ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року місто Одеса

Cуддя Малиновського районного суду м. Одеси Мирончук Н.В., розглянувши матеріали, які надійшли з УПП в Одеській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , посвідчення водія серії НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

10.10.2021 року співробітниками Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП було складено протокол серії ДПР18 № 037898, про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно до складеного протоколу про адміністративне правопорушення, 10.10.2021 року в м. Одесі, по вул. Мельницька, буд. 32В, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Corolla, р. н. НОМЕР_3 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло.

Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підтвердження вини водія матеріали справи містять: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 037898 (а. с. 2), відеозаписи з місця події (а. с. 3).

В судові засідання призначені на 01.12.2021 року, 16.12.2021 року ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило.

Неявка особи, відносно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, яка належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, не є перешкодою для розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення, від 03.04.2008р., у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

За вказаних обставин, з метою дотримання граничних та розумних строків розгляду справи, а також враховуючи те, що ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, вважаю можливим розгляд справи здійснювати у його відсутність, на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Під час розгляду справи, суддею було вивчено наданий до суду DVD-носій, на якому містяться відеозаписи з місця події, а саме: тека з найменуванням «1025», в якій міститься відеозапис 01025@303910; тека з найменуванням «1575», в якій містяться відеозаписи 011575@535410, 011575@ НОМЕР_4 ; тека з найменуванням «1929», в якій містяться відеозаписи 01929@560110, 01929@010110, 01929@060110, 01929@110110, 01929@160110, 01929@260110, 01929@260110, 01929@310110.

Так, при дослідженні відеозапису під назвою 01025@303910 вбачається факт розмови співробітника поліції та ОСОБА_1 біля припаркованого автомобіля.

Співробітник поліції запідозрив перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, та запропонував останньому перевірити його зіниці на факт реагування ними на світло, на що останній погодився, та після такої перевірки співробітник поліції запідозрив перебування водія у стані наркотичного сп`яніння.

В подальшому співробітник поліції запитав ОСОБА_1 чи вживає він наркотичні чи будь-які інші речовини, які сповільнюють реакцію, на що водій заперечив та вказав, що не вживає.

Далі, співробітник поліції запропонував пройти ОСОБА_1 огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі. ОСОБА_1 на дану пропозицію погодився, зауваживши, що знаходиться на обліку та вживає певні терапевтичні ліки, які не заборонені для водіїв транспортних засобів.

Також, на вказаному відеозаписі зафіксовано, як ОСОБА_1 просить особу жіночої статті викликати друзів для того, щоб ті забрали автомобіль, так як «він зараз буде їхати на Воробйова».

На цьому відеозапис завершується.

Отже, досліджуваний відеозапис не містить факту зупинки транспортного засобу, за кермом якого б перебував ОСОБА_1 , а лише містить спілкування співробітників поліції з ним біля припаркованого транспортного засобу.

Крім того, зі змісту відеозапису вбачається наступний діалог ОСОБА_1 зі співробітником поліції, який перевіряв зіниці на предмет реагування на світло:

-(П) Шо за терапия Олег?

-(О) Антиретровирусная…

Ну можешь чуть-чуть отойти? - (П) Да. (відходять від інших осіб)

-(О) Терапия от ВИЧа.

-(П) Ну ты знаешь, что там есть некоторые препарати, которые нельзя употреблять?

-(О) Не, у мене не эти, я читал. Я пью одну таблетку в день.

-(П) В тебе глаза вобще не реагируют на свет!

-(О) Ну…

-(П) Вобще не реагируют, видно по тобі. Тобі нада ця формальность, шоб ми їхали?

-(О) Не, сколько?

-(П) Цей вопрос так не рішається. Єдінственний вопрос, це я тобі предлагаю їхати, а ти відказуєшся, і я оформляю шо ти відказався, ти находиш водітєля, він сідає і ви уєзжаєте. Це самий бистріший спосіб рішенія цієї проблеми. По другому бистріше не буває.

-(О) Все я звоню щас приедет заберет машину.

-(П) Хорошо, тоді зараз ми вертаємся до поліцейських, я офіціально тебе питаю, чи ти хочеш просвідувати. Ти говориш... як считаешь нужним.

-(О) И я відмовляюсь?

-(П) Відмовляюся.

-(О) А почему я відмовляюсь?

-(П) Ну просто ти так захотів.

-(О) Имею право?

-(П) Ну да.

Після зазначеної розмови, ОСОБА_1 та співробітник поліції повернулися до інших присутніх та останній запитав ОСОБА_1 чи бажає той пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на що той відмовився.

Згідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зі змісту досліджуваних відеозаписів вбачається, що, до зазначеного вище діалогу співробітника поліції та ОСОБА_1 , мала місце вимога поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Проте, дії ОСОБА_1 в даному випадку не можуть свідчити про його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а навпаки він погодився на такий огляд вказавши «Ну если надо так надо».

Зі змісту досліджуваних відеозаписів, фактично вбачається як патрульний поліцейський повідомив, що згідно Правил дорожнього руху, а також п. 2.5. ПДР України, ОСОБА_1 має право відмовитися від проведення огляду.

Разом з тим, зі змісту зазначеного пункту Правил дорожнього руху України вбачається, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Отже, законодавством не тільки не передбачено права водія відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, а й встановлено обов`язок водія пройти такий огляд на вимогу працівника поліції.

Після діалогу зі співробітником поліції, ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння.

Проте, як вбачається з наведеного вище, така відмова не була вільним волевиявленням ОСОБА_1 ..

Крім того, відповідно до абз. 4 п. 2 Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС № 1395, від 07.11.2015 року, Оформлення протоколів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, під час складання протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Однак, в порушення вказаної норми законодавства, враховуючи вже зазначені вище суддею обставини, доказів того, що співробітниками поліції було роз`яснено права та обов`язки особі, щодо якої складався протокол про адміністративні правопорушення матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Інших доказів зупинки співробітниками поліції ОСОБА_1 та, що він керував транспортним засобом, до суду не було надано.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною - 17.07.1997, дата набрання чинності для України - 11.09.1997) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є, зокрема, охорона прав і свобод громадян.

Згідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За приписами ч. 2 та ч. 3 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Системний аналіз ст. 247 КУпАП дозволяє зробити висновок, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Враховуючи вищенаведене, аналізуючи вищевказані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що доказів наявності події правопорушення до суду не надано.

Таким чином, виходячи з системного аналізу наведених норм права, проаналізувавши надані до суду докази в їх сукупності та, надавши їм оцінку, суддя не вбачає допустимих доказів вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 247, ч.1 ст. 130, ст. ст. 1, 7, 221, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , посвідчення водія серії НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Н.В. Мирончук