Справа № 145/116/21
Провадження № 33/801/210/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ратушняк І. О.
Доповідач: Міхасішин І. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Міхасішина І.В.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Байдака В.Г., потерпілої ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та його захисника адвоката Байдака В.Г. на постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 11 лютого 2021 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого водієм в ТОВ "Діаналогістик", до адмінвідповідальності протягом року притягується вперше, за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

встановив:

27.12.2020 року близько 13-10 год в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , висловлювався в її адресу нецензурними словами, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 .

Постановою Тиврівського районного суду Вінницької області від 11 лютого 2021 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт на строк 40 годин. Стягнуто з ОСОБА_1 454грн. судового збору.

В апеляційних скаргах ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Байдак В.Г., посилаючись на порушення судом норм КУпАП, неповне встановлення обставини, що мають значення для справи, просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Вказав, що суд не надав жодної правової оцінки доказам, що наявні в матеріалах справи, та законність постанови не обґрунтував, вид вчиненого ним домашнього насильства не зазначив, ознаки, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, не вказав. Також зазначили, що єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є пояснення ОСОБА_2 та її дядька ОСОБА_3 , які не можуть бути належними доказами правопорушення.

Також, в апеляційних скаргах просили поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду від 11 лютого 2021 року. Вказавши, що під час проголошення оскаржуваної постанови в судовому засіданні особа яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисник були відсутні, її копію не отримував, про наявність постанови дізналися лише 19 лютого 2021 року.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судове засідання 11 лютого 2021 року відбулось у відсутність ОСОБА_1 та його захисника відомості про направлення копії постанови на адресу ОСОБА_1 в матеріалах справи не містять. Відтак, суд вважає, що клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а строк - поновленню.

В судовому засіданні ОСОБА_1 і його захисник адвокат Байдак В.Г. вимоги апеляційної скарги підтримали і дали пояснення аналогічні доводам викладених у ній, просили задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердила факт вчинення психологічного насильства зі сторони ОСОБА_1 та просила суд апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, в тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173 - 2 КУпАП, відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП домашнє насильство, тобто умисне вчинення діянь психологічного та фізичного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Відповідно до стаття 1 Закону України « Про попередження насильства в сім`ї» психологічне насильство в сім`ї - це насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдатися або завдається шкода психічному здоров`ю.

Винуватість ОСОБА_1 підтверджується його поясненнями наданими в судовому засіданні, як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції, протоколом про адміністративне правопорушення від 27.12.2020 (а.с.4), письмовими поясненнями ОСОБА_2 , та поясненнями наданими в суді апеляційної інстанції, згідно яких вона стверджує, що вони близько місяця разом не проживають, так як посварились та планують розлучитись. 27.12.2020 в с. Шершні приїхав ОСОБА_1 до неї, щоб побачити дитину. У неї з ним виник словесний конфлікт, під час якого він виражався до неї нецензурною лайкою та кинув її на ліжко. Після чого забрав її мобільний телефон та ноутбук і поїхав додому у с. Вінницькі Хутори, а вона зателефонувала до поліції. Зі слів ОСОБА_1 , він забрав речі, щоб перевірити інформацію про неї. Після приїзду працівників поліції ОСОБА_1 повернув їй речі (а.с.6); письмовими поясненнями ОСОБА_1 , згідно яких 27.12.2020 близько 12-00 год. він приїхав до дружини та дочки в с. Шершні помиритись, оскільки близько місяця вони разом не проживають. Дружина перебувала в будинку з 8-ми місячною дочкою. Під час спілкування між ними виникло непорозуміння з приводу коштів за які вона проживає. Під час конфлікту дружина намагалась схопити його за верхній одяг, а він її відштовхнув на ліжко. Після чого взяв мобільний телефон, ноутбук і фотоапарат, щоб перевірити інформацію про дружину. Тілесних ушкоджень дружині не наносив, лише забрав її речі, які повернув в присутності працівників поліції (а.с. 5), письмовими поясненнями ОСОБА_3 , згідно яких йому зателефонував батько ОСОБА_2 і повідомив, що до його дочки приїхав ОСОБА_1 та вчинив сімейну сварку, приїхавши в с. Шершні за місцем проживання племінниці застав лише її, яка розповіла йому що сталось (а.с.7).

Суд першої інстанції повно та всебічно встановив фактичні обставини правопорушення, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, досліджених в судовому засіданні, яким надано оцінку відповідно до вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП, правильно кваліфікував дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Проте при накладенні судом першої інстанції на ОСОБА_1 стягнення у виді громадських робіт на строк 40 годин, суд першої інстанції не повною мірою врахував особу порушника, а саме, що ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності вперше, зробив для себе відповідні висновки.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Санкція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до семи діб.

Одним із видів покарань у розумінні ЄСПЛ є штрафи. Суворість цього примусового заходу оцінюється через його розмір, проте у визначенні правової природи такого заходу для ЄСПЛ важливішою є мета, з якою призначається штраф, ніж його розмір.

У рішенні по справі «Озтюрк проти Туреччини» (Ozturk v Turkey) від 28.09.1999 року Європейським судом з прав людини штраф у розмірі 60 DM, був оцінений як покарання, з огляду на цілі його застосування.

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами

Відповідно до ст. 33 КУпАП Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Ураховуючи наведене апеляційний суд вважає можливим змінити накладене адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт на строк 40 годин застосувавши до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу, що відповідатиме меті адміністративного стягнення і буде достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 та його захисника адвоката Байдака В.Г. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Тиврівського районного суду від 11 лютого 2021 року, - задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Тиврівського районного суду від 11 лютого 2021 року.

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та його захисника адвоката Байдака В.Г. задовольнити частково.

Постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 11 лютого 2021 року в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді громадських робіт на строк 40 годин, змінити, застосувавши до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень на користь держави.

У решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Міхасішин