Житомирський апеляційний суд
Справа №295/3654/21 Головуючий у 1-й інст. Панченко Г. В.
Категорія ч. 1 ст. 172-7 КУпАП Доповідач Широкопояс Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року. Суддя Житомирського апеляційного суду Широкопояс Ю.В., за участі: секретаря судового засідання Волянської О.В., прокурора Зозулі Л.К. та захисника Горпинченка О.М., - розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника Горпинченка О.М. на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 21.05.2021 у справі за ст. ст. 172-7 ч. 1, 172-7 ч. 2 КУпАП щодо ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , що раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою закрито провадження по справі за ст. ст. 172-7 ч. 1, 172-7 ч. 2 щодо ОСОБА_2 на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно постанови, у період часу з 21.10.2019 по 27.04.2020 у приміщенні Головного управління ДПС у Житомирській області (далі ГУ ДПС у Житомирській області) по вул. Ю.Тютюника, 7 в м. Житомирі ОСОБА_1 , виконуючи обов`язки начальника ГУ ДПС у Житомирській області, у порушення вимог п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції», не повідомив про наявність у нього реального конфлікту інтересів та в умовах реального конфлікту інтересів, який виник у межах реалізації службових повноважень щодо матеріального заохочення державних службовців, прийняв рішення у формі: наказу від 21.10.2019 № 1-ф «Про встановлення надбавки за інтенсивність праці на вересень 2019 року», наказу від 21.10.2019 № 2-ф «Про встановлення надбавки за інтенсивність праці на жовтень 2019 року», наказу від 15.11.2019 № 7-ф «Про встановлення надбавки за інтенсивність праці на листопад 2019 року, наказу від 26.11.2019 № 9-ф «Про преміювання працівників Головного управління ДПС у Житомирській області за жовтень 2019 року»., наказу від 17.12.2019 № 14-ф «Про встановлення надбавки за інтенсивність праці на грудень 2019 року», наказу від 19.12.2019 № 15-ф «Про преміювання працівників Головного управління ДПС у Житомирській області за листопад 2019 року», наказу від 15.01.2020 № 1-ф «Про встановлення надбавки за інтенсивність праці на І квартал 2020 року», наказу від 28.01.2020 № 2-ф «Про преміювання працівників Головного управління ДПС у Житомирській області за січень 2020 року», наказу від 19.02.2020 № 8-ф «Про перерахунок премії працівникам Головного управління ДПС у Житомирській області за січень 2020 року», наказу від 21.02.2020 № 9-ф «Про преміювання працівників Головного управління ДПС у Житомирській області за лютий 2020 року», наказу від 26.03.2020 № 16-ф «Про преміювання працівників Головного управління ДПС у Житомирській області за березень 2020 року», наказу від 13.04.2020 № 18-ф «Про встановлення надбавки за інтенсивність праці на квітень 2020 року», наказу від 27.04.2020 № 23-ф «Про преміювання працівників Головного управління ДПС у Житомирській області за квітень 2020 року», - чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисника Горпинченка О.М. ставиться питання про скасування постанови та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172 КУпАП. Твердить про необґрунтованість постанови суду першої інстанції, недоведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172 КУпАП; недоведеність реального конфлікту інтересів.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та доводи захисника в підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши справу, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Частинами 1 та 2 ст. 172-7 КУпАП передбачено відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

За ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції»: приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях; реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у п.п. 1, 2 ч. 1 ст.3 цього Закону, зобов`язані вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно частин 1, 2 ст.17 ЗУ «Про державну службу» повноваження керівника державної служби у державних органах, посади керівників яких належать до посад державної служби, здійснює керівник відповідного органу. До повноважень керівника державної служби належить прийняття у межах наданих повноважень рішення про заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В».

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Отже, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення є доведення об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення після його складання уповноваженою особою має бути наданий для ознайомлення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, та підписаний цією особою. При складенні протоколу такій особі мають бути роз`яснені його права і обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу.

З матеріалів справи видно, що в порушення вимог ст. 256 КУпАП, уповноваженою особою, що склала протоколи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_2 , останнього не було ознайомлено зі змістом вказаних документів та йому не було вручено та направлено для відома копії вказаних протоколів.

Зміст протоколів про адміністративні правопорушення в цілому відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Разом з тим, судом першої інстанції та апеляційним судом справу розглянуто за участю ОСОБА_2 та його захисників, з додержанням прав Луговського, передбачених ст. 268 КУпАП.

Тому апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про недопустимість як доказів протоколів про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_2 .

Під час судового розгляду ОСОБА_2 не визнав себе винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, та пояснив, що він виконував обов`язки начальника ГУ ДПС у Житомирській області, підписував подання та накази про преміювання та встановлення надбавок всьому складу вказаного територіального органу, у тому числі і собі на рівні з іншими працівниками, - що були підготовлені працівниками фінансового відділу; діяв відповідно до діючих інструкцій в інтересах всіх працівників установи, які мали право на законне одержання премії і надбавки як складових заробітної плати державного службовця, та не мав умислу на неповідомлення вищестоящого органу про конфлікт інтересів, оскільки вважав, що не діє в умовах конфлікту інтересів.

Вказані пояснення не спростовуються сукупністю доказів, досліджених судом першої інстанції та апеляційним судом у даній справі.

Згідно наявних у справі доказів, ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді в.о. начальника ГУ ДПС у Житомирській області згідно наказів ДПС України від 20.09.2019 №144-о, від 21.10.2019 № 219-о та від 10.01.2020 №19-о, самостійно не визначав собі розмір надбавок та премій, не готував подання на встановлення їх розміру особисто собі. В свою чергу підписання відповідних наказів, підготовлених фінансовою служою, було виключно в межах його повноважень, як виконуючого обов`язки начальника ГУ ДПС у Житомирській області, оскільки підписувати вказані накази міг тільки начальник відповідного ГУ ДПС, або ж особа, яка виконувала його обов`язки.

Відповідно до листа ДПС України від 31.03.2021 №16/99-00-10-09-02-06, за час перебування ОСОБА_2 на посаді в.о. начальника ГУ ДПС у Житомирській області, останній не звертався до Голови ДПС України з питань погодження йому грошових виплат. Разом з тим, у цей же період ОСОБА_2 займав посаду начальника Житомирського управління ГУ ДПС у Житомирській області, що дало змогу встановлювати йому надбавку та здійснювати преміювання відповідно до розподілу обов`язків без погодження з ДПС України (а. с. 41-42 т. 9).

Разом з тим, у справі відсутні докази того, що ОСОБА_2 , який згідно ст. 43 Конституції України має право на зарплату, не нижчу від визначеної законом, необґрунтовано чи безпідставно одержав доплати у виді надбавок та премій відповідно до вказаних у протоколах про адміністративні правопорушення наказів.

З огляду на сукупність всіх доказів у справі, апеляційний суд не знаходить обґрунтованих доказів наявності суперечностей між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями ОСОБА_2 , оскільки формальне підписання ним наказів, як в.о. начальника ГУ ДПС у Житомирській області про преміювання та надбавки до зарплат всього складу очолюваного ним органу, що було його безпосереднім обов`язком за вказаною посадою, не свідчить про те, що це було його особистим рішенням, зумовленим корисливим умислом та наявністю приватного інтересу.

Враховуючи вищенаведені обставини, у ОСОБА_2 , як в.о. начальника ГУ ДПС у Житомирській області, при підписанні наказів про встановлення надбавок та преміювання, був відсутній реальний конфлікт інтересів у розумінні Закону України «Про запобігання корупції» та ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, оскільки протилежне не доведено належними доказами, зокрема, в частині наявності реального конфлікту інтересів між приватним інтересом ОСОБА_2 в розумінні визначення поняття «приватний інтерес» у ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», та його службовими повноваженнями, під час прийняття зазначених рішень, що впливало на об`єктивність або неупередженість при прийнятті рішень, як обов`язкової частини складів адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Не доведено, що ОСОБА_2 , який нетривалий час працює на вказаній посаді, мав умисел на вчинення вказаних правопорушень.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_2 у вчиненні вказаних правопорушень не можуть бути визнані обґрунтованими, постанова суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративних правопорушень.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Горпинченка О.М. задовольнити.

Постанову Богунського районного суду м. Житомира від 21.05.2021 у справі за ст. ст. 172-7 ч. 1, 172-7 ч. 2 КУпАП щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя Житомирського

апеляційного суду Ю.В. Широкопояс