Справа №: 307/278/21
Провадження № 3/307/150/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2021 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Бряник М.М., розглянувши в об`єднаному провадженні справу про адміністративні правопорушення, що надійшла з Дубівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 за ст. 124 КУпАП, та ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

2.01.2021 року, о 15.50 год., ОСОБА_1 , в с. Калини, по вулиці Дж. Ленона, керуючи автомобілем марки Skoda Octavia державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на електроопору, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, після чого залишив місце ДТП, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

Окрім цього 02.01.2021 року о 15 год. 50 хв. ОСОБА_1 , в с. Калини, по вулиці Дж. Ленона, керував автомобілем марки Skoda Octavia державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода та запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5, п 2.10 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Судом за клопотанням захисника, адвоката Варга Д.Д. для забезпечення можливості участі ОСОБА_1 в розгляді справи, судові засіданні неодноразово відкладалися. Однак на розгляд справи ОСОБА_1 не з`явився. Про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Варга Д.Д. у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 2.01.2021 р. не вчиняв адміністративних правопорушень передбачених ст.ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП. Вказав, оскільки того критичного дня ОСОБА_1 вживав алкогольні напої, автомобілем марки Skoda Octavia державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває в його користуванні керував знайомий ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зауважив, що по факту ДТП протокол повинен був складатися саме на ОСОБА_2 , забезпечення явки якого в судове засідання не представилось можливим, оскільки останній перебуває на заробітках з ОСОБА_1 . Додатково зазначив, що того дня у зв`язку з надходження телефонного повідомлення на службу «102» про ДТП, ОСОБА_1 було викликано до Дубівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області для складання протоколу. Протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , складені лише з причин фактичного перебування в користуванні його підзахисного автомобіля Skoda Octavia державний номерний знак НОМЕР_1 на якому було вчинено ДТП. Самого факту керування 2.01.2021 року ОСОБА_1 транспортним засобом працівники поліції не встановили. Зважаючи на наведене просив справу закрити в зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відносно події вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у вчинені якого обвинувачено ОСОБА_1 , захисник пояснив, що з підстав не доведення факту керування його підзахисним транспортним засобом на якому було вчинено ДТП, справа підлягає закриттю за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Додатково зауважив, що долучений до матеріалів адміністративної справи відеозапис не підтверджує вини ОСОБА_1 . На цьому відео, хоч і видно що ОСОБА_1 є нетверезим та відомляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак з нього не вбачається доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Також, в судовому засіданні, ОСОБА_3 зазначив, що з відеозапису відмови ОСОБА_1 від освідчення на стан алкогольного сп`яніння, не вбачається присутності свідків про яких зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення. Захисник звернув увагу суду на наступне: на питання працівника поліції «Чи керували транспортним засобом?» ОСОБА_1 відповідає «Керував, без їзди». Роз`яснюючи відповідь ОСОБА_1 , захисник Варга Д.Д. показав, що під такими поясненнями розуміється те, що транспортним засобом керував інший водій, а сам ОСОБА_1 лише віддавав розпорядження куди їхати.

Окрім цього захисник пояснив, що під час складення адміністративного протоколу працівником поліції, було допущено невідповідність вимогам пункту 9 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 9.11.2015 року, яка полягала в наступному.

Згідно положень наведеної інструкції, вбачається, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Захисник звернув увагу, що в даній інструкції зазначено, що поліцейський забезпечує, а не пропонує, а тому в той час коли ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, мала місце непокора законній вимозі працівника поліції та виникли підстави для застосування до нього спецзасобів для доставки в медичний заклад, чого зроблено не було.

Розглянувши дану справу вввжаю, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративних правопорушень передбачених ст. 124 КУпАП - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, чи іншого майна та ч.1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження в установленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №393690 від 2.01.2021 року, та схемою місця ДТП від 2.01.2021 року.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР №393693 від 2.01.2021 року, письмовими поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 02.01.2021 року, та долученим до адміністративних матеріалів відеозаписом.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Частина 2 ст. 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.5 ПДР України, встановлено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Відповідно до п.п. «в», «д» п. 2.10 ПДР, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний зокрема:

- не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;

- повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських;

Відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху зазначених вимог ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, передбачена ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Так, п. 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з п. 4 розділу І Інструкції, є:, наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Пункт 7 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» передбачає, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Поліцейським протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 393693 від 2.01.2021 року, складений саме за відмову водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку.

Відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду, крім протоколу, також підтверджується долученим до матеріалів справи та дослідженим в судовому засіданні відеозаписом. З даного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 у ствердній формі вказав, що відмовляється проходити огляд на стан сп`яніння та не бажає їхати до медичного закладу. Суд критично оцінює, твердження захисника Варги Д.Д. про те, що пояснення ОСОБА_1 , які відображені на відеозапису про те, що він «керував транспортним засобом без їзди» слід трактувати на користь його підзахисного. Надаючи оцінку дослідженому в судовому засіданні відеозапису та відображеним на ньому поясненням ОСОБА_1 , як доказу, суд вважає, що такий є належним та допустимим та доводить факт керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності транспортним засобом та факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння 2.01.2021 року.

В судовому засіданні захисником не надано доказів, які б спростовували наведених висновків суду, та підтверджували позицію захисту щодо керування транспортним засобом того критичного дня іншою особою, а не ОСОБА_1 ..

Для всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи у судові засідання неодноразово викликалися свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підписували протокол серії ДПР №393690, які на розгляд справи не з`явилися. Разом з цим 24.03.21 року особа, яка підписувала протокол ОСОБА_5 подав до канцелярії суду заяву, в якій вказав, що в судове засідання призначене на 1 квітня 2021 року з`явитися не може оскільки має на утриманні дитину інваліда. Разом з цим повідомив, що як свідок по даній справі, особисто бачив, як ОСОБА_1 відмовлявся від освідчення на стан алкогольного сп`яніння за допомогою драгера, та чув від інших свідків, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Octavia державний номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом не скористався та відмовився від підписання протоколу та надання письмових пояснень. Жодних пояснень щодо керування транспортним засобом іншою особою під час його освідчення, працівнику поліції він не надавав.

Поліцейським протоколи про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 393693 та серії ДПР №393690 від 2.01.2021 року стосовно ОСОБА_1 складені в установленому законом порядку, відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, розділам ІІ, ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівника поліції або свідків було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 суду не надав та для дачі особистих заперечень до суду не з`явився.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Дослідженими доказами, які містяться в матеріалах справи встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем, розуміючи суспільну небезпеку та протиправність свого діяння, вчинив ДТП після чого залишив місце події та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку з метою уникнення адміністративної відповідальності. Посилання ж захисника про керування в той день іншою особою, яка залишила місце ДТП в судовому засіданні свого підтвердження не знайшли.

В рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та керувати ними, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

За таких обставин, оцінивши наведені докази, суд визнає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень доведеною, в його діях є склад правопорушень, передбачених ст.124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Відповідно до ст. 36 ч. 2 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Обираючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, враховую характер вчинених правопорушеннь, дані про особу порушника, ступінь його вини, вважаю необхідним накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, ч.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень судового збору.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М.М. Бряник