3/758/7333/21 Категорія 307
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 жовтня 2021 року

Суддя Подільського районного суду м. Києва Бузунко О.А., розглянувши матеріали, що надійшли від Подільського УП ГУ НП України в місті Києві про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

адвокатів Роздоби А.В., Клименко К.О.,

потерпілої ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 як законного представника ОСОБА_2

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 29 серпня 2021 року близько о 09 годині 00 хвилин в АДРЕСА_1 , вчинила сварку з донькою ОСОБА_2 , виражалася нецензурною лайкою, чим вчинила психологічне насильствао в сім`ї.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнала та повідомила суду, що того дня дійсно мала конфлікт з донькою. Зранку вона почала будити ОСОБА_2 , щоб сформувати в неї режим перед початком навчального року, проте почула в свій бік нецензурку лайку, потім донька вийшла з дому, вона думала, що пішла до подруги, але невдовзі ОСОБА_2 повернулася з працівниками поліції. Останній рік донька проживає з нею (до моменту конфлікту), стосунки бували з донькою різні. Наразі ОСОБА_2 проживає з батьком і ОСОБА_1 вважає, що донька її обмовляє, оскільки цьому сприяє її батько. ОСОБА_1 подано клопотання про закриття провадження в справі на підставі відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення. Вказане клопотання було підтримано і адвокатом в судовому засіданні.

ОСОБА_2 повідомила суду, що того дня мама навмисно прийшла її будити зранку і виганяти з кімнати, виражаючись нецензурними словами. Вона вийшла на вулицю і викликала поліцію.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

В той же час, ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статті, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме:

протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 457299 від 29 серпня 2021 року, в якому викладені обставини вчинення ОСОБА_1 інкримінуємого їй правопорушення,

пояснення ОСОБА_2 , наданими в судовому засіданні,

поясненнями ОСОБА_1 , наданими в судовому засіданні (в частині підтвердження факту сварки з донькою),

приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначених вище дій в повному обсязі зібранами по справі доказами у їх сукупності.

При цьому, суд не знаходить підстав для закриття провадження в справі, оскільки в судовому засіданні встановлено, що у ОСОБА_1 була сварка з донькою ОСОБА_2 . З урахуванням того, що ОСОБА_1 є матір`ю для ОСОБА_2 , суд не вбачає підстав ставити під сумнів пояснення, надані неповнолітньою потерпілою від домашнього насильства особою, оскільки не встановлено обставин, які б свідчили про наявність підстав для того, щоб донька обмовляла ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 проживала з матір`ю тривалий час і те, що донька останнім часом почала спілкуватися з батьком судом не може бути розцінене як підстава для здійснення наклепу на маму). Судом також береться до уваги, те, що ОСОБА_1 має значну перевагу в своїх можливостях по відношенню до ОСОБА_2 , яка є більш вразливою з огляду на свій вік, тому допущення сварки з донькою за описаних обставин суд розцінює як вчинення домашнього насильства.

Твердження адвоката про те, що до матеріалів про адміністративне правопорушення не додано пояснення ОСОБА_1 , які вона надавала працівникам поліції при складенні відносно неї протоколу, не є безумовно підставою для закриття провадження по справі.

Разом з тим, згідно зі ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Стаття 23 КУпАП закріплює мету адміністративного стягнення. Так, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Категорія (поняття) малозначність у даному випадку означає, що вчинене правопорушення не становить великої суспільної шкідливості й не завдало значних збитків державним або суспільним інтересам, або безпосередньо громадянам.

Враховуючи вищевикладене, а також обставини та характер вчиненого правопорушення, його наслідки, суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження, виноситься постанова про закриття справи.

Керуючись ст. ст. 22, 173-2, 251-252, 268, 277, 283-285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і обмежитись усним зауваженням.

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Суддя Олена БУЗУНКО