Справа № 450/4333/20 Провадження № 3/450/260/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Мельничук І. І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

17.12.2020 року на адресу Пустомитівського районного суду Львівської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 679475 від 15.11.2020 року ОСОБА_1 15.11.2020 року о 19.30 год. прийняв відвідувачів суб`єктом господарювання ресторан « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який проводить діяльність у сфері громадського харчування, чим порушив пп. 1 пп. 15 п. 5 постанови КМУ від 11.11.2020 року № 1100 (зміни до постанови КМУ № 641 від 22.07.202), будучи адміністратором ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: смт. Щирець, вул. Острівська, Пустомитівського району Львівської області.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав на адресу суду письмове клопотання, в яких зазначив, що факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП не визнає, оскільки до його посадових обов`язків не належить забезпечення діяльності закладу громадського харчування, а тому не є суб`єктом правопорушення, яке ставиться йому у провину, а отже у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Оглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

За змістом ч. 1 ст. 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

В протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відсутнє покликання на частину статті 44-3 КУпАП, порушення якої ставиться у провину ОСОБА_1 .

Відповідно до пп. 1 пп. 15 п. 5 Постанови КМУ від 22 липня 2020 р. № 641, із зміна внесеними від 11 листопада 2020 р. Постановою КМУ № 1100 додатково до обмежень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, в період з 00 годин 00 хвилин суботи до 00 годин 00 хвилин понеділка на території України з 14 листопада 2020 р. до 30 листопада 2020 р. забороняється: приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос.

Згідно ст. 2 ГК України, учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Згідно ч.1, 2 ст. 3 ГК України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно ч. 2 ст. 19 ГК України, суб`єкти господарювання підлягають державній реєстрації відповідно до цього Кодексу та закону.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України, суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Так, згідно протоколу та рапорту працівника поліції, зазначено, що ОСОБА_1 працює адміністратором ресторану «Острівок», однак доказів того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання, який провадять діяльність у сфері громадського харчування, чи його уповноваженою особою працівниками поліції суду не представлено, в матеріалах справи такі відсутні.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (див. п. 31 Рішення Sadocha v. Ukraine, заява № 77508/11), суд неодноразово повторював, що для того, щоб втручання було пропорційним, воно має відповідати серйозності вчиненого правопорушення, а санкція - серйозності злочину, який вона має покарати, у цій справі - недотримання вимоги щодо декларування (див. згадані рішення у справах «Гирлян проти Росії» (Gyrlyan v. Russia), пункт 28 і «Габріч проти Хорватії» (Gabric v. Croatia), пункт 29). Згідно вимог ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП має бути з`ясовано, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, та відповідно до ст.252 КУпАП слід дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (див. п. 31 Рішення Sadocha v. Ukraine, заява № 77508/11), суд неодноразово повторював, що для того, щоб втручання було пропорційним, воно має відповідати серйозності вчиненого правопорушення, а санкція - серйозності злочину, який вона має покарати, у цій справі - недотримання вимоги щодо декларування (див. згадані рішення у справах «Гирлян проти Росії» (Gyrlyan v. Russia), пункт 28 і «Габріч проти Хорватії» (Gabric v. Croatia), пункт 29).

Згідно вимог ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Окрім того до матеріалів справи долучено відеофіксацію вчиненого правопорушення, однак із наданого відеозапису неможливо ставновити факту зазначеного у протоколі відносно ОСОБА_1 , а рапорт працівників поліції не є доказом вчинення ОСОБА_1 правопорушення, яке ставиться йому у провину, жодних інших доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП до матеріалів справи не долучено.

Аналізуючи матеріали справи, суддя приходить до висновку, що уповноваженими особами, які складали протокол не зібрано достатньо доказів щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у провину.

Оцінивши наявні в даній справі докази, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення, а також норма права, порушення якої ставиться в провину ОСОБА_1 станом на час розгляду справи втратила чинність, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі положень п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33,44-3,284,п.1 ст.247 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

СуддяІ. І. Мельничук