Справа № 127/1536/21
Провадження № 33/801/201/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковальчук Л. В.
Доповідач: Панасюк О. С.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Панасюка О. С., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Герасимчука С. П. на постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12 лютого 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн 00 к. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за те, що 04 січня 2021 року о 17 год 00 хв в м. Вінниці по вул. Гонти, 17 він керував автомобілем марки «Reno Traffik», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився в присутності двох свідків за допомогою спеціальних технічних засобів (прилад «Драгер»), проба позитивна 1,67 проміле.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Герасимчук С. П. подав апеляційну скаргу на цю постанову, у якій, посилаючись на неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, недоведеність обставин, які суддя вважав встановленими, просив скасувати постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12 лютого 2021 року, а провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що всупереч приписам статей 7, 268, 271, 277-2 КУпАП суддя суду першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 та його захисника Герасимчука С. П., не зважаючи на клопотання адвоката Герасимчука С. П. про відкладення розгляду справи та витребовування доказів у справі. ОСОБА_1 не здійснював керування автомобілем. Коли він перебував поруч із припаркованим автомобілем поліцейські підійшли до нього і не зважаючи на пояснення про те, що керування автомобілем здійснюватиме ОСОБА_2 , в грубій формі наказали пройти тест за допомогою приладу «Драгер». Крім того, всупереч вимогам статті 35 Закону України «Про національну поліцію» працівники поліції взагалі не пояснювали причину зупинки, оскільки як такої зупинки здійснено не було. Вказував, що рапорт поліцейського не є доказом керування автомобілем ОСОБА_1 оскілки поліцейський є зацікавленою особою. Пояснення свідків написані на бланках та складені самими працівниками поліції і не містять доказів здійснення керування автомобілем ОСОБА_3 , оскільки вони були залучені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Щодо зловживання процесуальними правами вказував, що 04 лютого 2021 року між ним та ОСОБА_3 укладено договір на надання правової допомоги. 05 лютого 2021 року ОСОБА_4 звернуся до суду з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи. Це клопотання зареєстроване судом 08 лютого 2021 року, відмітки про день отримання суддею цього клопотання немає. 12 лютого 2021 року перед початком розгляду справи, звернувшись до суду для ознайомлення з матеріалами справи від помічниці судді Трохимчук Л. С. довідався, що такого клопотання у неї немає. Секретар судового засідання судді ОСОБА_5 повідомила про те, що клопотання випадково було долучено до матеріалів кримінального провадження. Після ознайомлення з матеріалами справи адвокат Герасимчук С. П. повідомив судді про необхідність відкладення розгляду справи та заявив клопотання про витребовування доказів у справі. Також повідомив, що ОСОБА_1 хворіє, докази перебування на лікуванні надасть в наступному судовому засіданні. Однак суддя ці клопотання проігнорувала, визнала неявку ОСОБА_1 в судове засідання зловживання процесуальними правами.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною першою статті 272 КУпАП встановлено, що як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

За загальним правилом не можуть братись до уваги докази, одержані із порушенням порядку, встановленого для їх отримання.

Отже, допустимими доказами в розумінні цих норм є пояснення свідків, викликаних та допитаних органом (посадовою особою), уповноваженим на розгляд справи, зокрема судом.

Відповідно до частини третьої статті 35 Закону України «Про національну Поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Цьому обов`язку кориспондується встановлене статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» право водія знати про причини зупинки.

Відповідно до частин 1 3 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Відповідно до вимог пункту 2.5. Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проходження такого огляду регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (надалі Інструкція).

Пунктами 6, 7 Розділу І Інструкції визначено, що огляд на стан сп`яніння проводиться зокрема, поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Отже, вимогу працівника поліції про проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу можна вважати законною за сукупності таких умов:

- здійснення особою керування транспортним засобом, тобто забезпечення шляхом впливу на органи і системи управління транспортним засобом його руху;

- зупинки транспортного засобу у встановленому статтею 35 Закону України «Про національну поліцію» порядку і підставах, що, зокрема підстава зупинки у виді порушення ПДР України, має бути у встановленому порядку задокументовано;

- наявність у водія ознак сп`яніння, що визначені пунктами 3, 4 Інструкції.

Пунктом 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису встановлено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Проте, відеозапис з нагрудної камери поліцейського до матеріалів справи долучено не було.

Тобто, жодних доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 (умисного виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу) у справі немає.

ОСОБА_1 послідовно заперечував факт керування транспортним засобом, в суді першої інстанції захисник ОСОБА_1 адвокат Герасимчук С. П. заявляв клопотання про витребування відеозапису з нагрудної камери поліцейського та допит свідків. Однак суд першої інстанції, не дивлячись на позицію захисника ОСОБА_1 адвоката Герасимчука С. П. розглянув справу за його відсутністю, визнавши неявку ОСОБА_1 зловживанням процесуальними правами.

Натомість, як видно з матеріалів справи, захисник ОСОБА_1 адвокат Герасимчук С. П. був присутній у суді і, як зазначив суд у своїй постанові, просив надати час для підготовки до судового засідання.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд зазначив у постанові, що договір на надання правової допомоги між ОСОБА_1 та адвокатом Герасимчуком С. П. укладено 04 лютого 2021 року, а тому у захисника було достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи та підготовки до судового засідання.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна з огляду на таке.

Зловживанням процесуальними правами це форма умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних з наслідками, до яких вони можуть призвести; використанні наданих прав всупереч їхньому призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження; перешкоджанні діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ; необґрунтованому перевантаженні роботи суду.

Як видно з матеріалів справи 04 лютого 2021 року між ОСОБА_1 та адвокатом Герасимчуком С. П. укладено договір на надання правової допомоги (а. с. 13). 05 лютого 2021 року ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи, яке зареєстроване в суді 08 лютого 2021 року (а. с. 12). Ознайомився ОСОБА_4 з матеріалами справи 12 лютого 2021 року. Даних про те, що йому була забезпечена можливість такого ознайомлення раніше не має (у справі немає дати передачі клопотання судді і не містить дати і її резолюція на клопотанні). Таким чином, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про зловживання ОСОБА_1 та його захисником адвокатом Герасимчуком С. П. процесуальними правами.

Разом з тим, із змісту клопотання адвоката Герасимчука С. П. (а. с. 12) видно, що воно обумовлене необхідністю витребовування доказів у справі, зокрема відеозапису з нагрудної камери поліцейського та допит свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7 . Проте це клопотання залишалось судом нерозглянутим.

Натомість, як на докази винуватості ОСОБА_1 суд першої інстанції послався на рапорт поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону УПП у Вінницької області ДПП капрала поліції Гладкого О. від 04 січня 2021 року та письмові пояснення свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7 .

Проте, в розумінні статті 251 КУпАП, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення (такий висновок міститься у постанові Верховного суду від 20 травня 2020 року у справі 524/5741/16).

З пояснень свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7 не можна встановити чи бачили вони момент зупинки транспортного засобу, а відтак підтвердити факт керування ОСОБА_1 автомобілем. Більше того, як видно з цих пояснень вони виконані одним і тим самим почерком на нерозділеному аркуші бланку і містять ідентичний текст із зазначенням одного і того ж часу їх написання.

Отже, очевидно, що пояснення відбирав шляхом замовлення заздалегідь заготовлених бланків працівник поліції, але відмітки про це у поясненнях немає.

Таким чином, вказані пояснення не є належними доказами саме факту здійснення ОСОБА_1 керування транспортним засобом. В судовому засіданні свідки не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих свідчень, а тому їх показання не можуть бути визнані допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення (до такого ж висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 27 червня 2019 року у справі № 560/751/17).

Тобто, всупереч приписам статті 280 КУпАП суд взагалі не став перевіряти доводів захисника ОСОБА_1 адвоката Герасимчука С. П. про те, що ОСОБА_1 не здійснював керування автомобілем.

Згідно з частиною першою статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, то постанову судді місцевого суду необхідно скасувати, а провадження у справі закрити.

На підставі наведеного, керуючись статтею 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Герасимчука С. П. задовільнити.

Постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12 лютого 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати, провадження у справі закрити.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. С. Панасюк