ, суд не вправі самостійно змінювати кваліфікацію правопорушення, оскільки неминуче відійде від функції правосуддя.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та інше.

Виходячи з вище викладеного, суд вважає, що доданими до даного протоколу про адміністративне правопорушення матеріалами вина ОСОБА_1 , яка є складовою частиною будь-якого складу правопорушення і має бути обов`язково встановлена при розгляді адміністративних матеріалів, не доведена та не може бути встановлена судом.

Отже, враховуючи зазначене, приймаючи до уваги, що вина ОСОБА_1 є не доведеною та не встановленою, відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суд вважає, що у діях останнього відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а тому, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В свою чергу, статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому згідно ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, підстав для стягнення судового збору з ОСОБА_1 не вбачаю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 10, 184, 247, 251, 252, 280, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 173-2 КУпАП - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення постанови апеляційної скарги до Біловодського районного суду Луганської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Булгакова Г.В.