Справа № 201/945/21
Провадження № 3/201/1340/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Гончаренко В.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП НП України, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутого за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Інспектором патрульної поліції складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , відповідно до якого остання 12 січня 2021 року о 10 годині 00 хвилин, керуючи автомобілем «Шкода», д/н НОМЕР_1 , рухався в районі буд. № 37-д по вул. Набережна Перемоги в м. Дніпрі, де, не обравши безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку та не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем «Рено», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який, рухаючись попутно попереду. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

ОСОБА_1 під час розгляду справи свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення не визнав та пояснив, що в час та місці зазначені в протоколі, керуючи автомобілем «Шкода», під час руху по крайній правій смузі по вул. Набережна Перемоги в напрямку центра міста Дніпро, перед ним різко почав перестроюватись без попереджувального світлового покажчику повороту автомобіль «Рено», водій якого змінював напрямок руху зліва направо, як він зрозумів та йому стало відомо пізніше, з третьої смуги від правого краю проїзної частини на крайню праву смугу. Таким чином в момент появи вказаного рухомого об`єкта, який перетнув смугу руху керованого ним транспортного засобу, йому було створено аварійну обстановку, що примушувало його різко зменшити швидкість, однак він не зміг екстрено загальмувати, оскільки маневр перестроювання водія ОСОБА_2 був непередбачуваним, небезпечним та різким, при цьому останній після перестроювання став зменшувати швидкість та гальмувати, що також виключило можливість запобігти цій дорожньо-транспортній пригоді.

Водій ОСОБА_2 , будучи допитаним під час судового розгляду, суду пояснив, що 12 січня 2021 року близько 10 години ранку він рухався по вул. Набережна Перемоги в напрямку центра міста Дніпро та проїхавши світлофор на зелений сигнал, вирішив перестроїтись з третьої на суміжну смугу справа, у зв`язку з чим він ввімкнув світловий покажчик повороту, однак на панелі інструментів керованого ним автомобіля відповідний сигнал не відобразився, а тому він вирішив продублювати його та показати поворот за допомогою жестів руки відповідно до правил дорожнього руху, затим, він переконався в тому, що він не буде нікому створювати перешкод і став виконувати маневр перестроювання в другу від правого краю проїзної частини смугу. Проїхавши в цій смузі деякий проміжок часу, він відчув удар від зіткнення ззаду в бампер свого автомобіля, після чого його відкинуло вправо в напрямку крайньої смуги, при цьому він не може з точністю сказати, де саме відбулось зіткнення між автомобілями, зокрема на краю його смуги справа, чи ні. На його думку локалізація механічних пошкоджень на автомобілях вказує на той факт, що він не здійснював маневр перестроювання різко, при цьому саме інший автомобіль, рухаючись позаду, не витримав дистанцію та здійснив з ним зіткнення.

Дослідивши безпосередньо під час судового розгляду позиції учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення, а також надані останніми докази, ознайомившись з матеріалами справи, суд приходить до висновку, що дана адміністративна справа підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки доказів зібраних в дану справу не достатньо для того щоб зробити однозначний висновок щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, в якому обвинувачується останній.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, при цьому обов`язок щодо збирання таких доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З метою збирання доказів на співробітників поліції покладається обов`язок, відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, долучати до протоколу про адміністративне правопорушення: схему місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський; пояснення учасників пригоди та свідків; показання технічних приладів; показання засобів фото- та/або відеоспостереження; інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 109076 від 12 січня 2021 року дорожньо-транспортна подія між учасниками дорожнього руху відбулась в результаті порушення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.

Однак, при дослідженні матеріалів цієї справи судом не було встановлено належних та допустимих доказів на підставі яких, поза розумним сумнівом, що є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною, може бути зроблений висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, що ставиться йому у провину складеним відносно нього протоколом, зокрема будь-яких доказів, які безпосередньо вказують на обставини, що підлягають доказування у даній справі та у своїй сукупності вказують на причинно-наслідковий зв`язок дій останнього з наслідками, що настали, немає. Зокрема зібраними доказами у цій справі не спростовується позиція особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, згідно якої саме інший водій ОСОБА_2 спричинив для нього створення аварійної обстановки, оскільки несподівано та різко перестроївся перед ним, чим перетнув його напрямок руху, що призвело до їх зіткнення між собою.

Таким чином сукупність представлених доказів не виключає ймовірну можливість настання цієї пригоди за обставин зазначених стороною захисту при створенні для водія ОСОБА_1 аварійної обстановки, у якій останній був вимушений різко змінити швидкість та напрямок руху, що в даному випадку не охоплюється вимогами правил дорожнього руху, оскільки ці правил розраховані на звичайні прийоми керування транспортним засобом, а не в умовах коли їх наражають на небезпеку інші учасники руху своїми діями. За таких обставин з упевненістю неможливо стверджувати, що водій ОСОБА_1 , не врахувавши дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції, а тому наявність сумніву про цей факт повинно трактуватись на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, так як протилежного не доведено матеріалами, зібраними патрульними поліції.

Враховуючи спірність даних обставин, оскільки одна із сторін процесу водій ОСОБА_1 стверджує, що йому було створено аварійну обстановку, у якій він не мав змоги запобігти зіткненню, а інша сторона процесу водій ОСОБА_2 стверджує, що ним було виконано маневр перестроювання в безпечний спосіб, при цьому саме інший водій не дотримався безпечної дистанції, після чого між ними відбулось зіткнення, то суд в даній ситуації не може прийти до однозначного висновку щодо винуватості водія ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження транспортних засобів. З точки зору критерія відповідності доведеності вини особи поза розумним сумнівом, суд вважає, що сукупність зібраних в матеріали даної справи про адміністративне правопорушення доказів є недостатньою та не взаємопов`язаною між собою для того щоб прийти до однозначного висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення відносно останнього.

При цьому висловлювання водія ОСОБА_1 з приводу того, що іншим водієм ОСОБА_2 не було подано світловий покажчик повороту, який мав би попередньо свідчити про його намір виконати маневр повороту праворуч, слід вважати такими, що не підтверджуються і не спростовуються матеріалами справи, оскільки це не знайшло свого обґрунтування під час судового розгляду, а також не було доведено самою стороною.

З огляду на те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється посадовою особою в рамках пред`явленого обвинувачення, в даному випадку в межах фактичних обставин викладених у відповідному протоколі, а також виходячи з матеріалів наданих для розгляду, які були попередньо зібрані та належним чином процесуально закріплені уповноваженою на те посадовою особою, суд позбавлений можливості самостійно усунути недоліки, що виникли у зв`язку з відсутністю відповідних матеріалів адміністративної справи, оскільки до повноважень суду не входить збирання доказів, їх вилучення або долучення іншим чином з інших матеріалів справ про адміністративні правопорушення, при цьому перекладання на себе повноважень посадової особи уповноваженої на складання протоколу про адміністративне правопорушення, в противному випадку, призведе до порушення судом принципу рівності сторін процесу.

В світлі даної ситуації, слід вважати, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину патрульною поліцією в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідальність за яке встановлюється за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , притягнутого за ст. 124 КУпАП закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набрала чинності:

Суддя: В.М. Гончаренко