Справа №: 343/33/21
Провадження №: 3/0343/39/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2021 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

судді Монташевич С.М.,

з участю: секретаря судового засідання - Шикор Г.В.,

за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Скрипника В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов від Долинського відділення поліції Калуського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області щодо притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 24.02.1998, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ,працюючого у ДП "Вигодське лісове господарство", з вищою освітою, одруженого, який має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, до адміністративної відповідальності не притягувався,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи:

11 січня 2021 року до Долинського районного суду Івано-Франківської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 500120 від 29.12.2020 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, складений відносно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що останній 29 грудня 2020 року о 19.21 год в с. Мала Тур`я по вул. Тур`янська керував транспортним засобом ВАЗ 212213 н.з. НОМЕР_3 з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова слів, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення:

в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він нічого не порушував. 29 грудня 2020 року, коли він повертався з роботи, в с. Мала ОСОБА_2 його автомобіль заїхав в яму, після чого його почало кидати. Він зупинився на узбіччі, щоб подивитися, що сталося. В цей час, коли він стояв біля свого транспортного засобу, припаркованого на узбіччі, до нього під`їхала поліція. Він на їхню вимогу пред`явив документи, погодився пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, хоча підстав для такої вимоги в останніх не було. Він декілька раз на місці продував у наданий йому поліцейськими прилад, проте він не показував результат, після чого він погодився їхати в лікарню. Ніхто ніякого направлення йому не виписував. По дорозі його декілька раз запитували "їдемо чи може не їдемо" і так без кінця "торгувалися". Допускає, що у тій напруженій ситуації він може і сказав "що як не хочете, то не їдемо". В поліцейській машині були лише поліцейські. Свідків не було. Вони поїздили по Долині, проїхали по колу через "кольцо", після чого не поїхали в сторону лікарні, а вернулися у сторону селища Вигода, де доїхавши до торгового центру "Кошик" його висадили, сказавши, щоб на наступний день прийшов до них у відділок. Він взяв таксі і поїхав додому. На наступний день у відділі поліції йому виписали тимчасове посвідчення водія та вручили протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Від захисника - адвоката Скрипника В.Б. надійшло клопотання, в якому він просить провадження в справі № 343/33/21 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення з огляду на таке:

- обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого вказаною ч.1 ст. 130 КУпАП, є керування транспортним засобом в стані сп`яніння або відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 не підтверджено ні відеозйомкою, ні наявними письмовими доказами. Зокрема, відеозйомка починається з моменту, коли автомобілі стоять на узбіччі і можливий водій знаходиться біля автомобіля;

- працівниками поліції не задокументовано і не доведено факт керування чи порушення ПДР, а тому вимога щодо пред`явлення водієм посвідчення є неправомірною. Поліцейський не має права вимагати у водія посвідчення, якщо у нього немає доказів про правопорушення;

- як вбачається з адміністративного протоколу, що розглядається, та інших матеріалів справи, ОСОБА_1 у вину ставиться керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (хоча не зрозуміло на підставі яких доказів встановлено стан алкогольного сп`яніння) та відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків. Дане звинувачення спростовується тим, що водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння. При цьому, поліцейський на місці зупинки транспортного засобу проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Аналіз зібраних у справі доказів дає підстави стверджувати те, що поліцейські при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, зазначених вимог закону у повній мірі не дотримались;

- одним із основних доказів, що містяться у матеріалах справи є, зокрема, твердження працівників поліції про відмову від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння на місці. Однак із таким висновком погодитись безспірно і вважати його як належний і допустимий доказ неможливо з огляду на наявність в матеріалах справи свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки та відеозйомки, яка засвідчує факт проходження тесту на місці. Відповідно до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення Газоаналізатор «Drager Alcotest 6810» не містить оцінки відповідності та державної реєстрації. Між тим, відповідно до наказу МОЗ України від 10.02.2010 року № 95, строк дії свідоцтва приладу «Drager Alcotest 6810» про державну реєстрацію №7261/2007 від 10.02.2010, вичерпаний 10.02.2015. Також, не зрозуміло, яким саме приладом обстежувався ОСОБА_1 : з документів, що містяться у матеріалах справи, вбачається, що тест зроблений газоаналізатором «Drager Alcotest 6810», а на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського (фрагмент № 1, час 19.34.35) чути про те, що поліцейський в порушення вище вказаних інструкцій оголошує, що тест проводитиметься газоаналізатором «Drager», при цьому не вказавши якого саме виду даний прилад та не представлено свідоцтва. Таким чином, огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу марки «Drager Alcotest 6810» (даний висновок можна зробити із наявного в матеріалах справи свідоцтва), який не відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України. Із урахуванням викладеного, огляд ОСОБА_1 за допомогою технічного приладу марки «Drager Alcotest 6810» проведений із порушенням вимог Інструкції та положень ст. 266 КУпАП. Не зважаючи на це, ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, виконав всі вказівки працівників поліції, що зафіксовано на відеозйомці (фрагмент №1: 19.36.30). Однак працівниками поліції, не отримавши позитивного результату тесту, зроблена спроба доказати про відмову водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що суперечить наявним матеріалам справи. Також слід відмітити, що в поясненнях ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які складені о 19.35 год, зазначено що водій відмовився від проходження тесту. Враховуючи (фрагмент №1: 19.36.30 год) час дачі пояснень вище вказаних свідків, виходить що пояснення про відмову від проходження тесту дані до проходження огляду, дане твердження суперечить наявній відеозйомці, яка свідчить про проходження тесту;

- з приводу відеофіксації, як доказу, то портативний відеореєстратор - це пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відео реєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб. З долучених до матеріалів справи відео фрагментів вбачається, що поліцейський грубо порушив зазначене, а отже, ці відеофрагменти, як докази, є неналежними і не допустимими, оскільки висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог Інструкції, вважаються недійсними;

- щодо адміністративного протоколу, то його також складено з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. Протокол підписаний двома свідками, які фактично не були присутні під час складання протоколу. Протокол містить графу про дату і час розгляду справи, але в ній тільки зазначено суд м. Долина, а всі решту реквізити цієї графи порожні. В протоколі також зазначено, що ОСОБА_1 від дачі пояснення і підпису протоколу відмовився в присутності свідків, але не зазначено, яких саме свідків, і ці свідки факт відмови ОСОБА_1 від дачі пояснення та від підписання протоколу не засвідчили своїми підписами. Свідки засвідчили підписами факт порушення, а факт відмови своїми підписами не засвідчили;

- щодо пояснень свідків, то із матеріалів справи вбачається, що ці пояснення складені у вигляді рукописної інформації про свідків та про особу щодо якої складався протокол про адміністративне правопорушення та місця проведення певних дій. Інші обставини завчасно були надруковані на відповідному бланку. Ці пояснення самі по собі не можуть бути використані у якості доведення вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння чи відмови від проходження огляду з огляду на те, що в наперед заготовлених бланках пояснень є строка, в якій зазначено, що «в моїй присутності вказаний водій погодився (відмовився) у встановленому законом порядку пройти перевірку для визначення стану сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу та погодився (відмовився) проїхати в медичний заклад…». Але у кожному з пояснень, які складено о 19.35 год, зроблено відмітки, що водій відмовився пройти перевірку для визначення стану сп`яніння, як і зроблено відмітки, що водій відмовився проїхати в медичний заклад, що суперечить доданій відеозйомці (фрагмент № 2: 19.37.49 та 19.40.45), де чітко видно, що водій погоджується пройти тест та проходить його. Також на відеозйомці чітко видно, що водій неодноразово погоджується на проходження огляду в медичному закладі. Щодо так званої відмови проїхати в медичний заклад (яка представлена коротким окремим фрагментом відеозйомки (Фрагмент №2), виокремленої працівниками поліції із загальної намірено), то даний фрагмент виокремлено із контексту загальної розмови та не відповідає дійсності. Також виникає запитання, як могли підтвердити свідки факт відмови від проходження огляду в медичному закладі у своїх поясненнях, які дані до проходження огляду на місці та пропозиції працівників поліції про проходження огляду в медичному закладі та при їх відсутності в автомобілі працівників поліції, коли така згода надана водієм. Даний факт підтверджений відеозйомкою із нагрудної камери. Отже, такі пояснення свідків, які суперечать наявній відеозйомці та іншим матеріалам справи не свідчать ні про що, не є належними і допустимими доказами, які би підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного проступка;

- рапорт поліцейського не може бути доказом, оскільки він є зацікавленою особою (ВС/КАС у справі № 524/5741/16-а від 20.05.2020);

- з приводу направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, слід вказати, що ОСОБА_1 дійсно просив доставити його для обстеження на предмет алкогольного сп`яніння у районну лікарню. Це підтверджується самим направленням, в останньому абзаці якого після друкованих слів «Особу на огляд у заклад охорони здоров`я доставив», а далі на рисочці ручкою дописано «ІСРПП №3 лейтенант поліції Долинського ВП Глушак Т.І.». При цьому, в даному направленні відсутні дані про відмову водія пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. Отже, це направлення не є належним і допустимим доказом вини ОСОБА_1 . Навпаки, воно однозначно підтверджує, що ОСОБА_1 до медзакладу на медобстеження погодився їхати;

- в рапорті інспектор СРПП №3 Долинського ВП лейтенант поліції Глушак Т.І. вказав, що повідомлення на спецлінію 102 поступило 19 год 21 хв щодо вчинення адмінпорушення за адресою село Мала Тур`я, вул. Тур`янська. Однак в рапорті старшого інспектора-чергового Долинського ВПКВ ГУНП Івано-Франківської області ОСОБА_5 вказано, що повідомлення поступило о 21 год 00 хв, тобто значно пізніше, ніж час складання протоколу (о 19 год 57 хв) та дачі пояснень свідків (о 19 год 35 хв). Дана розбіжність в часі, більше як 1,5 год ставить під сумнів взагалі наявність події адмінпорушення та однозначно вказує на порушення процесуального законодавства;

- крім цього, поліцейський повинен був відсторонити ОСОБА_1 від керування транспортними засобами, чого зроблено не було, як і не було затримано транспортний засіб, як того вимагають приписи статей 265-1, 265-2 та 266 КУпАП.

Свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, хоча судом неодноразово вживалися заходи для їх виклику, про що свідчать рекомендовані направлення та телефонограми (а.с. 27-29, 34-35, 36, 40-43, 50-51), причин неявки повідомили.

ІІІ. Досліджені в судовому засіданні письмові докази та відеозаписи:

на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення в судове засідання надано такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 500120 від 29.12.2020, в якому викладена суть адміністративного правопорушення, вчиненогоОСОБА_1 . Зазначено, що надавати будь-які пояснення останній відмовився згідно зі ст. 63 Конституції України. У нього тимчасово вилучено посвідчення водія НОМЕР_2 та надано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом № НОМЕР_4 . Підписувати протокол ОСОБА_1 також відмовився (а.с.1). Однак, згідно з супровідним листом про направлення вищевказаного протоколу ОСОБА_7 , останній отримав його 30.12.2020, про що свідчить його власноручний підпис (а.с. 10), що підтверджує пояснення останнього в судовому засіданні, що протокол йому вручили не відразу, а наступного дня у відділі поліції, куди поліцейські сказали йому з`явитись;

- акт огляду від 29.12.2020 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова слів, хитка ходьба, за допомогою алкотестер Драгер 6810. Результати огляду на стан сп`яніння: відмовився. Свідки огляду: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.2);

- свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/7119, яке чинне до 07.10.2021, та свідчить, що Газоаналізатор Alcotest 6810 відповідає вимогам Методики повірки МПУ 066/05-2013 (а.с.12);

- письмові пояснення від 29.12.2020 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які вказали, що 29.12.2020 о 19.35 год в с. М. Тур`я по вул. Турянська Долинського району їх було запрошено співробітниками СРПП Долинського ВП в якості свідків при складанні адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 . В їхній присутності вказаний водій відмовився у встановленому законом порядку пройти перевірку для визначення стану сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу алкотест Драгер 6810 та відмовився проїхати в медичний заклад Долинську ЦРЛ, що вони засвідчили своїми підписами у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №500120 (а.с.4,5);

- направлення, складене о 19.45 год 29.12.2020 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в Долинську ЦРЛ, складене у зв`язку з виявленими поліцейським ознаками сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова слів, почервоніння очей, відмовою від огляду ОСОБА_1 . Однак, відомості про те, чи доставлений водій на огляд у медичний заклад, чи відмовився він від огляду в ньому в останній графі направлення відсутні (не підкреслені), а тільки вказано прізвище та дані поліцейського, який чи доставив особу на огляд чи відмовився, не зрозуміло (а.с.6);

- письмові пояснення від 29.12.2020 ОСОБА_6 , в яких він вказує, що 29.12.2020 близько 19.10 год повертався з роботи додому. Рухаючись вулицею Тур`янська в напрямку дому, назустріч йому їхав автомобіль ВАЗ 21213 Нива темного кольору, який виляв дорогою і почав зненацька рухатись на його автомобіль. Вивернувши руль з метою уникнути зіткнення, він розвернувся і почав їхати за ним, моргаючи йому фарами, щоб він зупинився. Не доїжджаючи до друкарні с. М. Тур`я, автомобіль Нива н.з. НОМЕР_3 зупинився. Він вийшов зі свого автомобіля і підійшов до автомобіля Ниви, відчинивши двері якого із салону відчув різкий запах алкоголю, а водій не орієнтувався в просторі і не міг чітко щось сказати, так як перебував в "п`яному" стані. Заглушивши автомобіль Нива і спробувавши витягнути ключі із запалювання, водій із-за керма випав на вулицю. Він відразу зателефонував товаришам, які були неподалік і попросив викликати поліцію для фіксації порушення. Коли приїхали працівники поліції, водій ОСОБА_8 надав посвідчення водія ОСОБА_1 , а також всі інші документи на право керування транспортним засобом. В його присутності та присутності інших осіб, водій відмовився проходити тест на факт вживання алкогольних напоїв на місці зупинки та бажав проїхати в лікувальний заклад, але пізніше відмовився (а.с.3);

- рапорт старшого інспектора -чергового Долинського ВП Калуського ВГУНП в Івано-Франківській області, про те, що 29.12.2020 о 21.36 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 29.12.2020 о 21.34 за адресою Долинський район с. Мала Тур`я, вул. Тур`янська зупинили водія т/з Нива 54062, який перебував за кермом у стані сп`яніння. Повідомлення зафіксовано із запізненням, оскільки не справцювала система ІПНП Цунамі. Заявник ОСОБА_4 та зафіксовано його номер телефону. Дане повідомлення передане екіпажу Буквар15 (а.с.7);

- про отримання такого повідомлення о 19.21 год 29.12.2020 на електронний службовий планшет відрапортував інспектор СРПП №3 Долинського ВП -лейтенант поліції ОСОБА_9 (а.с.8);

- відеозапис на оптичному диску CD-R 700Mb/80min (а.с.13), який був переглянутий в судовому засіданні в присутності ОСОБА_1 та його захисника та який містить три відеозаписи:

на першому - 29.12.2020, 19.29 год - на обочині - припарковані автомобілі, поліцейські підходять спочатку до двох молодих людей, представляються їм, один з яких їм розповідає про виїзд автомобіля Нива на зустрічну смугу руху, прямо назустріч його транспортному засобу. Коли до них наблизився ОСОБА_1 , працівники поліції підійшли до нього, та, нічого не пояснюючи, попросили пред`явити документи, на що останній відразу погодився. Однак рухи в нього повільні, при розмові відчується нечітка вимова слів. Він витягнув папку з документами з автомобіля, з якої поліцейські взяли посвідчення водія та пред`явили його присутнім. Не вказуючи на жодні ознаки та підстави огляду, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти тест на факт вживання алкогольних напоїв, роз`яснивши дію вимірювального приладу "Драгер". Останній погодився. Після чого розпакувати нову трубку, встановили у вимірювальний пристрій, зробили тестування. Дають водію продути, він двічі продуває, другий раз довго дує, навіть працівник поліції вказує: "все", чути відповідний звуковий сигнал, однак "Драгер" не спрацьовує, результат не показує (зі слів поліцейського). Тоді вказують, що мабуть він не так продуває та питають чи буде проходити, на що водій відповідає, що вони самі не знають, що хочуть від нього, він проходить огляд. Знову питають, чи буде приходити ще на місці чи поїде у лікувальний заклад. ОСОБА_1 погоджується їхати в лікарню для огляду (час на відео 19.37), після чого поліцеські підходять до молодих людей, з якими розмовляли спочатку, показують їм дані приладу, які на камеру не пред`являють, та вказують, що вони чули, що на місці водій відмовляється проходити огляд, погоджується їхати в медичний заклад. Водія запрошують у службове авто. Він підходить і сідає в автомобіль поліцейських, натомість останні не виписують направлення, а запитують чи керував автомобілем, чого він не заперечує, куди їхав, і все ж таки чи відмовляється від огляду. Водій знову повторює, що буде проходити огляд у будь-якому медичному закладі (час на записі 19.40). О 19.41 запис припиняється;

на другому відеофайлі - 19.50 год - запис триває біля однієї хвилини, тобто зафіксовано, що в службовому автомобілі поліцеських ОСОБА_1 каже, що не треба їхати, тоді поліцейський уточнює, що не треба їхати в лікарню, на що ОСОБА_1 вказує: "Нічого не треба, що зробите зі мною, те зробите", після чого працівник поліції зазначає, що розвертаються та їдуть до автомобіля;

на третьому відеофайлі - 20.32 год - зачитують протокол (його початок), але запис припиняється і більше не відтворюється. Триває запис 1.23 хв.

ІV. Оцінка суду:

оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд враховує таке.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що визначення суті правопорушення та його ідентифікація як кримінального правопорушення здійснюється не тільки з врахуванням того, що таке правопорушення відноситься до кримінального права у правовій системі держави, а і з врахуванням правової природи порушення, його характеру і ступеню суворості покарання, яке може понести правопорушник (справа "Озтюрк проти Німеччини","Кемпбелл і Фелл проти Сполученого Королівства").

При цьому, Європейський суд зазначав про те, що санкція у виді позбавлення прав на управління транспортним засобом розглядається як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».

Таким чином, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" повинні застосовуватись судами, як джерело права, приймаючи до уваги правову природу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його характер і ступінь суворості передбачених стягнень, необхідно прийти до висновку, що особа, яка обвинувачується у вчиненні вищевказаного правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до статей 251, 254 КУпАП, обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

КУпАП визначає форму і основні елементи змісту протоколу про адміністративне правопорушення і рішення (постанови), що приймається в конкретній справі.

У них, зокрема, мають бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення і правильності його юридичної кваліфікації.

Предмет судового розгляду обмежений обставинами, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, та які визначають його суть.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно та всебічно з`ясувати усі обставини справи, зокрема, чи мало місце адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного її вирішення. При цьому, встановити істину по справі необхідно з аналізу наявних доказів, які, відповідно до чинного законодавства, представляють собою будь-які фактичні дані, які підтверджують або спростовують ті чи інші обставини і мають суттєве значення для вирішення справи по суті.

Отже, повертаючись до обставин даної справи, суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП, в тому числі, передбачає відповідальність за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що в даному випадку ставиться в провину ОСОБА_1 .

Так, в цій ситуації ОСОБА_1 повністю заперечив вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, надав пояснення, в яких, зокрема, стверджував, що пройти огляд він не відмовлявся, що відповідно до статті 251 КУпАП може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

З іншої сторони, надаючи оцінку протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 500120 від 29.12.2020, відеозапису і письмовим доказам, які додані до протоколу, суд звертає увагу на таке.

За ч.1 ст. 130 КУпАП об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення полягає в тому, що особа, яка керує транспортним засобом, має відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Відсутність об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності. Тобто, працівники поліції повинні представити суду докази того, що вони, встановивши факт керування автомобілем особою, в якої наявні ознаки алкогольного сп`яніння, дотримуючись встановленого законом порядку, запропонували особі пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння і на місці зупинки транспортного засобу, і в медичному закладі, в присутності двох свідків, на що вказана особа відмовилися, і відповідно її відмова належним чином зафіксована та може бути доказом, що підтверджує вину особи.

На обґрунтування того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, та, маючи ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння суду було надано протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис, акт на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення для огляду водія в заклад охорони здоров`я та письмові пояснення свідків, що описані вище.

Переглянувши відеозапис, суд встановив, що на ньому не видно як автомобіль рухається та що ОСОБА_1 перебуває за його кермом. Крім цього, на відео також не видно, що особі роз`яснюють причину перевірки документів, а також підстави та причини для огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Варто зауважити, що п. 1-9 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначений вичерпний перелік випадків, які надають право працівнику поліції зупинити транспортний засіб. У кожному разі працівник поліції зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки.

І хоча у долучених рапортах до протоколу вказано, що підставою виїзду патрульних на місце події було повідомлення на 102, однак рапорт фактично є документом внутрішнього користування, оскільки його зміст полягає в тому, що працівник поліції інформує начальника ВП про правомірність дій працівників поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення і, у розумінні статті 251 КУпАП, не може вважатися належним і допустимим доказом учинення адміністративного правопорушення (ВС/КАС у справі № 524/5741/16-а від 20.05.2020).

Єдиним доказом, долученим до протоколу, який би свідчив про керування ОСОБА_1 транспортним засобом, є письмові пояснення свідка ОСОБА_6 (а.с.3). Однак, згідно з вищеописаними рапортами в поліцію телефонував ОСОБА_4 про створення аварійної ситуації та зупинку автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. У своїх письмових поясненнях ОСОБА_6 нічого не згадує про присутність разом з ним ОСОБА_4 , однак зазначає, що саме назустріч транспортному засобу, яким він керував, виїхав автомобіль Нива, якого він в подальшому наздогнав, подавши йому сигнал про зупинку, на який останній зупинився. При цьому ОСОБА_6 не зазначений у протоколі як свідок адміністративного правопорушення. Пояснення свідків не зафіксовані належним чином і на відеозаписі, а їх особи не встановлювалися взагалі. Дані розбіжності в судовому засіданні не представилося можливим усунути, оскільки зазначені свідки на неодноразові виклики до суду так і не з`явилися, як і не представилось можливим встановити час такого керування транспортним засобом (19.10 годин - згідно з поясненнями ОСОБА_6 , 19.21 годин - за протоколом про адміністративне правопорушення, 21.34 годин - за повідомленням в поліцію).

Таким чином, підтвердження порушення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, ПДР письмовими поясненями свідка ОСОБА_6 від 29.12.2020, не є належним доказом у справі, оскільки вказана особа на неодноразові виклики суду для дачі пояснень не з`явилася, а відповідно не була допитана судом з незалежних від суду причин та не попереджалася про кримінальну відповідальність. Саме до такого висновку щодо письмових пояснень свідка як належного та беззаперечного доказу вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення прийшов Верховний Суд у п.32 постанови від 27.06.2019 у справі №560/751/17, адміністративне провадження №К/9901/2047/18.

За таких обставин, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння не доведений у суді належними та допустими доказами.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.

Крім цього, постановою КМ України від 17.12.2008 № 1103 затверджено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.

Таким чином законодавство чітко регламентує огляд водія на визначення стану сп`яніння, дотримання визначеної процедури та порядку якого є однією з підстав для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень розділу I та II вказаної Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п.6 розділу І)

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п.7 розділу І).

Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (п.3 розділу ІІ).

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (п.5 розділу II).

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви (п.6 розділу II).

Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2). У випадку встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (п.10 розділу II).

Оформлення матеріалів огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється згідно з чинним законодавством (п.11 розділу II).

Аналогічне викладено й у вказаному Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, в якому, серед іншого вказано, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам (п.6). У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п.8).

Однак, проаналізуваваши письмові докази та дані, що містяться на вищеописаному диску з відеозаписами, вживши всіх можливих заходів з метою їх перевірки, суд встановив таке:

- у письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці та відмовився проїхати в медичний заклад. Однак, з переглянутого в судовому засіданні відеозапису встановлено на місці події тільки два свідки, а не три, особи яких не встановлювалися. В їхній присутності ОСОБА_1 погодився пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці, двічі продував в алкотестер "Драгер", результат якого було пред`явлено свідкам, однак не показано на відеозапис, а тільки озвучено поліцейським, що водій не правильно продуває, тому запропоновано проїхати в медичний заклад, на що останній відразу поголився. Незважаючи на це, поліцейський ще декілька раз перепитував, чи дійсно згідний їхати, і ОСОБА_1 вдруге чітко повторив, що погоджується їхати в будь-який медичний заклад. Після цього запис зупинено і було включено знову на декілька секунд, коли вже ОСОБА_1 в службовому автомобілі поліцейських каже, що не треба нікуди їхати, нічого не треба, а поліцейський уточнює, що не треба їхати в лікарню, однак свідків в цей час вже немає. Відповідно залишається незрозумілим, чи ті свідки, пояснення яких долучені до протоколу, були присутні під час огляду водія, чому їх письмові пояснення відрізняються від даних відеозапису, коли вони їх писали та чи писали (підписували) взагалі.

Свідки в судове засідання для дачі показань не з`явилися, а відтак такі їх письмові пояснення, за умови, що вони не підтверджені іншими доказами, не можуть бути взяті до уваги судом. Однак, як описано вище, жодного доказу, який би свідчив, що водій відмовлявся у присутності свідків пройти огляд немає, долучений же запис свідчить про зворотнє;

- направлення ОСОБА_1 на медичний огляд, яке виписане 29.12.2020 о 19.45, не являється доказом, який підтверджує вину особи у поставленому йому в провину правопорушенні, оскільки, як вбачається з того ж відеозапису водій неодноразово погоджувався проїхати на огляд в лікарню (час такої згоди: 19.37 та 19.40 годин). О 19.41 запис зупинено, вже коли водій у службовому автомобілі поліцейських. Факт складання направлення не зафіксовано. О 19.50 знято короткий фрагмент, де ОСОБА_1 вказує, що нікуди їхати не треба, при цьому саме поліцейський наголошує, що мова йде про лікарню, хоч, зважаючи на короткий фрагмент запису, неможливо встановити чітко, що має на увазі водій та при яких обставинах та з яких причин він це сказав, оскільки як прямо перед його фразою, так і відразу після неї та уточнень з даного приводу поліцейського запис припинився. Виходячи з викладеного, якщо о 19.45 годин вже направлення було виписане, то чому ж працівники поліції відразу не відвезли водія в медичний заклад, де в разі відмови від огляду, зафіксували б її у встановленому законом порядку, а декілька раз ще перепитували, чи треба їхати, після чого прийняли рішення повертатися до автомобіля ОСОБА_1 ;

- щодо даних, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, то вони також свідчать про порушення прав особи під час його складення, та є неправдивими в частині роз`яснення прав ОСОБА_1 , також, що він відмовився від дачі пояснень, оскільки, як вбачається з відеозапису, який долучили працівники поліції до протоколу, вони не тільки не роз`яснювали йому жодних прав, вони навіть не повідомляли причини огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, та жодних пояснень водію не пропонували надати, як і не вручали йому на місці складений протокол, а вручили аж наступного дня, безпідставно вказавши в ньому про відмову ОСОБА_1 від його отримання;

- даючи оцінку відеозапису в цілому, суд зазначає, що він хоч і містить деяку інформацію про обставини, які відбувалися на місці події, однак жодним чином не підтверджує дотримання працівниками поліції вимог закону під час виявлення та фіксування порушення, виходячи з такого:

згідно з п.3.5 розділу III Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 №100, встановлено, що після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Відповідно до п.5 розділу II цієї Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Аналогічне вказано і в пункті 5 розділу II та пункті 2 розділу III Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженій наказом МВС України 18.12.2018 № 1026, а саме, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка (відеозапис) ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 (справа №216/5226/16-а(2-а/216/33/17), адміністративне провадження №К/9901/20315/18) відеозапис може бути прийнятий до уваги судом, якщо він відображає відомості про вчинення правопорушення, а не лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови.

Як описано вище, на диску містяться певні вибіркові фрагменти, з яких неможливо встановити ні факту керування водієм автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, ні час такого керування, ні дотримання працівниками поліції встановленої законом процедури проведення огляду, послідовності їх дій, даних свідків, які присутні, відібрання у них пояснень та складання долучених документів. А зважаючи, що такий запис зроблений з порушенням вищеописаних вимог інструкцій, неодноразово виключасвся та включався, то його взагалі не можна вважати належним та допустимим доказом.

Процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача та судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»). У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17.

Суд з метою перевірки та усунення виявлених розбіжностей та сумнівів, повідомляв поліцейських, які складали протокол та відбирали пояснення у свідків, про розгляд даної справи (а.с.49), однак останні в судове засідання не з`явилися, участь свідків при розгляді адміністративного протоколу не забезпечили, як і не надали оригінал безперервного відеозапису з метою доведення дотримання вимог законодавства при його здійсненні.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Таким чином, наведені факти відповідно до ст. 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке поставлено йому в провину.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

З наданих доказів на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не встановлено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема відсутні належні докази керування ним транспортним засобом та відмови водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За даних обставин суд приходить до висновку, що наявні всі підстави для закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі вище викладеного, ст.ст. 1, 9, 23, 33, 130, 251, 252 КУпАП, та, керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, закрити на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя С.М. Монташевич