Номер провадження: 23-з/813/21/21
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Прібилов В. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Прібилов В.М., розглянувши заяву адвоката Піскуна О.В. в інтересах ОСОБА_1 про відвід судді Одеського апеляційного суду Копіци О.В. від розгляду апеляційної скарги адвоката Піскуна О.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2021 року,-

встановив:

Зазначеною постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2021 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто судовий збір в розмірі 454 гривні на користь держави.

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції, адвокат Піскун О.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2021 року, провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказана справа була розподілена та перебуває в провадженні судді Одеського апеляційного суду Копіци О.В.

16 березня 2021 року до Одеського апеляційного суду надійшла заява адвоката Піскуна О.В. в інтересах ОСОБА_1 про відвід судді Одеського апеляційного суду Копіци О.В. від розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Свою заяву адвокат обґрунтував тим, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме ОСОБА_1 є сусідом судді Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , особисто з ним знайомий та підтримує з ним добросусідські відносини.

На переконання адвоката Піскуна О.В. викладені обставини можуть негативно вплинути на внутрішнє переконання судді під час апеляційного перегляду постанови суду першої інстанції та викликають сумніви в упередженості та безсторонності судді Копіци О.В.

Дослідивши доводи викладені в заяві про відвід судді Копіци О.В. апеляційний суд дійшов до висновку про таке.

Чинний КУпАП не містить будь-яких норм, які регулюють питання щодо заявлення відводу чи самовідводу судді, а також порядку розгляду таких заяв.

За таких обставин при вирішенні питання про відвід судді Копіци О.В. апеляційний суд вважає необхідним застосувати аналогію права найбільш близької галузі права, тобто кримінального процесуального права та апеляційному суду необхідно керуватися положеннями 75-81 КПК України, а також практикою Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 вказаної норми права при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду).

Положеннями ст.75 КПК України визначений вичерпний перелік підстав за яких суддя не може приймати участь у кримінальному провадженні та з яких сторона провадження може заявити відвід судді.

Пунктом 4 частини 1 статті 75 КПК України регламентовано, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Враховуючи прецедентну практику Європейського суду з прав людини, з метою недопущення сумнівів у учасників справи, а також безпосередньо у особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в безсторонності та неупередженості судді Копіци О.В., апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити заяву адвоката Піскуна О.В. в інтересах ОСОБА_1 та відвести суддю Копіцу О.В. від розгляду його апеляційної скарги на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2021 року відносно ОСОБА_1 .

Згідно з абз.5 підпункту 2.3.25 пункту 2.3 «Положення про автоматизовану систему документообігу суду» затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року №30 у разі задоволення відводу або самовідводу заміна судді здійснюється автоматизованою системою на підставі рішення про відвід (самовідвід) у порядку, зазначеному в підпункті 2.3.23 пункту 2.3 цього Положення.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає за необхідне передати матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 до апарату Одеського апеляційного суду для здійснення повторного автоматизованого розподілу.

Керуючись статтями 7, 8, 294 КУпАП, статтями 75, 81 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Заяву адвоката Піскуна О.В. в інтересах ОСОБА_1 про відвід судді Одеського апеляційного суду Копіци О.В. від розгляду апеляційної скарги адвоката Піскуна О.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2021 року задовольнити.

Відвести суддю Копіцу О.В. від розгляду апеляційної скарги адвоката Піскуна О.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 (№33/813/372/21) передати до апарату Одеського апеляційного суду для здійснення повторного автоматизованого розподілу

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.М. Прібилов