Справа № 594/464/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року

Суддя Борщівського районного суду Тернопільської області Зушман Г.І., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з відділення поліції №1 (м.Борщів) Чортківського районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області на:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого водієм у приватному акціонерному товаристві «Тернопільське автотранспортне підприємство 16127»,

за ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія АПР18 №717467 від 13 березня 2021 року, ОСОБА_1 13 березня 2021 близько 12.33 год. в м.Борщеві по вул.Я.Кондри,3 керуючи маршрутним транспортним засобом марки «Неоплан», номерний знак НОМЕР_1 , перевозив пасажирів в кількості 13 пасажирів, знаходився без захисної маски чи респіратора, що закриває ніс та рот, утому числі, виготовлених самостійно, чим порушив вимоги підпункту 1 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України №1336 від 09 грудня 2021 року.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що працює водієм автотранспортних засобів у приватному акціонерному товаристві «Тернопільське автотранспортне підприємство 16127». 13 березня 2021 року він, перебуваючи на робочому місці, за кермом автобуса «Неоплан», номерний знак НОМЕР_1 , здійснював поїздку з міста Кам`янця-Подільського Хмельницької області до міста Познань Республіки Польща. Упродовж всього часу перебуваючи в салоні автобуса він знаходився в захисній масці. Для того аби попити води - зняв маску, попив води і надів маску на обличчя і в цей момент його зупинив інспектор поліції. На момент зупинення інспектором він був у масці. Усі пасажири, що перебували у салоні автобуса мали негативний тест на коронавірус та можуть підтвердити вищенаведене. Відповідно до п. 1 ч. 3 постанови Кабінету Міністрів України №1336 від 09.12.2021 забороняється перебувати в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.За вказане порушення передбачене відповідальність згідно ч.2 ст. 44-3 КУпАП, що тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Проте інспектор поліції вказав у протоколі ч. 1 зазначеної статті, що передбачає відповідальність за інше порушення і на його зауваження не реагував.

Вивчивши матеріали справи, приходжу до висновку, що беззаперечних доказів винуватості ОСОБА_1 під час розгляду справи не здобуто, а його доводи матеріалами справи про адміністративне правопорушення не спростовані з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.44-3 КУпАП, відповідальність за цією статтею настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами".

Зазначена норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Отже, норми статті 44-3КУпАП відсилають до інших законодавчих чи нормативних актів, або ж рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення конкретних положень нормативно-правових актів, порушення яких ставиться у вину особі, є важливим елементом реалізації права на захист.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України « Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09 грудня 2020 року № 1236, в редакції від 06 березня 2021 року, яка є чинною на час вчинення правопорушення 13 березня 2021 року, встановлено, що з 24 лютого 2021 року на території України встановлюється жовтий рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Відповідно до ч.2 ст.44-3 КУпАП відповідальність за цією статтею настає за перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Тобто, за перебування у громадських місцях під час дії карантину без засобів індивідуального захисту, зокрема, респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, відповідальність передбачена ч. 2 ст. 44-3 КУпАП. При цьому не визначений спеціальний суб`єкт даного правопорушення, яким, зокрема, може бути водій маршрутного транспортного засобу.

З суті протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Частиною 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р., заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р., заява №36673/04).

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, приходжу до висновку, що доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП немає, а тому провадження по справі підлягає до закриття у відповідності до п.1 ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КК України.

Керуючись ст. 245, п.1 ст.247, ст.ст. 251-252, 266, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційну скарга на постанову може бути подано до Тернопільського апеляційного суду через Борщівський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя