Провадження № 3/643/3874/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2021 м.Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

15.07.2021 о 21-40 год. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mitsubishi Pajero», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Академіка Павлова, буд. 130-а у м. Харкові, при перестроюванні не надав дорогу транспортному засобу «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , яка рухалась по смузі руху, на яку він мав намір перестроїтись, внаслідок чого автомобіль «Volkswagen» допустив наїзд на перешкоду, а саме на бордюрний камінь, та отримав пошкодження диску на передньому правому колесі.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 15.07.2021 о 21-40 год. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mitsubishi Pajero», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Академіка Павлова, буд. 130-а у м. Харкові, став учасником ДТП, після чого з невідомих причин залишив місце дорожньотранспортної пригоди.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у скоєнні вказаних вище адміністративних правопорушень не визнав. Пояснив, що дійсно у вказаному вище місці та у вказаний вище час рухався на транспортному засобі «Mitsubishi Pajero» та здійснював маневр перестроювання у праву смугу руху. Перед виконанням вказаного маневру він переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху. На наступному світлофорі до його автомобіля під`їхав інший автомобіль, за кермом якого була жінка. Вказана жінка зробила йому зауваження. На вказане зауваження він порадив водію навчитись гальмувати.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні надала пояснення, згідно яких відбулось ДТП за вказаних вище обставин.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку щодо доведеності вини водія ОСОБА_1 у виникненні вказаної ДТП.

Так, вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 271605 від 30.07.2021; схемою місця ДТП від 15.07.2021; письмовими поясненнями ОСОБА_2 ; поясненнями ОСОБА_2 , наданими суду; даними відеозапису, який наданий ОСОБА_2 .

Судом в судовому засіданні було відтворено відеозапис з відеореєстратора, що був розташований в автомобілі потерпілої. З вказаного відеозапису вбачається, що водій автомобіля «Mitsubishi Pajero» при виконанні маневру перестроювання в праву смугу руху не надав дорогу автомобілю, що рухався у вказаній смузі, внаслідок чого останній з метою уникнення зіткнення та об`їзду перешкоди також виконав маневр перестроювання праворуч, в бік краю проїзної частини. Так, з відеозапису вбачається, що водій автомобіля «Mitsubishi Pajero» почав здійснювати маневр перестроювання в праву смугу руху фактично безпосередньо перед тим, як по вказаній смузі руху в місці перестроювання повинен був проїхати автомобіль, в якому розміщений відеореєстратор. Згідно відеозапису, з метою уникнення зіткнення автомобіль, в якому розміщений відеореєстратор, вимушений був виконати маневр повороту праворуч, в бік краю проїзної частини.

Доводи ОСОБА_1 відносно того, що він перед виконанням вказаного маневру переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, судом відхиляються, оскільки вказані доводи спростовуються об`єктивними даними відеозапису.

За таких обставин суд вважає вину ОСОБА_1 доведеною поза розумним сумнівом.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.3 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП а саме порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Керуючись ст. ст. 33-35 КУпАП, суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, відомості про особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.

Суд з урахуванням обставин даної справи, відсутності даних щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за інші правопорушення, не вбачає підстав для накладення на нього стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами та вважає за можливе накласти на нього мінімальне стягнення, передбачене санкцією ст. 124 КУпАП.

Вирішуючи питання щодо доведеності вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.10 «а» ПДР України та вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, а саме залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

На необхідності застосування принципу презумпції невинуватості в справах про адміністративні правопорушення наголосив Верховний Суд в п. 39 Постанови від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, зазначивши, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантований розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 року у справі «Михайлова проти України» зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Розглядаючи справу на підставі наданих доказів, суд керується таким.

З пояснень учасників справи, а також відеозапису судом встановлено, що зіткнення транспортних засобів не відбулось, оскільки потерпіла ОСОБА_2 після виникнення перешкоди для руху у вигляді автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , здійснила маневр повороту праворуч.

З відеозапису також вбачається, що після події ДТП продовжив рух та залишив місце ДТП не тільки ОСОБА_1 , а й потерпіла ОСОБА_2 . Так, з відеозапису, а також пояснень ОСОБА_2 вбачається, що вона після виконання маневру повороту праворуч, в ході якого відбулось зіткнення її автомобіля з бордюром, не зупинилась і також продовжила рух за автомобілем ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, а також ту обставину, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 не зазнав зіткнень з іншими транспортними засобами, у суду відсутні підстави вважати, що водій ОСОБА_1 безпосередньо після виникнення ДТП був обізнаний з фактом пошкодження автомобіля потерпілої та усвідомлював факт виникнення ДТП.

Зазначені висновки узгоджуються з показаннями ОСОБА_1 , який зазначив, що про наявність претензій з боку потерпілої дізнався після виклику до суду.

За таких обставин у суду виникають сумніви щодо наявності у ОСОБА_1 умислу на порушення вимог п. 2.10 «а» ПДР України, а саме умислу на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Виниклі сумніви щодо наявності у ОСОБА_1 умислу на порушення вимог п. 2.10 «а» ПДР України суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, тлумачить на користь ОСОБА_1 та приходить до висновку щодо недоведеності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

У відповідності до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суд закриває провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп., які підлягають стягненню з правопорушника.

Керуючись ст. 33-35, 40-1, 124, 251-252, 279, 283-285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень) (отримувач: ГУК у Харківській області 21081300, код отримувача 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, р/р UA0020001, призначення платежу: «штраф по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху»).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 454 грн. 00 коп. (отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: «судовий збір при ухваленні судом постанови про накладення адміністративного стягнення»).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Д.А. Крівцов