Справа № 166/1004/21 Провадження №33/802/719/21 Головуючий у 1 інстанції:Лях В. І.
Категорія:ч. 1 ст. 172- КУпАП Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2021 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., перевіривши апеляційну скаргу прокурора відділу забезпечення діяльності у сфері запобігання та протидії корупції Волинської обласної прокуратури Артиш Н.В. на постанову судді Ратнівського районного суду Волинської області від 14 вересня 2021 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою ОСОБА_1 на підставі ст. 22 КУпАП звільнено від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оголошено йому усне зауваження.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор подала апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та прийняти нове, яким ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти адміністративне стягнення в межах санкції цієї ж статті.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, доходжу висновку про повернення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Даний перелік суб`єктів, які мають право оскаржувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, є вичерпним.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП.

Згідно із ч. 5 ст. 7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Як убачається із оскаржуваної постанови судді Ратнівського районного суду Волинської області від 14 вересня 2021 року ОСОБА_1 на підставі ст. 22 КУпАП звільнено від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оголошено йому усне зауваження.

Тобто до останнього не застосовано заходи примусового характеру, пов`язаного з обмеженням його особистої свободи, тому, у даному випадку, прокурор не наділений функцією нагляду й відповідно не має повноважень на оскарження судового рішення.

Враховуючи вищенаведене, а також висновок наведений в Ухвалі Конституційного Суду України від 8 грудня 2015 року N 49-у/2015 (справа N 2-43/2015) про відмову у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 250 Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозв`язку з положеннями частини п`ятої статті 7, частини першої статті 287, частини другої статті 294 цього Кодексу про те, що аналіз вказаних положень Кодексу дає підстави для висновку, що має місце неузгодженість положень частини п`ятої статті 7, статті 250, частини першої статті 287 та частини другої статті 294 Кодексу щодо повноважень прокурора оскаржувати постанови суду у справах про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає, що прокурор взагалі та прокурор, який брав участь у розгляді справи у відповідності до положень закону, а саме ч. 2 ст. 294, не наділений правом оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, оскільки, як прямо зазначено в ухвалі Конституційного Суду України, питання, з яким звернувся автор клопотання, може бути вирішене лише у законодавчому порядку. Усунення неузгодженостей у законах не належить до повноважень Конституційного Суду України.

Разом з цим, виходячи з принципу верховенства права, враховуючи існуючу неузгодженість діючого законодавства, суди при розгляді справ повинні керуватися практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Приймаючи до уваги, що апеляційна скарга прокурора, у якій порушується питання про погіршення становища особи, не містить обґрунтування про реалізацію прокурором своїх повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, а також з огляду на те, що прокурор не є суб`єктом, який, відповідно до вимог закону, наділений правом на оскарження постанови судді у справі про адміністративні правопорушення, пов`язаної з корупцією, тому апеляційна скарга не підлягає розгляду і підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. ст. 7, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу прокурора відділу забезпечення діяльності у сфері запобігання та протидії корупції Волинської обласної прокуратури Артиш Н.В.- повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя