Справа № 345/2018/21
Провадження № 33/4808/618/21
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Сухарник І. І.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю захисника Сікомаса Святослава Володимировича, що діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу захисника Німака Миколи Ярославовича з доповненнями до апеляційної скарги захисника Сікомаса Святослава Володимировича на постанову судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.09.2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,

притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік із стягненням судового збору, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі захисник Німак М.Я. просить скасувати постанову суду першої інстанції як незаконну та необґрунтовану, провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Апелянт звертає увагу на розгляд справи у відсутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності. Вважає, що суд у порушення приписів ст. 245 КУпАП не дослідив докази, які представлені особою в порядку захисту. Наголошує, що ОСОБА_1 не вживав алкогольних напоїв, пив лише квас, не погоджувався з результатами огляду, й не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі. Звертає увагу, що до матеріалів провадження не додано діючого свідоцтва про повірку, а наявне у справі свідоцтво видане 07.10.2020 року, й згідно талону-роздруківки №6209 останнє калібрування здійснювалось 06.10.2020 року, тобто технічний прилад був застосований без проведеної повірки. Апелянт наголошує на суперечності в часі, що міститься на результатах газоаналізатору 21-59 год., з часом, що міститься в акті огляду 21-58 год., при цьому в графі «з результатами згоден» міститься виключно підпис ОСОБА_1 без власноручно написаних слів відносно його згоди з результатом. Вказує, що відеозапис не містить відомостей про інформацію, що відображена в акті, а саме в частині відомостей щодо нестійкої ходи, почервоніння обличчя. Звертає увагу на різність прізвищ працівників поліції, що складали матеріали, зокрема протокол був складений інспектором Базюк М.І., в той час як акт огляду й направлення на огляд інспектором Сагайдак Л.О. Апелянт вказує на те, що відомості, які містяться в направленні на огляд суперечать іншим відомостям, що є в матеріалах провадження, зокрема в частині зазначення про те, що огляд не проводився, а результат огляду вказаний як відмовився, в той час як ОСОБА_1 проходив огляд. Апелянт вважає, що відсутність підпису останнього в цьому документі свідчить про те, що ОСОБА_1 не ознайомлювали з цим документом, що, на переконання захисника, свідчить про те, що водій не відмовлявся пройти огляд у медичному закладі. Вважає, відповідно до приписів ч. 5 ст. 266 КУпАП, що огляд є недійсним.

В доповненнях до апеляційної скарги захисник Сікомас С.В. наголошує на тому, що відеозапис не містить будь-яких даних про пропозицію ОСОБА_1 від працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Звертає увагу, що факт відмови ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я не зафіксовано належно на технічні засоби відеозапису, а направлення на огляд на стан сп`яніння не підтверджено підписами свідків, як того вимагає закон.

Постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, за наступних обставин. Так, 10.05.2021 року о 21.55 год. по вул. Центральна в с. Копанки Калуського району Івано-Франківської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Ford Tranzit», державний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер», результат тесту 1,29%. Такими діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.п. 35-38).

В судове засідання апеляційного суду, не з`явилась особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , про час та місце розгляду справи повідомлений.

В судове засідання з`явився захисник Сікомас С.В., якому роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП. Клопотань не заявлено. Повідомив, що його підзахисному ОСОБА_1 відомо про те, що справа слухається в суді апеляційної інстанції, й він просив судове засідання проводити у його відсутність.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 відомо про час слухання справи в апеляційному суді та за відсутності його клопотання про перенесення судового засідання на інший час, вважаю за можливе розгляд справи провести у відсутність останнього, за участю його захисника Сікомаса С.В., що повністю узгоджується з приписами ст. 268 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник Сікомас С.В. підтримав доводи апеляційної скарги з доповненнями, просив постанову суду скасувати, провадження по справі закрити. Апелянт стверджує, що ОСОБА_1 не вживав алкогольні напої, не погоджувався з результатами огляду й не відмовлявся від проходження освідчення в медичному закладі.

Заслухавши доводи учасників судового провадження, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши питання, які виникли під час такого дослідження, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах апеляційної скарги, доходжу висновку, що в задоволенні апеляційної скарги належить відмовити, постанову суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Приймаючи рішення про визнання ОСОБА_1 винуватим за ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддаючи його адміністративному стягненню, суд першої інстанції всебічно розглянув справу, об`єктивно оцінив добуті докази, перевірив фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення, дав їм належну оцінку, й дійшов обґрунтованого висновку, про винуватість ОСОБА_1 в пред`явленому йому обвинуваченні, що міститься у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №231757 від 10.058.2021 року, з чим повністю погоджуюсь.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції в повній мірі дотримався, з`ясував всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, перевірив правильність складання матеріалів адміністративної справи, в тому числі, і протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 ..

Так, виходячи з фактичних обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №231757, 10.05.2021 року о 21-55 год. ОСОБА_1 в с.Копанки Калуського району Івано-Франківської області по вул. Центральна керував автомобілем марки «Ford Tranzit», державний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, відповідно до яких водію заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 1).

Ці обставини визнані судом першої інстанції доведеними і покладені в основу оскаржуваної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту ст. 283 КУпАП випливає, що постанова суду має бути вмотивованою.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що зазначених вимог закону суддя місцевого суду дотримався в повному обсязі.

Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ст. 130 КУпАП є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначених вимог п. 2.9 «а» ПДР України передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема й за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі сторона захисту наголошує по-перше на тому, що розгляд справи відбувся у відсутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності, а по-друге, що ОСОБА_1 не вживав алкогольних напоїв, пив лише квас, не погоджувався з результатами огляду, й не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі, що підтверджує в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 .

Так, як вбачається з мотивувальної частини постанови суду першої інстанції справу було розглянуто у відсутність ОСОБА_1 , якого було належним чином сповіщено про час та місце судового розгляду, в той же час судовий розгляд відбувався за участю його захисника - адвокат Німака М.Я., що свідчить про дотримання судом права на захист, передбаченого приписами ст. 268 КУпАП.

Враховуючи наведене вище, не можу прийняти до уваги доводи апеляційної скарги про проведення судового засідання без участі апелянта, оскільки ст. 268 КУпАП не містить заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Крім того, в п. 41 рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14.10.2003 року).

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12.03.2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі.

Також Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З огляду на принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суди мають проводити розгляд справ за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством(ст. 1 КУпАП).

Таким чином, вважаю, що розгляд справи за відсутністю ОСОБА_1 у присутності його захисника Німака М.Я. не є порушенням прав і свобод останнього.

Щодо апеляційних вимог сторони захисту в частині недійсності проведеного огляду відносно ОСОБА_1 на підставі ч. 5 ст. 266 КУпАП, доходжу наступного висновку.

Протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність, такий та його невід`ємні складові повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного проступку.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути доведені сукупністю належних і допустимих доказів.

Переглядаючи матеріали справи, встановлено, що викладене в протоколі обвинувачення доводиться такими доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №231757 від 10.05.2021 року (а.с. 1); роздруківкою приладу «Драгер 6810» (а.с. 2); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 3); направленням водія на огляд з метою визначення стану сп`яніння в якому вказано, що водій мав ознаки алкогольного сп`яніння та від проходження медичного огляду у встановленому порядку відмовився, що зазначено в графі «результат огляду»; (а.с. 4); відеозаписом, в якому містяться відеофайли, які були здійснені під час події та які підтверджують, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 6).

В той же час, переглядом відеозапису, що міститься на оптичному носії інформації у вигляді СД-диску й долученого до матеріалів провадження, встановлено, що працівниками поліції зупинено транспортний засіб марки «Ford Tranzit», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який перебував на місці водія автомобіля, що рухався на зустріч патрульному транспортному поліції, й повідомили причину зупинки: «Не має підствітки номерного знаку та передньої правої фари», й після цього запропонували пройти огляд на факт вживання алкоголю на місці зупинки транспортного засобу, на що водій погоджується. Працівник поліції наголошує на тому, що має підозру про те, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Водій наголошує на тому, що він випив квас. Працівник поліції роз`яснює водієві, що він має право відмовитись від проходження огляду або пройти на місці зупинки, на що водій погоджується пройти огляд. Після чого водієві надається герметично запакований мундштук, й водій проходить огляд за допомогою приладу «Драгер», показник якого становить 1.29% (проміле). Працівник поліції повідомляє водієві, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, на що той відповідає, що він пив квас. Працівник поліції повідомляє, що від водія відчувається запах алкоголю, й просить пред`явити документи, зокрема посвідчення водія. Після цього водій наголошує, що він впив вчора до 00-00 годині, проте сьогодні він взагалі нічого не вживав окрім квасу, оскільки від ранку працює, значить я вчора забагато випив. Працівник роз`яснює водії, що на нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (а.п. 6). З відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 заперечує результат огляду.

Вважаю, що у працівників поліції були всі підстави для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки були всі клінічні ознаки алкогольного сп`яніння, зазначених працівниками поліції як в акті огляду, так й в направлені на огляд (а.п. 3, 4) а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя.

Щодо доводів сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не мав ознак алкогольного сп`яніння та перебував в нормальному стані, вважаю такі доводи не переконливими і які не можуть бути підставами для спростування результатів огляду за умови, що з відеозапису вбачається, що працівником поліції під час спілкування з водієм безпосередньо наголошено про те, що від останнього чути запах алкоголю.

Наведеним вище спростовуються й доводи сторони захисту в частині ймовірного порушення проведення огляду, з тих підстав, що відеозаписом не зафіксовано відомостей щодо нестійкої ходи, почервоніння обличчя та виявленого запаху алкоголю з порожнини рота.

Факт погодження з результатом огляду підтверджується наявністю особистого підпису ОСОБА_2 і. як на роздруківці приладу «Драгер», так й в графі «з результатами згоден» (а.п. 2, 3) в акті огляду.

Доводи сторони захисту про те, що у вказані графі відсутній власноручний запис ОСОБА_1 про те, що від згідний з результатом огляду у 1.29% (проміле), не спростовує той факт, що осатаній не заперечував показник, оскільки будь яких пояснень з цього приводу матеріали провадження не містять.

Незгоду з показником приладу «Драгер», викладено виключно в апеляційній скарзі, в той час як під час зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 повідомляв працівникам поліції, що напередодні до 00-00 години вживав алкоголь, тому вказані доводи апеляційної скарги розцінюю як спосіб захисту останнього.

Матеріали справи також не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Жодних доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо), ОСОБА_1 чи його захисник до суду не надали.

Доводи сторони захисту в доповненні до апеляційної скарги про те, що відеозапис не містить будь-яких даних про пропозицію ОСОБА_1 від працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, є безпідставним, оскільки обов`язок пропонувати пройти огляд в медичному закладі виникає у працівників поліції виключно у разі непогодження особи із результатами огляду, проте, як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 не заперечував результат а лише наголошував на тому, що він вживав квас, а згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, останній погодився з результатами, про що свідчи його особистий підпис, що в свою чергу свідчить про відсутність правових підстав для проведення огляду в медичному закладі.

Твердження сторони захисту в частині незрозумілості наявності в матеріалах провадження направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, то вважаю за необхідне наголосити, що наявність направлення, свідчить виключно про роз`яснення водієві працівниками поліції відповідної процедури можливого проведення огляду в закладі охорони здоров`я в разі непогодження особи з результатом огляду, та не засвідчує факт непогодження з результатами огляду.

Посилання апелянта на те, що вказане направлення на огляд водія на стан сп`яніння не підтверджено підписами свідків, не впливає на правильність висновків суду з підстав наведених вище, й згідно наявних у направленні граф, не передбачає вказівку щодо обов`язковості двох свідків (а.п. 4).

Дослідивши зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 апеляційний суд визнає їх належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Матеріали справи не містять відомостей про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення, не містить істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.

Доводи апелянта про те, що працівники поліції порушили порядок огляду водіїв на стан сп`яніння, вважаю непереконливими та такими, що повністю спростовані під час апеляційного перегляду.

Таким чином, перевірені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву в тому, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а проведення огляду на стан сп`яніння здійснювалось працівниками поліції відповідно встановленому ст. 266 КУпАП порядку та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103.

Враховуючи вказане, та аналізуючи матеріли справи, доходжу висновку, що суд першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції, яка зафіксована на відеозаписі, пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу «Драгер» погодився, й результат якого становить 1.29% (проміле), що тне заперечував останній.

Апелянт зазначив, що наявне у справі свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки видане 07.10.2020 року, й згідно талону-роздруківки №6209 останнє калібрування здійснювалось 06.10.2020 року, тобто технічний прилад був застосований без проведеної повірки, проте такі доводи не є слушними, оскільки вказаний спеціальний технічних засіб відповідно до документів є працездатним, виходячи з того, що 07.10.2021 року є датою до якого чинене вказана свідоцтво про повірку, а тому технічний прилад має всі документи для проведення огляду і вимірюванню стану алкогольного сп`яніння (а.с. 2, 5).

Щодо доводів про суперечності в часі, що міститься на результатах газоаналізатору 21-59 год., з часом, що міститься в акті огляду 21-58 год., то вважаю, що вказана обставина не перешкоджає суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення за наявності долученого до матеріалів провадження відеозапису, що повністю відтворює фактичні обставини справи та перебіг події, зокрема й першочергове проходження огляду з роздруківкою результатів, з подальшим складенням інших документів.

Таким чином, вважаю, що тест №6209 є належним і допустимим доказам у справі та таким, що підтверджує кількісний показник алкоголю у водія ОСОБА_1 під час вказаної події.

Доводи щодо суперечності часу в матеріалах справи, не можуть виключати винуватість ОСОБА_1 , адже на відеозаписі чітко вбачаються обставини події, під час огляду і складання протоколу про адміністративне правопорушення не заперечував факту керування ним транспортним засобом та погодився із проведеним результатом огляду, який підтвердив факт перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння.

Отже, виходячи з наведеного вище, пред`явлене ОСОБА_1 обвинувачення в скоєні ним адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, внаслідок порушення вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, є доведеним, а тому доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду, й не погоджувався з результатами огляду, проведеного на місці зупинки транспортного засобу, вважаю безпідставними та такими, що повністю були спростовані як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду справи.

Вважаю безпідставними й доводи апелянта про те, що відомості, які містяться в направленні на огляд суперечать іншим відомостям, що є в матеріалах провадження, зокрема в частині зазначення, що огляд не проводився, а результат огляду вказаний як відмовився, в той час як ОСОБА_1 проходив огляд, а відсутність підпису ОСОБА_1 в цьому документі, на думку апелянта, свідчить про те, що водія не ознайомлювали з цим документом.

Вказаний вище процесуальний документ повністю узгоджуються з матеріалами справи, та був складений саме внаслідок відмови ОСОБА_1 проходити огляд в медичному закладі, у зв`язку з погодженням з результатом огляду, а тому відсутні сумніви щодо заявлених захисником суперечностей.

Всупереч наведеним в апеляційній скарзі доводам, матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейським законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема й в частині посилання сторони захисту на різність прізвищ працівників поліції, що складали матеріали, з посиланням на те, що протокол був складений інспектором Базюк М.І., в той час як акт огляду й направлення на огляд інспектором Сагайдак Л.О., що не заборонено законом, за умови патрулювання саме цих двох працівників поліції в час події за участю ОСОБА_1 , що вбачається з відеозапису.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги захисника зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Застосовуючи вид адміністративного стягнення, суддя районного суду правильно призначив покарання у відповідності до вимог санкції за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка є безальтернативною.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у поверхневому з`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Враховуючи наведене, в задоволенні апеляційної скарги належить відмовити, а постанову суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Німака Миколи Ярославовича з доповненнями до апеляційної скарги захисника Сікомаса Святослава Володимировича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.09.2021 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло