Справа №: 398/2778/21
провадження №: 3/398/1000/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

"24" вересня 2021 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Орловського В.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №190300 від 28 травня 2021 року ОСОБА_1 27 травня 2021 року о 23 год. 04 хв. на а/д М-04 Знам`янка-Луганськ-Ізварине, 39 км. + 500 м., керував автомобілем Volkswagen, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у лікарні, висновок №272 від 28.05.2021 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 та його представник Ісмайлова А.В. не з`явилися. Представник подала заяву про розгляд справи у їх відсутність. Також від представника надійшли письмові пояснення, у який вона зазначила, що працівниками поліції було грубо порушено порядок зупинення транспортного засобу, працівники поліції не пояснюючи підставу зупинки, застосовуючи грубу силу затягли ОСОБА_1 у патрульний автомобіль та відвезли до лікарні для проходження огляду на визначення стану сп`яніння. З відеозапису, який доданий до протоколу неможливо встановити чи дійсно ОСОБА_1 керував зупиненим автомобілем. Відеозапис часто переривається, крім того, на відеозаписі зафіксовано, що за кермом автомобіля сидів товариш ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Однак працівники поліції повідомили, що будуть спілкуватися саме з власником автомобіля. Будь-яких пояснень у ОСОБА_2 поліцейські не відбирали. Крім того, письмові пояснення свідків додані до протоколу написані самим інспектором та свідками подій вони не були, а лише поставили свої підписи, що не може слугувати доказом у справі.

Інші учасники будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, причина неявки суду невідома.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Отже, суд розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, не може змінювати формулювання суті правопорушення, що викладене у протоколі, та не може з власної ініціативи відшукувати докази вини.

Під час дослідження відеозапису доданого до протоколу про адміністративне правопорушення, судом встановлено, що запис є фрагментарним. На ньому зафіксовано зупинку транспортного засобу, але не зафіксовано, хто саме перебував за кермом автомобіля, лише видно, що у автомобілі перебувало дві особи. Під час складання протоколу ОСОБА_1 дав пояснення, згідно яких автомобілем керував його товариш ОСОБА_2 , який не перебував у стані алкогольного сп`яніння, однак його забрали так як він являється власником автомобіля, він сидів на пасажирському сидінні. Додані до протоколу докази не спростовують показання ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом. Зокрема, письмові пояснення свідків не містять даних про те, хто саме керував транспортним засобом, адже свідки були залучені лише для проведення огляду на стан сп`яніння і не бачили хто саме керував транспортним засобом. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння ві. 28.05.2021 також не доводить факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом.

Недоведеність факту керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння або відмову від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння виключає кваліфікацію дій особи, як правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вина ОСОБА_1 є недоведеною.

Враховуючи викладене суд вважає, що провадження у справі слід закрити за п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247 , ч.1 п.3 ст.284 , ст. 294 КпАП України, суд

постановив:

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити за п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя В.В. Орловський