Справа 573/2079/21
Номер провадження 3/573/895/21
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 грудня 2021 року м. Білопілля

Суддя Білопільського районного суду Сумської області Черкашина М.С., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

04 грудня 2021 о 12.57 год. по вул. Рубанівка в м. Ворожба Сумського району Сумської області ОСОБА_1 , який двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП, керував транспортним засобом ВАЗ-2102, д.н.з. НОМЕР_1 із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження медичного огляду в установленому законом порядку та продуття через газоаналізатор «Драгер» для визначення стану алкогольного сп`яніння ухилився шляхом відмови, чим порушив п. 2.5 ПДР.

ОСОБА_1 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, востаннє постановою Білопільського районного суду Сумської області від 30.06.2021 останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді арешту строком 15 діб.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 3 ст. 130 КУпАП як дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, у суд за викликом особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи, згідно положень ст. ст. 268, 277-2 КУпАП, а також шляхом сповіщення не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Будучи обізнаним про розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності, про що інспектором було роз`яснено під час складання протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності, про рух справи повідомлено повісткою на зазначену в протоколі адресу проживання, а також шляхом розміщення інформації про рух справи на сайті судової влади, ОСОБА_1 жодних доказів та заперечень для спростування складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення суду не надав, а тому розгляд справи здійснюється судом на підставі наявних доказів, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступного.

Згідно з вимогами п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортним засобом є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти транспортними засобами та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень також підтверджується дослідженими судом письмовими матеріалами справи, зокрема протоколом серії ДПР 18 №174036 від 04.12.2021 про адміністративне правопорушення, складений відносно останнього за вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, який за своїм змістом відповідають вимогам ст. 256 КУпАП та оптичним диском з відеофіксацією, на якому зафіксовано відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Всі зазначені докази не викликають сумнівів у їх достовірності та допустимості.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, знайшла своє підтвердження в суді.

При визначенні виду та міри стягнення відповідно до вимог ст. 33 КУпАП враховую характер вчиненого правопорушення, що тягне за собою потенційну небезпеку для учасників дорожнього руху, особу ОСОБА_1 , який ніде не працює, двічі протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення аналогічних правопорушень, проте належних висновків не зробив та продовжує вчиняти правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не виконав жодного судового рішення, яким до нього застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу, а також те, що санкцією ч. 3 ст. 130 КУпАП передбачена можливість накладення альтернативних видів адміністративного стягнення у виді штрафу або арешту та приходжу до висновку, що стягнення у виді арешту є таким, що буде сприяти запобіганню вчиненню останнім нових правопорушень.

Встановлюючи наявність підстав для одночасного із застосуванням арешту позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, виходжу із наступного.

Відповідно до пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених в т.ч. статтею 130 КУпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не має прав керування транспортними засобами, за що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 580765 від 04.12.2021 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Крім того, згідно з довідкою ВП №1 (м. Білопілля) посвідчення водія у особи, яка притягується до адміністративної відповідальності відсутнє.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 прав керування транспортними засобами не має, посвідчення водія не отримував, не вбачаю підстав для застосування до особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення у виді позбавлення відповідного права.

Крім того, у даному випадку відсутні підстави застосування відносно ОСОБА_1 одночасно із застосуванням арешту конфіскації транспортного засобу з наступних підстав.

Санкцією ч. 3 ст. 130 КУпАП передбачена можливість конфіскації транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

Відповідно до наявного в матеріалах справи свідоцтва про реєстрацію ТЗ автомобіль ВАЗ-2102, д. н. з. НОМЕР_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_2 , а відтак, підстави для прийняття рішення про конфіскацію у останнього вказаного транспортного засобу також відсутні.

Виходячи з вищенаведеного, приходжу до висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, у виді адміністративного арешту без позбавлення права керування транспортними засобами та без конфіскації транспортного засобу.

У зв`язку з накладенням адміністративного стягнення, на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню з ОСОБА_1 на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 454 грн.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 130, ст. ст. 33, 40-1, 245, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП і застосувати до нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком 15 (п`ятнадцять) діб.

Строк відбуття адміністративного арешту рахувати з дня поміщення ОСОБА_1 до Сумського ІТТ № 1 м. Суми ГУНП України в Сумській області.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 гривні.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя