Справа № 495/7737/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2021 року м. Білгород- Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого - судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі - Бучка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №746788 від 14 серпня 2021 року, який надійшов від Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Білгород-Дністровського, Одеської області, працюючу контролером КП «Асорті», яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

15 вересня 2021 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов від Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області протокол серії ВАБ 3746788 від 14.09.2021 року, в якому зазначено, що 09.09.2021 року об 06 годині 15 хвилин гр. ОСОБА_1 у молочному корпусі на території КП «Асорті» по вул. Першотравнева, 75 в м. Білгород-Дністровському вчинила конфлікт з гр. ОСОБА_2 в ході якого ображала заявницю та кричала на неї.

В судовому засідання ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення заперечувала, та вказала, що вона з 1999 року працює контролером у молочному корпусі КП «Асорті». 09 вересня 2021 року, вона, виконуюючи свої обов`язки як контролера, не кричала та не ображала ОСОБА_2 , а лише зробила їй зауваження щодо відчинених у корпусі вхідних дверей.

Окрім цього, ОСОБА_1 зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ 3746788 від 14.09.2021 року був складений 14.09.2021 року, з заявою до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області Пєткова Д.І. звернулась 11.09.2021 року, а саме подія мала місце 09.09.2021 року. Тобто, як вказує ОСОБА_1 , зазначений вище протокол про адміністративне правопорушення складаний з порушенням вимог ст.254 КУпАП, відповідно до вимог якої, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Також ОСОБА_1 звернула увагу суду на той факт, що в зазначеному вище протоколі не зазначені свідки, які були свідками події, яка мала місце 09.09.2021 року, чим порушені вимоги ст.256 КУпАП. Одночасно, ОСОБА_1 зазначила, що в протоколі про адміністративне правопорушення та заяві ОСОБА_2 , з якою вона звернулась до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, зазначені різні обставини події, яка мала місце 09.09.2021 року. Окрім того, як стверджує ОСОБА_1 , в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, адже вона не вчиняла ніяких дій, що містять склад адміністративного правопорушення, яке кваліфікується як «дрібне хіганство». Так, відповідно до ст.173 КУпАП, дрібне хуліганство- це нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, натомість вона не виражалась нецензурною лайкою та нікого не ображала, а тільки зробила усне зауваження ОСОБА_2 ..

Дослідивши матеріали справи, заслухавши показання ОСОБА_2 , свідків та пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ 3746788 від 14.09.2021 року: «09.09.2021 року об 06 годині 15 хвилин гр. ОСОБА_1 у молочному корпусі на території КП «Асорті» по вул. Першотравнева, 75 в м. Білгород-Дністровському вчинила конфлікт з гр. ОСОБА_3 в ході якого ображала заявницю та кричала на неї».

Дії ОСОБА_1 були кваліфіковані працівниками поліції за ст.173 КУпАП.

Потерпіла ОСОБА_2 , як особа, за заявою якої був складений вказаний протокол, у судовому засіданні пояснила, що 09.09.2021 року вона прийшла на своє робоче місце, де в неї виник конфлікт з ОСОБА_1 через незакриті двері, в ходя якого ОСОБА_1 ображала її та погрожувала фізичною розправою. Також вказала, що вона перебуває на обліку у лікаря-ендокрінолога, та після конфлікту 09.09.2021 року, тобто, через пережитий стресс, їй стало зле.

Допитана у якості свідка у судовому засіданні ОСОБА_4 повідомила, що вона працює у молочному корпусі КП «Асорті», 09.09.2021 року, коли зайшла перед робочим днем до контролерської для того, щоб взяти свій фартух, вона чула, як ОСОБА_1 та ОСОБА_2 голосно сперечалися через незакриті двері, проте, що вони погрожували один одному фізичною розправою та виражалися нецензурною лайкою, вона не чула.

Допитана у якості свідка у судовому засіданні ОСОБА_5 повідомила, що вона працює у молочному корпусі КП «Асорті», також вказала, що сварка між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка мала місце 09.09.2021 року, сталася через незакриті двері у молочному корпусі, нецензурної лайки вона не чула, ніхто нікому не погрожував фізичною розправою.

Допитана у якості свідка у судовому засіданні ОСОБА_6 пояснила, що вона працює у молочному корпусі КП «Асорті». 09.09.2021 року до корпусу зайшла ОСОБА_1 та запитала, хто відчинив вхідні двері. У подальшому, через незакриті двері, у неї та ОСОБА_2 виникла сварка, однак, нецензурної лайки та погроз фізичною чи іншою розправою вона не чула.

Допитана у якості свідка у судовому засіданні ОСОБА_7 повідомила, що вона не працює на ринку, проте 09.09.2021 року вона була на ринку та покупала різноманітні товари, у молочному корпусі вона чула якісь крики, причиною яких, як вона потім дізналася, були незачинені двері молочного корпуса.

Допитана у якості свідка у судовому засіданні ОСОБА_8 повідомила, що вона працює адміністратором КП «Асорті». Щодо подій 09.09.2021 року вказала, що контролер молочного корпусу ОСОБА_9 дуже вимоглива, однак вона виконує свої посадові обов`язки, про конфлікт, який мав місце 09.09.2021 року їй одразу повідомила ОСОБА_1 . Після чого вона розмовляла з ОСОБА_2 , яка їй повідомила, що конфлікт відбувся через незачинені двері у молочному корпусі. Про погрози або нецензурну лайку у ході цієї сварки ОСОБА_2 їй не повідомляла. Вона особисто ніякої нецензурної лайки або образ не чула, будь-хто інший їй про це не повідомляв.

Диспозицією ст.173 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення дрібного хуліганства, а саме: за нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Склад правопорушення включає в себе наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі.

Відповідно до Постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» №10 від 22 грудня 2006 року, при розгляді адміністративних та кримінальних справ про хуліганство необхідно встановити всі фактичні обставини справи, в тому числі спрямованість умислу, мотиви, мету, характер дій кожного з учасників хуліганства, з`ясувати чи порушив підсудний своїми діями громадський порядок, чи були вони вчинені з мотивів явної неповаги до суспільства, чи супроводжувалися особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, а також з`ясувати причини й умови, що призвели до вчинення хуліганства.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього.

Найбільш розповсюдженою формою дрібного хуліганства є нецензурна лайка у громадських місцях, під якою необхідно розуміти найбільш цинічні лайки, що належать, як правило, до сфери статевих відносин, непристойні висловлювання, один із найогидніших різновидів словесної брутальності. Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов`язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв`язній манері. Це може бути: хапання за одяг, насильницьке утримання за руки, демонстративне зривання головного убору, вимога дати цигарку або пускання в обличчя диму від неї, непристойна пропозиція дівчині та інші подібні дії. Для всіх цих випадків характерним є ігнорування волі та бажання оточення, прагнення нав`язати свою волю, а точніше свавілля.

Конкретні прояви цього правопорушення надзвичайно різноманітні. Таке розмаїття законодавець визначив терміном «інші подібні дії», до яких необхідно віднести: насильницьке вторгнення в громадські місця всупереч забороні певних осіб, які слідкують за порядком; безпідставне порушення спокою громадян телефонними дзвінками, лихослів`я по телефону; співання непристойних пісень; вигуки, свист під час демонстрації кінофільмів; ґвалт, крики з хуліганських мотивів біля вікон громадян у нічний час; справляння природних потреб у не відведених для цього місцях; поява у громадському місці в оголеному вигляді; самовільна без потреби зупинка комунального транспорту; нанесення непристойних малюнків на тротуари, стіни, паркани, двері чи вчинення написів нецензурного змісту; неправдиве повідомлення про смерть родичів, знайомих, якщо це не призвело до тяжких наслідків; грубе порушення черг, яке супроводжується ображанням громадян та проявленням неповаги до них; знищення або пошкодження з хуліганських мотивів якого-небудь майна у незначних розмірах тощо.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме - громадське місце, яке дістало законодавче визначення як частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, зокрема під`їзди, а також підземні переходи, стадіони (Закон України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» від 22.09.2005 pоку №2899-IV).

Матеріалами справи про адміністративне правопорушення та показами свідків не підтверджується наявність обов`язкового елементу об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме: наслідків протиправних дій особи у вигляді порушення громадського порядку, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні та підтверджено в судовому засіданні показами свідків, ОСОБА_1 не виражалася нецензурною лайкою, не погрожувала фізичною розправою ОСОБА_2 , не принижувала її людську гідність та взагалі не вчиняла будь-яких дій, які містять склад адміністративного правопорушення, який кваліфікується як «дрібне хуліганство».

За загальним правилом ст.9 КУпАП наявність складу правопорушення є необхідною підставою для адміністративної відповідальності.

Частиною першої ст. 9 КУпАП передбачено, що особа підлягає адміністративній відповідальності лише за те правопорушення, відносно якого встановлена вина.

Відсутність вини в скоєнні адміністративного правопорушення за зазначеною нормою закону виключає провадження у справі про адміністративне правопорушення.

За положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Як визначено ст.254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З аналізу положень ст.ст. 251, 256 КУпАП вбачається, що особу можливо притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, який складений відповідно до вимог закону.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №746788 від 14.09.2021 року складений працівниками поліції з істотними порушеннями вимог законодавства, а саме з порушенням строків, передбачених ст.254 КУпАП, з порушенням вимог ст.256 КУпАП, оскільки в зазначеному вище протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені свідки адміністративного правопорушення, не конкретизовано суть адміністративного правопорушення, а отже суд визнає його недопустимим доказом, що також унеможливлює притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі цього протоколу.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Згідно з приписами ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Стаття 6 пункту 2 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» забезпечує «право вважатися невинуватим доти, доки вину не буде доведено в законному порядку».

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбаченого, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальну), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»- практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція) (рішенні у справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 року)

У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що п. 2 ст. 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, надавши правову оцінку показам свідків, суд приходить до обґрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, оскільки пояснення потерпілої ОСОБА_2 спростовуються поясненнями особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 та поясненнями безпосередніх свідків інкримінованого адміністративного правопорушення, протокол про адміністративне правопорушення складений поза межами строків, встановлених законом, з грубим порушенням вимог КУпАП, а інших доказів на підтвердження скоєння ОСОБА_1 вказаного правопорушення матеріали справи не містять, тому, у відповідності до вимог п.1 ст.247 КУпАП, суд приходить до обгрунтованого висновку, що провадження по даній справі підлягає закриттю.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 173, 247, 250, 251, 254, 256, 280, 283 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173 КпАП України - закрити на підставі п. 1 ч. 1 статті 247 Кодексу про адміністративні правопорушення України у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, або представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Повний текст даної постанови складено та проголошено 11.10.2021 об 16 годині 00 хвилин.

Суддя: