Справа № 631/359/21
Провадження № 3/631/286/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2021 року селище міського типу Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Мащенко С. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення суду матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки села Казанчі Мардакертського району Республіки Азербайджан, громадянки України (паспорт серії НОМЕР_1 ,

виданий Нововодолазьким РВ УМВС України в Харківській області),

яка не працює, зареєстрована та проживає за адресом:

АДРЕСА_1 ;

за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 статтею 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

До Нововодолазького районного суду Харківської області надійшов матеріал про адміністративне правопорушення за вчинення ОСОБА_1 проступку, передбаченого частиною 2 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що зареєстрований за вхідним № 4261/21-вх від 28.07.2021 року, внесений до автоматизованої системи документообігу суду та переданий судді, обраному шляхом автоматизованого розподілу.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення (серії ВАБ № 153334) від 16.02.2021 року, складеного старшим інспектором майором поліції Романською Л., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухиляється від виконання обов`язків з виховання особи, опікуном якої вона є, а саме: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який самостійно вийшов з домівки та пішов до реабілітаційного центру міста Харкова, чим вчинила правопорушення, передбачене частиною 2 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Правопорушник ОСОБА_1 до судді не з`явилась по невідомим причинами, про час та місце розгляду справи сповіщена своєчасно та належним чином, про причини своє неявки не повідомила, заяву про відкладання розгляду справи не надавала.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі статті 6 Конвенції, оскільки здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року (заява № 28249/95), в якому зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (заява №3236/03) вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Положеннями статті 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено п`ятнадцятиденний строк розгляду справ про адміністративні правопорушення, при цьому стаття 38 вищевказаного нормативно-правового акту визначає кінцевий строк притягнення до адміністративної відповідальності, який становить три місяці з дня вчинення правопорушення.

Таким чином, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Тим більше, що стаття 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відтак, наявними матеріалами справи про адміністративне правопорушення вина ОСОБА_1 повністю доведена.

Так, відповідно до приписів статті 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Сукупністю даних Протоколу про адміністративне правопорушення (серії ВАБ № 153334) від 16.02.2021 року, складеного старшим інспектором майором поліції Романською Л., підтверджуються обставини, місце та час вчинення правопорушення (а. с. 3).

З рапорту, зареєстрованого 12.02.2021 року під № 734 в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку), наданого на ім`я тимчасово виконувача обов`язків начальника Красноградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції підполковника поліції Приймака Сергія про те, що 12.02.2021 року о 14 годині 32 хвилин зі служби 102 надійшло повідомлення ОСОБА_3 методиста центра реабілітації для дітей міста Харкова,- щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 10.02.2021 року втік з дому та якого до реабілітаційного центру привезли друзі, Втік з будинку сімейного типу у зв`язку з тим, що його прийомна сестра ОСОБА_4 його била, погрожувала та кидалася ножем (а. с. 4).

З письмових пояснень ОСОБА_1 , яка проживає за адресом: АДРЕСА_1 ,- убачається, що вона проживає за вищевказаним адресом разом із співмешканцем та дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 19.10.2018 року розпорядженням Нововодолазької районної державної адміністрації № 477 було створено дитячий будинок сімейного типу ОСОБА_1 , в якому виховувалися малолітні ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , й переведені з профільної сім`ї неповнолітній ОСОБА_2 та повнолітній ОСОБА_10 11.02.2021 року близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_2 пішов гуляти з друзями та не повернувся до домівки. 12.02.2021 року ОСОБА_1 на мобільний телефон зателефонували зі служби районної державної адміністрації селища міського типу Нова Водолага та повідомили, що ОСОБА_2 знаходиться в відділенні поліції міста Харкова. На питання, чому ОСОБА_1 не повідомила в поліцію про те, що дитина не повернулася до дому, надала відповідь, що вона думала ОСОБА_2 їй зателефонує, також зазначила що він раніше висловлював думку піти з домівки. На питання щодо нанесення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , відповіла, що вона йому не наносила тілесних ушкоджень, а також інші діти не чіпали ОСОБА_2 (а. с. 5 7).

З письмових пояснень ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресом: АДРЕСА_1 ,- вбачається, що 11.02.2021 року він попросив добавки їжі, на що йому відмовили та він висипав їжу назад, після чого його сестра ОСОБА_4 почала обзивати нецензурною лайкою, на що він нецензурно відповів. В подальшому розпочалася бійка, в ході якої ОСОБА_4 вдарила його в пах, а він декілька разів вдарив її рукою, після чого ОСОБА_4 схопила ніж та почала ганятися за ним, він вибіг з дому, потім повернувся, щоб взяти куртку та кросівки й пішов до міста Харкова. На вулиці у прохожого попросив телефон та зателефонував до своєї дівчини, яка його забрала (а. с. 8).

Постановою судді Нововодолазького районного суду Харківської області Пархоменко І. О. від 14.04.2021 року адміністративний матеріал, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, було повернуто до Красноградського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Харківській області для належного оформлення, з тих підстав, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, особа яка його склала не зазначила «по батькові» посадової особи, чим порушила частину 1 статті 256 вищезазначеного кодифікованого закону України. Також, при вивченні матеріалів, доданих до протоколу, було встановлено відсутність даних про повторність вчинюваного адміністративного правопорушення, оскільки в матеріалах не міститься постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Також було зазначено про неможливість читання рапорту, пояснень ОСОБА_11 та ОСОБА_2 , які містяться в матеріалах справи у зв`язку із низкою якістю копій.

Вивчаючи протокол про адміністративне правопорушення (серії ВАБ № 153334) від 16.02.2021 року та додані до нього матеріали, убачається, що недоліки, зазначені в постанові судді Нововодолазького районного суду Харківської області Пархоменко І. О. від 14.04.2021 року працівниками Красноградського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Харківській області усунуті не біли.

Отже, оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вважаю факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не доведеним.

Однак, на підставі частини 2 статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення по справам про адміністративне правопорушення підвідомчих судді, стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення. Оскільки правопорушення було виявлене 16.02.2021 року, а справа до Нововодолазького районного суду Харківської області надійшла 28.07.2021 року, а суддею Мащенко С. В. отримана 02.08.2021 року у зв`язку із перебуванням у нарадчій кімнаті по справі з єдиним унікальним № 631/1518/16-к з 26.07.2021 року по 30.07.2021 року включно, то на час її надходження до суду сплинули строки накладення адміністративного стягнення, що є обставиною, яка виключає провадження у справі про адміністративне правопорушення, скоєне ОСОБА_1 за ознаками частини 2 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Положення пункту 7 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачають, що при закінченні на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку, передбаченого статтею 38 цього Кодексу, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Приймаючи постанову, суддя також вважає за необхідне зазначити, що пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, а тому справа перебувала на розгляді належного суду.

На підставі викладеного, діючи в точній відповідності із законом, з метою зміцнення законності, виховання особи, яка вчинила це адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, керуючись статтями 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); статтею 17 і пунктом 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року, частиною 2 статті 38, пунктом 7 частини 1 статті 247, частиною 1 статті 184, статті 283, пунктом 3 частини 1 статтею 284 та статтями 285, 287, та 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 за ознаками частини 2 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку із тим, що сплинули строки накладення на неї адміністративного стягнення.

Постанова оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її винесення.

Постанову винесено, оформлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в одному примірнику.

Суддя С. В. Мащенко