ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/350/21

Номер провадження 3/495/255/2021

04 березня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Волкова Ю.Ф., із участю секретаря судового засідання Ткаченко О.М.,

розглянувши матеріали, що надійшли від Відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; громадянин України, пенсіонер, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - Кодекс),

встановила:

24 січня 2021 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від Відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №2надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За результатами розгляду матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 встановлено наступне.

Інспектор СРПП №4 Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області склав протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №502841 від 04 січня 2021 року відносно ОСОБА_1 за статтею 124 Кодексу (арк. спр. 3).

Відповідно до вказаного протоколу 04 січня 2021 року о 09:00 год. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом (далі - ТЗ) ВАЗ2107 д/з НОМЕР_1 по а/д Н33 5км+800м «Одеса-Овідіополь» (Одеська область, Овідіопольський район), перед початком руху на перехресті з круговим рухом не впевнився в безпечності, не поступився дорогою автомобілю Seat Ibiza д/з НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі та скоїв зіткнення з ним, чим порушив пункт 10.1 Правил дорожнього руху України. У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

У судових засіданнях 04 лютого, 17 лютого 2021 року ОСОБА_1 пояснив, що рухався із с. Прилиманне у бік міста Одеса. Перед виїздом на перехрестя з круговим рухом виконав вимоги знаку 2.1, 4.10 Правил дорожнього руху, пропустив транспортні засоби, що рухались по колу, переконався у без печності руху і виїхав на перехрестя з круговим рухом. Зіткнення відбулось через 26,5 метрів по колу від його початку, а не на перехресті, та з вини водія Seat Ibiza ОСОБА_2 , оскільки саме він, здійснюючи маневр із зміни смуги руху, не переконався у безпечності такого маневру, не дотримався дистанції між боковими частинами транспортних засобів, допустив зіткнення із його автомобілем. Звернув увагу, що зіткнення відбулось саме у бокові частини ТЗ, а не у задню і передню частини ТЗ.

Свої пояснення виклав у клопотанні про закриття провадження у справі від 03 лютого 2021 року; також долучив до матеріалів справи фототаблиці із зображеннями механічних пошкоджень ТЗ у результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), місцерозташування ТЗ після зупинки (арк. спр. 11-20).

У судовому засіданні 12 лютого 2021 року потерпілий ОСОБА_2 вказав, що 04 січня 2021 року рухався на ТЗ Seat Ibiza з боку смт Авангард у напрямку пром.ринку «7 кілометр» (місто Одеса). На дорозі із круговим рухом перестроївся у праву смугу для з`їзду у вказаному напрямку. Вииним у ДТП вважає ОСОБА_1 , оскільки останній перед виїздом на перехрестя із круговим рухом не надав дорогу ТЗ, що рухався по головній дорозі. Вказав, що зіткнення відбулось бокове, оскільки він намагався його уникнути та вирулював ліворуч. Просив справу розглядати без його участі. Також надав суду фототаблиці із зображенням механічних пошкоджень ТЗ у результаті ДТП, місцерозташування ТЗ після зупинки (арк. спр. 35, 40-43).

Інспектора СРПП №4 Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ст. лейтенанта поліції Розмаріцу І.М. суд викликав у засідання на 12 лютого, 04 березня 2021 року (арк. спр. 29, 51). Однак інспектор у жодне із судових засідань не з`явився. 12 лютого 2021 року шляхом передачі телефонограми повідомив, що у зв`язку із погодніми умовами не прибуде на слухання справи. Просив справу розглядати за наявними у ній матеріалами.

Окрім того, листом від 18 лютого 2021 року суд витребовував у Відділення поліції №1 Одеського районного управління поліцїї №2 копії відеозаписів із нагрудних відеокамер поліцейських, відео з реєстратора службового автомобіля (арк. спр. 50). Однак, станом на 04 березня 2021 року, відповіді на вказаний запит і витребуваних доказів суд не отримав.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, дослідивши матеріали справи, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу з наступних підстав.

Відповідності до статті 1 Кодексу, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Стаття 9 Кодексу визначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 245 Кодексу завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин по справі.

Згідно вимог статті 251 Кодексу, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту статей 7, 254, 279 Кодексу убачається, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення, як підстава для притягнення особи до відповідальності та один із засобів доказування, у будь-якому разі повинен відповідати вимогам статті 256 Кодексу

Відповідно до статті 256 Кодексу у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвище, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні правопорушення, в тому числі й адміністративного, слід виходити з положень статті 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03), в якому зазначено, що адміністративне правопорушення має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02).

Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.

Стаття 124 Кодексу передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

При цьому, диспозиція статті 124 Кодексу не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на пункт 10.1 Правил дорожнього руху України. Тому, розглядаючи дану справу, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог саме пункту 10.1 Правил дорожнього руху України, про яке зазначено у протоколі працівником поліції.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року (з наступними змінами і доповненнями) та пункту 1.1 Правил дорожнього руху України єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється вищеназваними Правилами.

Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху (пункт 10.1 ПДР).

Як вбачається з матеріалів справи, до протоколу про адміністративне правопорушення додано схему місця ДТП від 04 січня 2021 року (далі - схема), на якій зафіксовано автомобіль ВАЗ2107 д/з НОМЕР_1 , який розташований у правій смузі руху на відстані 26,5 м від початку кругової дороги із помітним поворотом корпуса автомобіля праворуч; ТЗ Seat Ibiza д/з НОМЕР_2 зафіксований також у правій смузі руху попереду першого автомобіля із помітним поворотм корпуса праворуч. Відстань між автомобілями не зафіксована.

Таким чином, ці відомості не дають можливості суду достеменно встановити механізм утворення пошкоджень на транспортних засобах, що могло би свідчити про те, який з транспортних засобів створив аварійну ситуацію.

При цьому, сам по собі факт зіткнення без аналізу інших обставин не може бути достатньою підставою для обвинувачення водія у невиконанні вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху України та є порушенням презумпції невинуватості.

На переконання суду відповідальність водія ОСОБА_1 за те, що перед початком руху по головній дорозі, він не переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху може вважатись підставною та обґрунтованою лише у разі доведеності, що саме він своїми діями порушив Правила дорожнього руху України та створив аварійну ситуацію.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив факт порушення пункту 10.1 ПДР, стверджував, що перед виїздом на кругову дорогу зупинився, пропустив автомобілі, переконався у безпечності свого руху та виїхав на дорогу із круговим рухом.

На підставі схеми ДТП, фото таблиць із місця ДТП, які надади ОСОБА_1 і ОСОБА_2 судом установлено, що зіткнення ТЗ відбулось не на перехресті, а на відстані не менше 20 м від його початку.

Окрім того, зображена на схемі ділянка дороги, на переконаня суду не відповідає реальній обстановці та фактичним обствинам, оскільки зображена ліва смуга руху (із позначкою 7,2) є значно вужчою (у декілька разів), аніж права смуга руху, хоча із наданих фототаблиць убачається, що дві смуги руху на вказаній ділянці дороги не є урази відмінними за своєю шириною.

Також суд звертає увагу, що зафіксоване на фото місцерозташування ТЗ Seat Ibiza д/з НОМЕР_2 (у правій смузі руху) та зображення ТЗ на схемі (із помітним розворотом корпуса праворуч) спростовує доводи ОСОБА_3 щодо його намагань уникнути зіткнення із ТЗ ВАЗ2107 д/з НОМЕР_1 шляхом вирулювання ліворуч.

Обставини у частині отримання ТЗ бокових механічних пошкоджень (праве заднє крило ТЗ Seat Ibiza і ліве переднє крило ТЗ ВАЗ2107) свідчать про те, що під час складання адміністративних матеріалів працівники поліції не оцінили обстановку на предмет того, чи виконав водій ТЗ Seat Ibiza вимоги ПДР при перестроюванні із правої смуги руху у ліву (для здійснення виїзду із кругового руху у напрямку м. Одеса) вимоги ПДР у частині необхідності надати дорогу транспортному засобу, який уже рухвався по лівій смузі, тобто у попутному напрямку по тій смузі, на яку перший мав намір перестроїтися.

При цьому суд, діючи в межах повноважень під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, не дає оцінку діям водія ОСОБА_2 , оскільки наявність або відсутність в діях інших водіїв порушень Правил дорожнього руху України, які могли б спричинити настання дорожньо-транспортної пригоди, не є предметом розгляду у межах даного судового провадження.

Свідків дорожньо-транспортної пригоди, працівники поліції не виявили та не допитали.

Усунути перелічені недоліки та суперечності в судовому засіданні, тим більш зі спливом часу з моменту події, неможливо, що вплинуло і на достеменність встановлення вини водія ОСОБА_1 в порушенні пункту 10.1 Правил дорожнього руху України.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що надані докази, а саме протокол про адміністративне правопорушення та схема, яка містить неузгодженість з поясненнями учасників пригоди і фототаблицями, а також письмові пояснення, які не усувають зазначених вище суперечностей, самі по собі не можуть ані спростувати, ані довести твердження учасників пригоди щодо її дійсних причин.

Отже, докази, які надані суду органом, уповноваженим на складання протоколу про адміністративне правопорушення, не можуть забезпечити такий рівень доказування, який би не залишав жодних розумних сумнівів доведеності вини ОСОБА_1 в порушенні пункту 10.1 Правил дорожнього руху України.

Суд усвідомлює суспільну небезпеку правопорушень, пов`язаних із забезпеченням безпеки дорожнього руху, необхідність невідворотності покарання порушників та створення умов, які би перешкоджали розповсюдженню таких дій.

Проте необхідність дотримання вимог статті 62 Конституції України (неможливість обґрунтовувати обвинувачення припущеннями, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь), вимог статті 6 Конвенції (щодо забезпечення прав обвинувачених) та застосування основних принципів та європейських стандартів щодо рівня доказового забезпечення («поза розумних сумнівів»), дає суду підстави для висновку про недоведеність достатніми та неспростованими доказами факту порушення ОСОБА_1 у конкретній дорожній обстановці вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху України та вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу.

Недоведеність цих обставини свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу підставою для закриття адміністративного провадження.

Керуючись статтями 124, 247, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановила:

Провадження у справі №495/350/21 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, місце проживання: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу, у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.Ф. Волкова