КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2021 року м. Київ

Унікальний номер справи № 753/20324/20

Суддя в суді першої інстанції: Скуба А.В.

Провадження № 33/824/1488/2021

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Левенця Б.Б., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 11 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Дарницького районного суду міста Києва від 11 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та накладено на неї стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 000 н.м.д.г., що становить 17 000 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок (а.с. 15-16).

Не погодившись з вказаною постановою, 15 лютого 2021 року ОСОБА_1 направила до суду апеляційну скаргу, в якій просила поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову Дарницького районного суду міста Києва від 11 грудня 2020 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с. 19-25).

В обґрунтування поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження зазначала, що жодного листа чи повідомлення про виклик до суду у судове засідання на 11 грудня 2020 року не отримувала. Про наявність даної справи та про оскаржувану постанову їй стало відомо 12 лютого 2021 року, виявивши у своїй поштовій скриньці розкритий конверт, у якому містилася постанова. Вказаний конверт спочатку знайшли її сусіди у своїй поштовій скриньці та повернули до відділення поштового зв`язку, після чого конверт був повернутий у її скриньку. У тексті самої постанови та на конверті було виявлено виправлення номеру її квартири, які здійснені невідомою особою, а також не вірно вказаний поштовий індекс. Вважає, що у зв`язку з помилками у зазначенні її поштової адреси судом при поштових відправленнях, вона не отримувала виклики до суду, не мала можливості на правовий захист під час розгляду справи та отримала постанову лише 12 лютого 2021 року.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме що 24 листопада 2020 року об 11 год. 44 хв. вона забезпечувала роботу хостелу за адресою: АДРЕСА_1 (проте даний номер вручну було виправлено на квартиру НОМЕР_1 ), чим порушила вимоги пп. 2 п. 14 постанови КМУ № 641 від 22 січня 2020 року, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, не відповідають дійсності, оскільки у цей день вона знаходилася у м. Біла Церква. Вказувала, що не визнає свою провину, бо не могла порушити пп. 2 п. 14 постанови КМУ № 641 від 22 січня 2020 року, оскільки постанови під таким номером КМУ 22 січня 2020 року не виносив. Заперечувала підписання протоколу, зазначивши, що дійсно орендує кімнату у квартирі АДРЕСА_3 , проте, будь-яка інформація щодо діяльності хостелу за цією адресою їй невідома. Звертала увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам КУпАП, оскільки в ньому не зазначено норму закону, яку було порушено, та чи є порушенням даної норми порушення правил щодо карантину людей чи санітарно-гігієнічних чи санітарно-протиепідемічних правил і норм, у зв`язку з чим суть адміністративного правопорушення не розкрита та не узгоджується зі ст. 44-3 КУпАП. Крім того, до матеріалів справи не долучено доказів, що за вказаною у постанові адресою дійсно знаходиться хостел, що вона там працює або яким чином забезпечує його роботу.

В апеляційному суді представник ОСОБА_1 - адвокат Котов С.В. підтримав скаргу і просив її задовольнити. Факт належного сповіщення ОСОБА_1 про розгляд справи апеляційним судом її представник - адвокат Котов С.В. в суді не заперечував (а.с. 29).

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі "Мусієнко проти України", № 26976/06).

З огляду на положення ст. 294 КУпАП суд визнав повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Котова С.В., який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з положеннями ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

В оскаржуваній постанові суду першої інстанції вказано, що ОСОБА_1 належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи в суді. Проте в матеріалах справи відсутні докази про належне повідомлення ОСОБА_1 про день та час розгляду справи, а в судовому зсіданні при прийнятті постанови Дарницького районного суду міста Києва від 11 грудня 2020 року ОСОБА_1 не була присутня.

Відповідно до ст. 285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та довідкою з Єдиного державного демографічного реєстру місцем проживання ОСОБА_1 є адреса: АДРЕСА_4 (а.с. 1, 5), а тому суд першої інстанції повинен був надіслати копію постанови саме за цією адресою.

Натомість з матеріалів справи вбачається, що копія постанови суду першої інстанції була надіслана за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_1 , яка в подальшому була виправлена на адресу: АДРЕСА_3 (а.с. 14, 17, 23).

Тому, доводи ОСОБА_1 про отримання копії постанови простою кореспонденцією 12 лютого 2021 року, як про це зазначено в апеляційній скарзі підтверджуються наявними у справі доказами, зокрема, конвертом, в якому було надіслано копію постанови (а.с. 21-23).

У свою чергу, апеляційна скарга направлена поштою 15 лютого 2021 року разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови (а.с. 19-25).

З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що ОСОБА_1 пропустила строк на апеляційне оскарження постанови судді з поважних причин, а тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції вищевказаних вимог закону недотримався та дійшов необґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції при винесенні постанови посилався на протокол про адміністративне правопорушення, рапорт, письмові пояснення, фотокопії (а.с. 1-4, 7-11).

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення 24 листопада 2020 року об 11 год. 44 хв. ОСОБА_1 забезпечувала роботу хостелу за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушила вимоги пп. 2 п. 14 постанови КМУ № 641 від 22 січня 2020 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП (а.с. 1).

З протоколу про адміністративне правопорушення від 24 листопада 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 від пояснень та підпису протоколу відмовилася у присутності двох понятих.

У письмових поясненнях свідок ОСОБА_2 зазначив, що проживає в хостелі за адресою: АДРЕСА_1 , оплачує 80 грн. за добу громадянці ОСОБА_1 та 24 листопада 2020 року перебував у хостелі з іншими людьми (а.с. 3).

У письмових поясненнях свідок ОСОБА_3 пояснив, що проживає в хостелі за адресою: АДРЕСА_1 , оплачує 80 грн. за добу адміністратору ОСОБА_1 , яка відповідає за порядок, заселення мешканців. 24 листопада 2020 року близько 11 год. 44 хв. хостел працював (а.с. 4).

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Тобто до початку розгляду питання про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення суд перевіряє протокол про адміністративне правопорушення на предмет правильності його складання.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до п. 5 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС від 06.11.2015 № 1376 (далі - Інструкція № 1376) протокол про адміністративне правопорушення (додаток 1) складається на спеціальному бланку, що виготовлений друкарським способом згідно з технічним описом бланка протоколу про адміністративне правопорушення (додаток 2), на якому проставлено відповідні серію та номер.

Згідно з формою протоколу про адміністративне правопорушення, який є додатком 1 до Інструкції, протокол про адміністративне правопорушення містить графу «вчинив(ла) правопорушення, передбачене частиною _____ статті ____ КУпАП».

З цього вбачається, що якщо відповідна стаття КУпАП містить декілька частин, то особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення має зазначити у протоколі відповідну частину статті.

У складеному щодо ОСОБА_1 протоколі вказано, що їй ставиться у вину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП. Вказана стаття містить декілька частин.

Частиною 1 ст. 44-3 КУпАП, яка є бланкетною нормою, передбачено, що порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 2 ст. 44-3 КУпАП перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Натомість у порушення наведених вище норм у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі не вказано частину ст. 44-3 КУпАП, порушення якої ставиться їй в провину.

Відповідно до положень п. 9 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС від 06.11.2015 № 1376 (далі - Інструкція № 1376), при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

У складеному щодо ОСОБА_1 протоколі від 24 листопада 2020 року помилково зазначено, що ОСОБА_1 порушено пп. 2 п. 14 постанови КМУ № 641 від 22 січня 2020 року, оскільки такої постанови КМ України не існує.

Підпункт 2 пункту 14 постанови КМ України від 22 липня 2020 року № 641, в редакції чинній до 13 листопада 2020 року, встановлював, що на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено "помаранчевий" рівень епідемічної небезпеки, додатково до протиепідемічних обмежень, передбачених для "зеленого" та "жовтого" рівня епідемічної небезпеки, забороняється діяльність закладів, що надають послуги з розміщення, крім готелів.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2020 року № 1100, яка 13 листопада 2020 року набрала законної сили і станом на час складення протоколу відносно ОСОБА_1 24 листопада 2020 року була чинною, підпункт 2 пункту 14 Постанови КМ України від 22 липня 2020 року № 641 був виключений.

Тобто у протоколі неналежним чином викладено суть адміністративного правопорушення.

При цьому у справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Особи, які уповноважені складати протоколи про адміністративне правопорушення, повинні правильно та чітко вказувати суть адміністративного правопорушення, а суд, що розглядає справу, не має повноважень уточнювати чи редагувати фабулу правопорушення, викладену такими особами.

Враховуючи, що у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі неналежним чином викладено суть адміністративного правопорушення та не зазначено відповідну частину статті ст. 44-3 КУпАП, з огляду на відсутність у суду права уточнювати суть адміністративного правопорушення, з зазначеного протоколу неможливо встановити, яке конкретно порушення ставиться ОСОБА_1 в провину, що унеможливлює встановлення у її діях складу того чи іншого адміністративного правопорушення.

Інші наявні в матеріалах справи докази не можуть свідчити про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки такі докази лише доповнюють зміст протоколу про адміністративне правопорушення, з якого неможливо встановити, яке порушення ставиться в провину ОСОБА_1 .

Також, з аналізу змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_1 ставиться в провину те, що вона забезпечувала роботу хостелу за адресою: АДРЕСА_1 .

У розумінні чинного законодавство діяльність хостелів є господарською діяльністю.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Частиною 2 ст. 55 ГК України встановлено, що суб`єктами господарювання є:

1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

При цьому в розумінні норм ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, якщо правопорушення, яке ставиться в провину, стосується діяльності суб`єктів господарювання, а не фізичних осіб, то до відповідальності може бути притягнута саме посадова особа такого суб`єкта господарювання.

Згідно зі ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Проте в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання, чи є посадовою особою суб`єкта господарювання, який розмістив хостел за адресою: АДРЕСА_1 .

За таких обставин, орган який склав протокол, не довів, що ОСОБА_1 є суб`єктом такого правопорушення як «забезпечення роботи хостелу».

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) ЄСПЛ, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом».

У відповідності до п. 43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Натомість вина ОСОБА_1 поза розумним сумнівом недоведена, що свідчить про відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення, а тому існують всі підстави для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду міста Києва від 11 грудня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 11 грудня 2020 року - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя _________________ Б.Б. Левенець