Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
04.10.2021 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Марина В. Г., в інтересах ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 лютого 2020 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.
Згідно з постановою, 27.11.2019, о 20 год 00 хв, ОСОБА_1 , будучи водієм транспортного засобу, на автодорозі М-06 Київ-Чоп, 828 км., вживав алкоголь пиво, після дорожньо - транспортної пригоди за його участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
В апеляційній скарзі адвокат Марина В. Г. клопоче про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, позаяк під час розгляду справи місцевим судом ОСОБА_1 був відсутній, про судове засідання не був повідомлений, копію постанови отримав 28.02.2020. Апелянт вважає, що постанова судді є незаконною, необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню. Вказує, що за результатами огляду на стан сп`яніння прилад Драгер показав 2,71 % проміле, однак ОСОБА_1 не погодився із цим висновком, та відповідно, відмовився підписувати складений акт огляду. Також зазначає, що поліцейська, всупереч вимогам закону, не видала направлення встановленої форми на огляд у медичному закладі, більш того, після проведеного огляду, попри те, що ОСОБА_1 не погодився з його результатами, відразу ж склала стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 130 КУпАП. Стверджує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази та підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Просить постанову скасувати, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 та його представника, - адвоката Марини В. Г., які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги, при цьому відомостей про поважність причин їхньої неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від них не надходило. Неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника, відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 та його представника, - адвоката Марини В. Г., береться до уваги те, що розгляд справи неодноразово 17.04., 20.08., 25.12.2020, 13.01. та 12.03.2021, відкладався за клопотаннями адвоката Марина В.Г., що ОСОБА_1 жодного разу не з`являвся на розгляд справи апеляційним судом.
Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Вищевказані вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.
Отже, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд вважає, що строк на оскарження постанови місцевого суду підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Так, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення апеляційний суд задовольняє, позаяк з матеріалів справи убачається, що судовий розгляд відбувся без участі ОСОБА_1 , однак відомостей про направлення останньому копії оскаржуваної постанови немає, при цьому на форзаці останньої сторінки містяться дані про ознайомлення адвоката Марини В. Г. з судовим рішенням 03.03.2020. З огляду на наведене, апеляційний суд доходить висновку, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, оскільки такий пропущений через поважні причини.
Водночас, апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.
Відповідно до пункту 2.10 «є» Правил дорожнього руху України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується беззаперечними доказами, яким суд дав належну та об`єктивну оцінку.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №332273, 27.11.2019, о 20 год 00 хв, ОСОБА_1 , будучи водієм транспортного засобу, на автодорозі М-06 Київ-Чоп, 828 км., вживав алкоголь пиво, після дорожньо - транспортної пригоди за його участю, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10 «є» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП. При цьому, зміст протоколу підтверджує, що ОСОБА_2 відмовився від надання будь-яких пояснень з приводу вказаної події. Відповідно до змісту протоколу, у водія ОСОБА_1 тимчасово вилучені документи - посвідчення водія серії НОМЕР_1 . Своїми підписами у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підтвердив, що відомості щодо нього внесені правильно, зі змістом протоколу ознайомлений, копію його отримав (а. с. 1).
Як убачається з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд водія ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці.
Даними тестування на алкоголь з використанням технічного засобу «Драгер» від 27.11.2019 підтверджується, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду - 2,71 % проміле.
Факт проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння засвідчили свідки події, громадяни ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , котрі своїми підписами у протоколі про адміністративне правопорушення та поясненнями підтвердили, що в їхній присутності водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, результат огляду 2, 71 % проміле (а. с. 4, 5).
З рапорту сержанта поліції Тимчика Н. І. убачається, що на місці ДТП було встановлено, що водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Iveco Stralis», здійснюючи виїзд з території АЗС «ОККО» не врахував дорожньої обстановки та здійснив наїзд на транспортний засіб марки «Scania 440», в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. При спілкуванні з водіями було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Поліцейські запропонували водіям пройти відповідний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків, на що останні погодились.
Відеозаписом з бодікамер працівників поліції зафіксовано, що у присутності двох свідків ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події. Також, з відеозапису убачається, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції визнав факт вживання алкогольних напоїв після вчинення ДТП (а. с. 12).
Вищенаведені докази, які є належними та допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки сумнівів у їх достовірності чи порушень під час їх підготовки та збирання у ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2. 10 «є» Правил дорожнього руху України та його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено даних, які би давали підстави вважати, що поліцейська ОСОБА_5 була упереджена під час пропозиції та безпосереднього проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а відтак при складанні протоколу за ознаками передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП адміністративного; що у неї були підстави для фальсифікації цих документів чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не посилалася сторона захисту під час розгляду апеляційної скарги.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які би свідчили про зацікавленість працівниці поліції Тимчик Н. І. у результатах розгляду справи, - у підтвердження цього немає жодних доказів не лише у матеріалах справи, такі не додано до апеляційної скарги і на такі не посилалася сторона захисту в апеляційній скарзі.
Апеляційний суд вважає, що підстави не довіряти або мати сумніви щодо правдивості та об`єктивності показів свідків - громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - відсутні, оскільки свідки своїми підписами підтвердили, що ознайомлені зі своїми обов`язками та правами, визначеними ст. 63 Конституції України, їх покази є послідовними та логічними і не спростовуються іншими доказами у справі.
Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейськими не дотримані відповідні вимоги щодо порядку та процедури направлення водія на огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, а саме: водію ОСОБА_1 не було видано направлення відповідної форми на проходження огляду у медичному закладі після його незгоди з результатами огляду, проведеного на місці події, - апеляційний суд вважає такими, що жодним чином не впливають на висновки місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 130 КУпАП. При оцінці цих доводів апеляційний суд зазначає, що матеріали справи не містять будь-яких даних у підтвердження цих доводів.
У контексті вищевказаного, апеляційний суд звертає увагу на те, що підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, у тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція). При цьому, законом передбачено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. Як убачається з матеріалів справи, ці вимоги працівниками патрульної поліції були дотримані, жодних порушень судом не встановлено.
Більш того, матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення підтверджено, що ОСОБА_1 своїми підписами засвідчив, що до змісту протоколу він жодних заперечень та зауважень не має. При цьому, апеляційний суд бере до уваги пояснення свідків, а також відеозапис з бодікамер поліцейських, на якому чітко зафіксований момент проходження водієм ОСОБА_1 огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер» у присутності двох свідків, результат якого склав 2, 71 % проміле. З відеозапису убачається, що під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 заявив, що вживав алкогольні напої одразу після вчинення ДТП, що свідчить про порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.10 «є» ПДР.
При цьому, твердження апелянта про те, що належних та допустимих доказів, які свідчать про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП у матеріалах справи немає, - апеляційний суд відхиляє, позаяк вважає, що ці доводи не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, які свідчать про те, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10 «є» ПДР, цей факт підтверджується сукупністю вищенаведених доказів, які є належними, достатніми та допустимими.
На інші доводи, які могли б слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом п. 2.10 «є» Правил дорожнього руху України і, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подану стороною захисту апеляційну скаргу, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, слід залишити без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_2 та його представник адвокат Марина В. Г., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Поновити адвокату Марині В.Г., строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Марина В.Г., в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан