Провадження № 33/824/1098/2021 Категорія ст. 44-3 КУпАП Доповідач у 2 інстанції Шроль В. Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2021 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду В.Р.Шроль, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11 січня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку сел. Великі Коровинці Чуднівського р-ну Житомирської обл., зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить у розмірі 17000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 454 грн. судового збору,

В С Т А Н О В И В :

За постановою ОСОБА_1 визнана винуватою у тому, що вона 10.11.2020 року приблизно о 07 год. 00 хв., перебуваючи на посаді адміністратора, за адресою: м. Київ, вул. Сєченова, 7А, здійснювала господарську діяльність в хостелі, чим порушила п. 12 Постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року.

В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, просить постанову скасувати, провадження у справі закрити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що суддя безпідставно не врахував тих обставин, що вона не здійснювала господарську діяльність хостелу, не є його власником і не реєструвала хостел для підприємницької діяльності в установленому законодавством порядку і не є особою, яка має право здійснювати господарську діяльність.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, що підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 44-3 КУпАП в редакції від 17.03.2020 передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей,санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до п. 12 Постанови КМУ «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 641 від 22.07.2020 року, що діяла станом на 10.11.2020, на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено "жовтий" рівень епідемічної небезпеки, додатково до протиепідемічних обмежень, установлених для "зеленого" рівня епідемічної небезпеки, забороняється діяльність хостелів.

Як пояснила при апеляційному розгляді ОСОБА_1 , вона не працювала у хостелі, а лише переночувала у ньому. 09.11.2020 вона запізнилася на автобус до місця свого проживання, знайшла оголошення про хостел, після телефонної розмови приїхала до місця обумовленої зустрічі, де її зустріла жінка на ім`я « ОСОБА_1 », провела до місця ночівлі та оформила її на проживання. Вона переночувала, а зранку зайшла міліція і склали на неї протокол. Жінки на ім`я « ОСОБА_1 » у хостелі на той момент не було. Після чого вона поїхала до свого місця проживання.

Обґрунтовуючи винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суддя послався на докази, що містяться у матеріалах справи, а пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, спростував даними складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Проте, належними та допустимими доказами, що є у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..44-3 КУпАП, не підтверджений.

Так, дані протоколу про адміністративне правопорушення не можуть бути визнані допустимим доказом, оскільки процесуальний документ, всупереч вимогам ст.256 КуПАП не містить підпису особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, або запису про відмову від підписання, а викладена у ньому суть адміністративного правопорушення є суб`єктивною позицією особи, яка його склала.

Не можуть бути визнані доказом винуватості ОСОБА_1 і письмові пояснення ОСОБА_4 , які не підтверджують тієї обставини, що адміністратор костелу на ім`я ОСОБА_1 є тією особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Також, матеріали справи не містять будь-яких даних про особу, яка займала посаду адміністратора костелу.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на особу, яка склала протокол про адміністративне правопорушення.

Доказів, які б спростовували пояснення ОСОБА_1 , особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не надано.

Таким чином, матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст..44-3 КУпАП.

За таких обставин постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11 січня 2021 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Р. Шроль