ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 937/9793/20 Головуючий в 1 інст. Юрлагіна Т.В.
Провадження № 33/807/224/21 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 2 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Лисенка С.Д. за апеляційною скаргою захисника адвоката Лисенка С.Д. на постанову судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 8 лютого 2021 року, якою з урахуванням постанови того ж суду від 12 лютого 2021 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн., стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, 25 грудня 2020 року о 13 год. 32 хв. в місті Мелітополі по вул. Шмідта, буд. 11, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем NISSAN Teana, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, неприродна блідість обличчя, поведінка, яка не відповідає обстановці, розширені зіниці ока, які не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився в закладі охорони здоров`я, висновок лікаря №1288, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

В апеляційній скарзі захисник адвокат Лисенко С.Д. вважає постанову суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою.

В обґрунтування скарги вказує, що ОСОБА_1 у судовому засіданні суду першої інстанції повідомив, що 25 грудня 2020 року був зупинений працівниками поліції на вул. Шмідта у м. Мелітополі Запорізької області, які запропонували йому пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у наркологічному диспансері. При цьому ОСОБА_1 наполягав на проходженні такого огляду на місці, оскільки поспішав по особистим справам, проте поліцейські відвезли його до лікарського закладу. ОСОБА_1 залишився біля лікарні, а працівники поліції зайшли всередину. Через 15-20 хв. працівники поліції вийшли з наркологічного диспансеру та повідомили ОСОБА_1 , що він може бути вільний. Будь яких свідків під час вказаних подій не було. Від підпису протоколу та отримання його копій він не відмовлявся. ОСОБА_1 не визнав своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки не перебував у стані наркотичного сп`яніння та не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП. Проте, пояснення ОСОБА_1 , матеріалами справи не спростовані.

Вказує, що витяг із завдання не є належним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, а лише фіксує повідомлення за телефоном заявника ОСОБА_2 про те, що нібито водій автомобіля Ніссан Тіана, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який поїхав у бік проспекту, перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Захисник зазначає, що рапорт працівника поліції також не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень, оскільки поліцейський є заінтересованою особою.

Зауважує, що згідно відеозапису з бодікамер поліцейського від 25 грудня 2020 року не вбачається наявність відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у лікарському закладі у присутності двох свідків, не вбачається обставин складання спірного протоколу у присутності двох свідків, підписання цього протоколу цими свідками та здійснення ОСОБА_1 письмової відмови від проходження огляду також при двох свідках.

Вказує, що відповідно до пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у виклику та допиті, яких за клопотанням захисника було відмовлено, 25 грудня 2020 року ОСОБА_1 відмовився підписувати протокол та давати пояснення за ст. 130 КУпАП. Вказані пояснення жодним чином не підтверджують факту відмови від проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння у лікарському закладі.

Просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі.

Крім того, в апеляційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

Виходячи зі змісту клопотання, як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, захисник посилається на те, що згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень оскаржувана постанова суду від 8 лютого 2021 року (повний текст) оприлюднена 10 лютого 2021 року, а 10-денний строк на оскарження перепадав на вихідний день суботу 20 лютого 2021 року.

Заявлене захисником клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як вбачається із апеляційної скарги, ОСОБА_1 оскаржувану постанову не отримував, про її зміст дізнався із Єдиного державного реєстру судових рішень.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд приходить до висновку, що в даному випадку строк на апеляційне оскарження постанови пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник адвокат Лисенко С.Д. підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив її задовольнити, без надання доповнень.

ОСОБА_1 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав подану захисником апеляційну скаргу, зазначив, що сперечався із працівниками поліції, казав їм про те, що запізнюється та йому потрібно їхати.

Вислухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та його захисника, перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується: відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 101979 від 25 грудня 2020 року, відповідно до якого 25 грудня 2020 року о 13 год. 32 хв. в м. Мелітополі по вул. Шмідта 11, ОСОБА_1 керував автомобілем Nissan Teana, державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, неприродна блідість обличчя, поведінка, яка не відповідає обстановці, розширені зіниці ока, які не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився в закладі охорони здоров`я висновок лікаря №1288 (а.с. 4); рапортом поліцейського СРПП Мелітопольського ВП Індика О.С., з якого вбачається, що під час несення служби з 8 год. до 20 год. отримали повідомлення на службовий планшет про те, що автомобіль Ніссан, державний номер НОМЕР_2 ?? поїхав у бік проспекту по вул. Шмідта. Під час відпрацювання повідомлення по вул. Шмідта був виявлений автомобіль, який рухався в бік пр. Б. Хмельницького. Автомобіль був зупинений під керуванням ОСОБА_1 . Пояснивши причину зупинки, попросили пред`явити документи. Під час спілкування з водієм були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме, неприродна блідість обличчя, розширені зіниці ока, які не реагують на світло. Водієві було запропоновано в наркодиспансері для проходження ступеня наркотичного сп`яніння, водій дав згоду. Прибувши в заклад охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився проходити експертизу, що підтверджує висновок лікаря. Після чого на водія був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП (а.с. 7); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до Мелітопольського міжрайонного наркологічного диспансеру (а.с. 8); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився у спеціалізованому медичному закладі охорони здоров`я від проходження експертизи (а.с. 9); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які зазначили, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовився дати пояснення та підписати протокол (а.с. 10-11), доданим до протоколу відеозаписом події (а.с. 12).

Суд першої інстанції дослідив всі наявні в матеріалах адміністративної справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Що стосується безпосередньо доводів апеляційної скарги, то вважаю, що вони є необґрунтованими з огляду на наступне.

Доводи про те, що ОСОБА_1 наполягав на проходженні огляду на стан сп`яніння на місці, проте працівники поліції відвезли його лікарні не можуть взятись до уваги апеляційного суду, з огляду на наступне.

Так, як вбачається із пункту 12 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 9.11.2015 року №1452/73, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Тобто із аналізу вказаної норми випливає, що проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння здійснюється виключно в закладі охорони здоров`я.

Із направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння вбачається, що працівниками поліції у ОСОБА_1 були виявлені такі ознаки сп`яніння, як млява мова, почервоніння очей, що у розумінні п. 4 Розділу І Інструкції є ознаками наркотичного сп`яніння, у зв`язку із чим останнього було направлено на огляд з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння до Мелітопольського міжрайонного наркологічного диспансеру (а.с. 8).

Таким чином, доводи з приводу не проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу не ґрунтуються на вимогам чинного законодавства.

Доводи про те, що ОСОБА_1 взагалі не заходив до лікарні та не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння спростовуються висновком щодо результатів медичного огляду, засвідченим лікарем ОСОБА_5 , відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження експертизи в повному обсязі (а.с. 9).

Щодо відсутності свідків подій, то такі твердження також є неслушними, у зв`язку із наступним.

Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Тобто при складанні вищевказаного висновку лікарем, який підтверджує відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, присутність свідків не потребувалось, а присутність поліцейського під час такої відмови у спеціалізованому закладі охорони здоров`я апелянтом не оспорюється.

Доводи захисника з приводу того, що ОСОБА_1 не відмовлявся від отримання протоколу та його підпису є безпідставними та спростовуються нижченаведеними доказами.

Так, як випливає із письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_1 відмовився від підпису в протоколі та давати пояснення (а.с. 10-11).

Крім того, із відеозапису під назвою «VIDEO_20201225_142628» вбачається, що на питання працівника поліції щодо підпису протоколу про адміністративне правопорушення та отримання його копії, ОСОБА_1 відповів відмовою.

Щодо посилання про те, що відеозапис з бодікамер не підтверджує наявність відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, складання протоколу у присутності двох свідків та підписання протоколу цими свідками та здійснення ОСОБА_1 письмової відмови від проходження огляду у присутності свідків, слід вказати на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні.

Як вбачається із п. 3.3 Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів до них, нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активуватись працівником поліції та знаходитися в режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключено: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при арешті або затриманні особи; при поверхневому огляді; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особами; у випадках, коли усвідомлюючи особою факту відеофіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації.

Тобто, як випливає із вищезазначених нормативних актів, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі відеофіксація не є обов`язковим під час оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП, а може бути лише додатковим доказом.

Відтак відсутність на відеозапису певних подій, які відбувалися 25 грудня 2020 року під час оформлення матеріалів адміністративної справи відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП не може свідчити про те, що такі події не відбувалися в дійсності.

Крім того, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, як вже вище зазначалось повністю підтверджуються іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.

У супереч відповідних доводів апеляційної скарги з приводу показань ОСОБА_1 в суді першої інстанції, зі змісту постанови суду вбачається, що він пояснив, що 25 грудня 2020 року о 13 годині 32 хвилин в місті Мелітополі по вулиці Шмідта, 11 він керував транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції, які запропонували йому пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, він наполягав на місці, але його повезли до наркологічного диспансеру, там він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки він не довіряє ні поліцейським, ні лікарям, бо вони у змові. Крім того, він поспішав. Також пояснив, що його вже раніше було притягнуто до адміністративної відповідальності та позбавлено права керування транспортними засобами на 3 роки.

Аналогічні по суті показання щодо обставин події ОСОБА_1 дав і в судовому засіданні апеляційного суду.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги, то з матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №101979 підписаний свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що спростовує доводи з приводу цього (а.с. 4).

Також слід зауважити, що відсутність на відеозапису здійснення письмової відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння не спростовує наявність в його діях порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, оскільки норми чинного законодавства не встановлюють вимоги в якій саме формі особа повинна висловлювати таку відмову.

Доводи з приводу того, що протокол про адміністративне правопорушення та рапорт поліцейського не можуть слугувати однозначними доказами висновків суду не спростовують, оскільки такі документи є не єдиними доказами по справі, а в сукупності підтверджують наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, щодо наявності вини в діях правопорушника, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи, а тому відсутні підстави для закриття провадження у справі.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокату Лисенку С.Д. строк на апеляційне оскарження постанови судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 8 лютого 2021 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Лисенка С.Д. залишити без задоволення.

Постанову судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 8 лютого 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 937/9793/20