Номер провадження: 33/813/248/21
Головуючий у першій інстанції Іванов В.В.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді - Князюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання Дерезюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 28.12.2020 року в адміністративній справі відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, директора КП ЖКС «Порто-Франківський», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 28.02.2020 року, адміністративне провадження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, - закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_3 25.01.2021 року подав апеляційну скаргу.

Подана апеляційна скарга від 25.01.2021 року містила клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 02.02.2021 року визначено головуючого суддю Джулая О.Б.

Постановою Одеського апеляційного суду під головуванням судді Джулая О.Б. клопотання потерпілого ОСОБА_1 задоволено. Поновлено потерпілому ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси, від 28 грудня 2020 року, якою закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , за ч.4 ст. 140 КУпАП.

Розгляд справи неодноразово було відкладено.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2021 року на підставі п. 3.9 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затвердженими рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 року справу передано головуючому судді Князюку О.В.

06 жовтня 2021 року в судове засідання сторони не з`явилися, також 06.10.2021 року представником ОСОБА_1 адвокатом Поповим Р.М. подано до суду клопотання про розгляд справи за відсутності апелянта та його представника, апеляційну скаргу підтримав, просив суд її задовольнити.

Від представника ОСОБА_2 Воровіної Т.О. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності та її представника. Просила суд апеляційну скаргу залишити без задоволення а постанову Приморського районного суду м. Одеси від 28.12.2020 року без змін.

Доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_1

В обґрунтування поданої апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції було порушено ч. 1 статті 38 КУпАП зі змісту якої вбачається, що закриття провадження з підстав закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності, можливе лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають від визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

Ухвалюючи постанову від 28.12.2020 року судом не встановлено винність правопорушника і навіть не встановленого самого адміністративного правопорушення, що виключає можливість для потерпілого в подальшому відшкодувати кошти з винної особи на ремонт автомобіля.

З огляду на зазначене, ОСОБА_1 просить суд постанову Приморського районного суду м. Одеси від 28.12.2020 року скасувати та ухвалити нову постанову згідно якої визнати винною ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАп.

Заперечення особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

03.03.2021 року до суду апеляційної інстанції представником ОСОБА_2 адвокатом Пейчевою Сніжанною Дмитрівною було подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

В обґрунтування доводів представник зазначила, що ОСОБА_2 , як керівник КП «ЖКС «Порто-Франківський» не здійснює утримання автомобільних доріг і вулиць, що взагалі не входить до завдань та функціональних обов`язків підприємства.

Крім того вказує, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення п.п. 4.6, 4.14 Правил благоустрою території м. Одеса, не стосуються КП «ЖКС «Порто-Франківський», тим більше його керівника, а сам склад адміністративного правопорушення стосується утримання автомобільних доріг і вулиць, а не утримання дерев.

Також звертає увагу суду апеляційної інстанції, що посилання на ДБН В 2.3-5:2018 (Вулиці та дороги населених пунктів), насправді не містить інформації про те, що дерево є елементом вулиці, оскільки у п. 3.3 вказано ДБН (елементи вулиці чи дороги), зазначено, що елементом вулиці чи дороги можуть бути смуги зелених насаджень, а поняття дерева вказаний ДБН не містить взагалі.

Підсумовуючи наведене захисник зазначила, що справу про адміністративне правопорушення слід закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Просить суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову Приморського районного суду м. Одеси від 28.12.2020 року про закриття адміністративного провадження скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Перевірка доводів апеляційної скарги. Позиція апеляційного суду

За положеннями ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП України, завданнями у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Частиною 7 ст. 294 КпАП України передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За змістом ч.ч.1, 2 ст. 38 КУпАП України якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Згідно п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю після закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Тлумачення абз. 1 ст. 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що полягають у з`ясуванні при розгляді справи про адміністративне правопорушення у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Вказані підстави закриття провадження в адміністративній справі за своєю правовою природою не є реабілітуючими і тому можуть застосовуватися лише у разі встановлення судом вини особи саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. У разі встановлення відсутності вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності або встановлення відсутності самої події адміністративного проступку провадження підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події або складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст. 247 КупАП).

Надаючи правову оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до складеного протоколу, 08 липня 2020 року, о 08 год. 50 хв., громадянка ОСОБА_2 , директор КП ЖКС «Порто-Франківський» порушила п.п. 4.6, 4.14 Правил благоустрою території м. Одеси (рішення ОМР № 1631- VІ від 23.12.11), що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху при утримані дерева (елементу вулиці ДБНВ 2.3-5:2018), передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП, що спричинило пошкодження т/з Volkswagen Touareg НОМЕР_1 в результаті падіння дерева на проїзну частину, та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 140, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів.

У якості підстави складення вказаного протоколу зазначено порушення п.п. 4.6, 4.14 Правил благоустрою територї м. Одеса, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні дерева (елементу вулиці ДБНВ 2.3-5:2008), що спричинило пошкодження транспортного засобу.

Благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля;

територія - сукупність земельних ділянок, які використовуються для розміщення об`єктів благоустрою населених пунктів: парків, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, шляхів, площ, майданів, набережних, прибудинкових територій, пляжів, кладовищ, рекреаційних, оздоровчих, навчальних, спортивних, історико-культурних об`єктів, об`єктів промисловості, комунально-складських та інших об`єктів у межах населеного пункту;

заходи з благоустрою населених пунктів - роботи щодо відновлення, належного утримання та раціонального використання територій, охорони та організації упорядкування об`єктів благоустрою з урахуванням особливостей їх використання;

зелені насадження - деревна, чагарникова, квіткова та трав`яна рослинність природного і штучного походження на визначеній території населеного пункту.

Згідно підпункту 7 пункту «а» частини 1 статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах із цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою виробничих територій, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

У пункті 9 статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» зазначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення контролю за станом благоустрою та утриманням територій, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, їх озелененням, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо. Суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни (стаття 12 вказаного Закону).

Організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста) (частина 1 та 2 статті 20 вказаного Закону).

У частині 1 статті 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що до об`єктів благоустрою населених пунктів належать: 1) території загального користування: а) парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; б) пам`ятки культурної та історичної спадщини; в) майдани, площі, бульвари, проспекти; г) вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; ґ) пляжі; д) кладовища; е) інші території загального користування; 2) прибудинкові території; 3) території будівель та споруд інженерного захисту територій; 4) території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору.

Елементами (частинами) об`єктів благоустрою є, у тому числі, зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях (пункт 2 частини 1 статті 21 вказаного Закону).

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів.

Підприємство та балансоутримувач забезпечують належне утримання і своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або можуть на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи та організації.

Орган державної влади або орган місцевого самоврядування за поданням підприємства чи балансоутримувача щорічно затверджує заходи з утримання та ремонту об`єкта благоустрою державної або комунальної власності на наступний рік та передбачає кошти на виконання цих заходів. Орган державної влади та орган місцевого самоврядування, підприємство та балансоутримувач несуть відповідальність за виконання затверджених заходів у повному обсязі (частини 1-3 статті 15 вказаного Закону).

Згідно зі статтею 25 Закону України Про благоустрій населених пунктів утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території.

Частиною 3 ст.28 Закону України Про благоустрій населених пунктів встановлено, що видалення дерев, кущів, газонів і квітників здійснюється в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. п. 2.1, 5.1 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 року №105 (далі - Правила), на конкурсних засадах державними або місцевими органами влади призначаються підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства та є їх балансоутримувачами.

Згідно п.5.5 Правил, відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянках, які відведені під будівництво - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.

Відповідно до п.5.8 Правил, догляд за зеленими насадженнями на вулицях, площах, бульварах, майданах повинен проводитися спеціалізованими підприємствами, організаціями зеленого господарства, які укомплектовані спеціальною технікою та механізмами, кваліфікованими спеціалістами, на умовах договору з балансоутримувачем.

Відповідно до розділу 12 Правил з метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюються їх загальні, часткові та позачергові огляди. Загальні огляди проводяться двічі на рік - навесні та восени. При загальному огляді обстежуються усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому - лише окремі елементи. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо. Огляд проводять: балансоутримувач об`єкта, власник чи користувач земельної ділянки, а за даними обстежень складають відповідні акти.

Згідно п. 5.2 Положення про систему моніторингу зелених насаджень у містах і селищах міського типу України, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 04.08.2008 року №240, з метою контролю за станом зелених насаджень міст та селищ міського типу балансоутримувач об`єкта благоустрою зеленого господарства здійснює їх загальні, часткові та позачергові огляди.

Загальні огляди проводяться двічі на рік - навесні та восени. Під час загального огляду обстежують усі елементи, а під час часткового - лише окремі елементи об`єктів благоустрою зеленого господарства. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо.

Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005 N 76, прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку.

Статтею 42 Земельного кодексу України визначено, що земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст.126 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.

Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.373 ЦК України право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об`єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Підпунктом 7 пункту а частини першої статті 30 Закону України Про місцеве самоврядування передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Статтею 20 Закону України Про благоустрій населених пунктів визначено, що організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Відповідно до ч.5 ст.28 Закону України Про благоустрій населених пунктів облік зелених насаджень проводиться органами місцевого самоврядування.

Таким чином, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень.

Відносини в сфері управління/утримання житлового фонду врегульовано нормами ЖК України, Закону України Про житлово-комунальні послуги, Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005 року, Примірним переліком послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд.

Із зазначених нормативних актів не вбачається обов`язку підприємств, які надають послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, слідкувати за станом зелених насаджень.

Відповідно до розділу 12 вказаних Правил, з метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюються їх загальні, часткові та позачергові огляди. Загальні огляди проводяться двічі на рік навесні та восени. При загальному огляді обстежують усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому лише окремі елементи. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо. Огляд проводять: балансоутримувач об`єкта, власник чи користувач земельної ділянки, а за даними обстежень складають відповідні акти.

При цьому, згідно з вимогами Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», Закону України «Про житлово комунальні послуги», поняття «балансоутримувач» до підприємства не застосовується та КП «ЖКС «Порто-Франківський» є управителем багатоквартирних будинків.

На підставі договору з управління багатоквартирним будинком, що укладається від імені співвласників з підприємством згідно із рішенням загальних зборів співвласників, КП «ЖКС «Порто-Франківський», як управитель багатоквартирного будинку, спрямовує свою діяльність забезпечення належного утримання та ремонту спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб, тобто безперервно надає послугу з управління багатоквартирним будинком, яка є житлова та включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема: прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території; виконання санітарно-технічних робіт; обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем); утримання ліфтів, тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; - поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку. Таким чином, утримання зелених насаджень не відноситься до видів послуг на управління багатоквартирними будинками і прибудинковими територіями, надання яких в свою чергу покладені на КП «ЖКС «Порто-Франківський».

Апеляційний суд приймає до уваги доводи КП «ЖКС «Порто-Франківський» про те, що дерева та багаторічні насадження, що розташовані на прилеглій території до будинків, що знаходяться в управлінні КП «ЖКС «Порто-Франківський» на балансi не знаходяться та підприємство не є спеціально уповноваженим підприємством з означених питань, тому не відповідає за утримання та збереження зелених насаджень на територіях зеленого господарства.

При цьому, відповідно до п. 2.1 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 № 105 (далі - Правила), балансоутримувач - це спеціально уповноважені на конкурсних засадах державними чи місцевими органами влади підприємства, організації, ЯКІ відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства.

Згідно з п. 3.1, 3.2 Правил до об`єктів благоустрою у сфері зеленого господарства також належать зелені насадження прибудинкових територій, а елементами благоустрою, серед інших, є зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні), уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях.

Нормами вказаних Правил також визначено поняття зелених насаджень, а саме:

-зелені насадження загального користування - насадження, які розташовані на території загальноміських і районних парків, спеціалізованих парків, парків культури i відпочинку; на територіях зоопарків та ботанічних садів, міських садів і садів житлових районів, мiжквартальних або при групі житлових будинків; скверів, бульварів, насадження на схилах, набережних, лісопарків, лугопарків, гідропарків і інших, які мають вільний доступ для відпочинку;

-зелені насадження обмеженого користування - насадження на територіях громадських і житлових будинків, шкіл, дитячих установ, вищих та середніх спеціальних навчальних закладів, профтехучилищ, закладів охорони здоров`я, в промислових підприємств і складських зон, санаторіїв, культурно-освітніх і спортивно-оздоровчих установ та iншi;

-зелені насадження спеціального призначення - насадження транспортних магістралей і вулиць; на ділянках санітарно-захисних зон довкола промислових підприємств; виставок, кладовищ і крематоріїв, ліній електропередач високої напруги; лісомеліоративні, водоохоронні, вітрозахисні, протиерозійні, насадження розсадників, квітникарських господарств, пришляхові насадження в межах населених пунктів.

Відповідно до п. 2.1 Правил, охорона зелених насаджень - система адміністративно-правових, організаційно-господарських, економічних, архітектурно-планувальних і агротехнічних заходів, спрямованих на збереження, відновлення або покращання виконання зеленими насадженнями відповідних функцій.

Утримання зелених насаджень дотримання режиму їх використання з проведенням агротехнічних заходів, що сприяють нормальному ростові.

Однак, згідно з інформацією, яку КП «Міськзелентреставiль, зазначається, що вказане підприємство є комунальним підприємством, яке здійснює утримання зелених насаджень загального користування (парки, сквери, бульвари) і спеціального призначення (транспортні магістралi), якi визначені рішеннями виконавчого комітету Одеської міської ради вiд 14.02.2008 № 102 «Про утримання зелених насаджень у місті Одесі» та від 30.01.2014 № 21 «Про внесення змін та доповнень до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 14.02.2008 № 102 «Про утримання зелених насаджень у місті Одесі».

Разом з тим, як зазначено вище, серед зелених насаджень загального користування є також насадження міжквартальних територій або при групі житлових будинків, а серед насаджень спеціального призначення - насадження вулиць, а також пришляхові насадження в межах населених пунктів, що підтверджується тим, що майдани, площі, бульвари, проспекти, вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні дні доріжки є територіями загального користування.

Разом з тим, зелені насадження обмеженого користування залишаються взагалі поза зоною обслуговування спеціально уповноваженого на конкурсних засадах місцевими органами влади підприємства, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства.

Відтак, зелені насадження обмеженого користування, до яких відносяться також насадження на територіях житлових будинків не включені до міської системи адміністративно-правових, організаційно-господарських, економічних, архітектурно-планувальних і агротехнічних заходів, спрямованих на збереження, відновлення або покращення виконання зеленими насадженнями відповідних функцій. За таких обставин, КП «ЖКС «Порто-Франківський», яке не є спеціально уповноваженим підприємством з означених питання за утримання, збереження зелених насаджень на територіях зеленого господарства у силу відсутності таких повноважень згідно із законодавством, не має можливості і будь-яких підстав для фінансування робіт з охорони та утримання зелених насаджень на територіях Приморського району м. Одеси.

З огляду на зазначене відповідальність за зелені насадження повинна бути покладено саме на виконавчий комітет Одеської міської ради, оскільки організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень належить до відання саме виконавчого органу міської ради.

З огляду на те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено на ОСОБА_2 , як керівника КП «ЖКС «Порто-Франківський», апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 , як керівник КП «ЖКС «Порто-Франківський» не здійснює утримання автомобільних доріг і вулиць, що не входить до завдань та функціональних обов`язків підприємства.

Однак, суд вважає необхідним зазначити, що сторони не позбавлені права судового розгляду в порядку цивільного судочинства.

Крім того, ч. 1 ст. 140 КУпАП стосується виключно порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів відновлення безпечних умов для руху.

Крім того, зазначене у протоколі посилання на ДБН В.2.3-5:2018 (Вулицi та дороги населених пунктів), насправді не містить iнформацii про те, що дерево є елементом вулиці, оскільки у п. 3.3. вказаного ДБН (елементи вулиці чи дороги) зазначено, що елементом вулиці чи дороги можуть бути смуги зелених насаджень, а поняття дерева вказаний ДБН не містить взагалі.

КП «ЖКС «Порто-Франківський» як зазначено вище, не займається утриманням смуг зелених насаджень та, як виходить з тексту протоколу, старшим інспектором не виявлено смуги зелених насаджень вулиці, яка могла би спричинити пошкодження транспортного засобу, що додатково безпідставність складеного протоколу підтверджує відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2 .

Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З огляду на зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було встановлено вину ОСОБА_4 , оскільки провадження закрито за не реабілітуючою обставиною на підставі п. 7 ч. 1 статті 247 КУпАП, що виключає відсутність у діях особи, що вчинила адміністративне правопорушення складу адміністративного правопорушення передбаченого статтею КУпАП, тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, із закриттям провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, оскільки вина ОСОБА_5 не була встановлена при розгляді справи судом апеляційної інстанції.

На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 28.12.2020 року скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, директора КП ЖКС «Порто-Франківський», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП закрити на підставі ч. 1 п. 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 08.10.2021 року.

Суддя О.В. Князюк