Справа № 219/2282/21
Провадження № 3/219/949/2021
ПОСТАНОВА

Іменем України

5 квітня 2021 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді Худіної О.О., при секретарі Курилової А.О., розглянувши матеріал, який надійшов з Управління оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції Головного управління ДФС у Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з вищою освітою, ФОП, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 164 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

12 березня 2021 року до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з Управління оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції Головного управління ДФС у Донецькій області надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 0086 від 03.03.2021 року: 03.03.2021 року о 9 годині 00 хвилин ФОП ОСОБА_1 здійснював реалізацію алкогольних напоїв в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою АДРЕСА_2 , без одержання ліцензії на даний вид господарської діяльності, чим порушив вимоги п. 7 ст. 7 ЗУ № «Про ліцензування видів господарської діяльності».

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду адміністративного матеріалу був повідомлений належним чином.

До суду від адвоката Негодуйко Г.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 надійшло клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП на підставі п.1 ч. 1 ст. 147 КУпАП, а також про повернення вилученої алкогольної продукції.

В обґрунтування клопотання адвокат вказав, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкримінується скоєння адміністративного правопорушення при наступних обставинах: ФОП ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП, а саме, 03.03.2021 року о 9 год. 00 хв. здійснював реалізацію алкогольних напоїв в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою АДРЕСА_2 , без одержання ліцензії на даний вид господарської діяльності, чим порушив вимоги п. 7 ст. 7 ЗУ України «Про ліцензування видів господарської діяльності». Викладена в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 фабула не містить відомостей щодо провадження ОСОБА_1 регулярної, систематичної та безпосередньої діяльності, яка здійснюється ним всупереч вимогам закону, не зазначено жодного встановленого факту здійснення торгівельної діяльності алкогольними напоями, що виключає об`єктивну сторону даного правопорушення, унеможливлює склад адміністративного правопорушення. Також матеріали адміністративної справи не містять доказів продажу алкогольних напоїв. На даний час в кафе ФОП ОСОБА_1 підприємницька діяльність не здійснюється, проводиться поточний ремонт. В приміщенні кафе зберігається алкогольна продукція, оскільки зберігання алкогольної продукції не заборонено законом і не утворює склад будь-якого адміністративного правопорушення. Після закінчення поточного ремонту та отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями буде відновлена діяльність кафе. Крім того, адвокат зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення оперуповноваженим ДФС у Донецькій області ОСОБА_2 у графі «проведено особистий огляд та огляд речей, передбачений ст. 264 КУпАП, у особи» зазначено, що «особистий огляд не проводився у гр-на ОСОБА_1 ». При цьому в графі «які згідно зі ст. 265 КУпАП виявлені та вилучені для тимчасового зберігання» зазначено «алкогольні напої та будуть зберігатися м. Бахмут, вул. Василя Першина б. 8». Згідно положень КУпАП щодо проведення огляду та вилучення речей, вбачається, що вилучення речей можливо при проведенні посадовою особою особистого огляду або огляду речей. Разом з тим, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення протокол огляду речей відсутній, в протоколі про адміністративне правопорушення відмітки про проведення огляду речей не зазначено. Крім того, ОСОБА_1 нікому алкогольні вироби не продавав, діяльності з продажу алкогольних напоїв без отримання ліцензії не здійснював. Вилучена під час огляду алкогольна продукція не є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення. Проведене оперуповноваженим ДФС у Донецькій області Коропець С.М. вилучення алкогольної продукції, яка належить ОСОБА_1 та зберігалась за адресою м. Світлодарськ, б. 16а, не відповідає вимогам ст. 265 КУпАП, та є незаконною.

Представник Управління оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції Головного управління ДФС у Донецькій області до суду не з`явився, про час та місце розгляду адміністративного матеріалу був повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд, проаналізував докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності, достатності, зазначає наступне.

Згідно зі статтею 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачена відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди). Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. При цьому, господарська діяльність це будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Частиною 2 статті 3 Господарського кодексу України визначено, що господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Згідно зі статтею 42 Господарського кодексу України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про підприємницьку діяльність», підприємництво це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб`єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.

Статтею 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів» передбачено, що роздрібною торгівлею є діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків.

Підприємницькою може вважатись лише діяльність з виробництва продукції, виконання робіт, надання послуг і зайняття торгівлею з метою одержання прибутку. У разі відсутності такої мети немає правових підстав вважати діяльність господарюючого суб`єкта підприємницькою (п.3 листа Вищого арбітражного суду України «Про деякі питання практики застосування окремих норм чинного законодавства при вирішенні спорів» № 01-8/453 від 26.06.1995 p.). Однією з обов`язкових ознак підприємницької діяльності, як виду господарської діяльності, є систематичність її здійснення. Систематичною вважається діяльність у разі, коли вона здійснюється неодноразово, більше ніж три рази протягом певного періоду часу.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності зазначено: «Під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик».

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Диспозиція ч.1 ст. 164 КУпАП передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Між тим, адміністративний матеріал не містить жодного доказу правопорушення інкримінованого ОСОБА_1 , ані документів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 є підприємцем, що у кафе «Уют» здійснюється будь яка господарська діяльність, та хто саме цю діяльність здійснює, кому належить алкогольна продукція, вилучена при складанні протоколу, та чи здійснювався продаж такої продукції, кому, коли та скільки разів і т.і.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» ЄСПЛ підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно з приписами ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому усі викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Наведені факти свідчать про неналежність доказів у справі, які не тільки не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема стосовно обставин вчинення особою діяння, що ставиться їй у провину, але і оформлені у такий спосіб, який викликає сумніви щодо об`єктивності і повноти дій уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, які могли нести формальний характер з метою притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини, суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності,

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, а тому суд вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 252, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст. 164 КУпАП - закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Повернути ОСОБА_1 вилучену 03.03.2021 року алкогольну продукцію у кількості 143 пляшки, які було поміщено у десять коробок, обклеєно клейкою стрічкою, опечатано бирками з підписом ОСОБА_3 (номер справи 0086), які зберігаються за адресою: АДРЕСА_3 .

На постанову може бути подано апеляцію до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя О.О.Худіна