Справа № 308/1228/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2021 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шумило Н.Б., за участю особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи, які надійшли з відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, приватного підприємця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:

16.01.2021 року о 18 год. 05 хв. в готельно-розважальному комплексі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в АДРЕСА_2 , проводилась діяльність бару та організація дозвілля дитячого майданчика з відвідувачами, чим ОСОБА_1 порушив пп.11 п.2 постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року та вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому заперечив. Пояснив, що за адресою: с. М.Добронь, вул.Малодобронська, 132 розташований готельно-розважальний комплекс « ІНФОРМАЦІЯ_2 », власником якого він являється. Зазначив, що в даному комплексі на першому поверсі розташовані ресторан, бар та розважальний зал, які під час карантину не працювали, в даних приміщеннях була відключена електрика. На другому та третьому поверсі працював готель, в якому були гості. 16.01.2021 року клієнти, які знімали готель разом з своїми дітьми пішли на дитячий майданчик, що розташований над рестораном. Сам ресторан та дитячий майданчик не працювали.

Заслухавши особу, відносно якої складено протокол, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Згідно ч.1 ст.44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Зазначена норма закону є бланкетною, тобто такою, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність.

Відповідно до пп.11 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції, що була чинна станом на 16.01.2021 року) на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється: проведення дискотек, робота розважальних закладів (нічних клубів), діяльність закладів громадського харчування (ресторанів, кафе, барів, закусочних, їдалень, кафетеріїв, буфетів тощо) з організацією дозвілля, у тому числі проведення святкових заходів, банкетів, майстер-класів, публічних подій.

ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечував, що ним здійснювалася діяльність з організацією дозвілля в період дії карантину, зазначав що працював лише готель.

З наданого витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ОСОБА_1 здійснює наступні види діяльності: 62.01 Комп`ютерне програмування (основний); 46.43 Оптова торгівля побутовими електротоварами й електронною апаратурою побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображення; 80.20 Обслуговування систем безпеки; 93.29 Організування інших видів відпочинку та розваг; 47.41 Роздрібна торгівля комп`ютерами, периферійним устаткованням і програмним забезпеченням у спеціалізованих магазинах; 47.43 Роздрібна торгівля в спеціалізованих магазинах електронною апаратурою побутового призначення для приймання, запису, відтворення звуку й зображення; 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 55.10 Діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування; 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування; 56.21 Постачання готових страв для подій; 56.30 Обслуговування напоями; 63.11 Оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ними діяльність; 63.99 Надання інших інформаційних послуг, н. в. і. у.; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено DVD-диск. Із переглянутого відеозапису вбачається, що в приміщенні перебувають особи. Проте з допомогою відеозапису не можливо достеменно встановити, що в даному закладі проводилась діяльність з організацією дозвілля. ОСОБА_1 не заперечував, що особи перебували у вказаному приміщенні, проте заперечував факт роботи ресторану, бару та розважального залу. Окрім цього на відеозаписі не зафіксовано місце, дата та час здійснення зйомки. У зв`язку з наведеним приходжу до переконання, що сам лише відеозапис не може слугувати переконливим та достатнім доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні.

Таким чином, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , працівниками поліції було порушено вимоги ст. 255 КУпАП та не зібрано достатніх доказів, які б підтверджували його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП. До матеріалів справи не долучено пояснень свідків, що перебували у вказаному закладі, інших доказів на підтвердження вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення також не надано.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього ж Кодексу.

В силу положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Пунктом 1 ст.247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП не доведена, у зв`язку з чим, провадження у справі слід закрити на підставі п. 1ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 7, 44-3, 247, 251, 294 КУпАП, суддя,-

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило