33/804/152/21
237/398/21

33/804/152/21
237/398/21
Категория: ст. 173-2 ч.1 КпАП України

П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
30 березня 2021 року м. Маріуполь
м. Маріуполь
Суддя Донецького апеляційного суду Топчій Т.В., розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Мар`їнського районного суду Донецької області від 01 березня 2021 року, якою
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,-
визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 170 грн,-
В С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 128152 від 26.01.2021 року ОСОБА_2 , 24.01.2021 року о 10:00 годині в АДРЕСА_2 вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_3 домашнє насильство, тобто умисне вчинення дій психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, що виразилося у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозами фізичною розправою.
Постановою Мар`їнського районного суду Донецької області від 01 березня 2021 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 170 грн.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд дійшов помилкових висновків, приймаючи до уваги виключно пояснення потерпілої, яка навіть не могла пояснити в чому саме виразилось домашнє насильство психологічного характеру, яка шкода завдана фізичному чи психічному здоров`ю потерпілої, що є обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, тобто в протоколі фактично відсутня об`єктивна сторона правопорушення. Крім того, суд прийняв в якості належного та обґрунтованого доказу пояснення свідка ОСОБА_4 , хоча вона є хрещеною потерпілої та якій обставини подій відомі зі слів останньої.
Також судом в якості належного доказу прийняті письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , з яких вбачається, що ОСОБА_2 систематично ображає дружину нецензурною лайкою при дітях, намагається принизити її честь та гідність, але жодного доказу на підтвердження факту систематичного домашнього насильства до матеріалів справи не додано.
Звертає увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення від 26.01.2021 року взагалі не вірно вказано місце події, що є порушенням Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції» №1376 від 06.11.2015 року. Також зазначає, що другий примірник протоколу про адміністративне правопорушення у день складання йому вручений не був. ОСОБА_2 відмовився від підпису у протоколі, оскільки він вже був заповнений працівниками поліції за його відсутності, а поняті підтвердили виключно факт відмови від підпису протоколу, тобто при складанні протоколу були відсутні як свідки, так і сам ОСОБА_2 .
Зауважує, що потерпіла ОСОБА_3 , вказуючи про систематичне домашнє насильство психологічного характеру, жодного разу не звернулася не тільки за захистом своїх законних прав та інтересів, а також інтересів своїх малолітніх дітей, які зі слів потерпілої також є свідками протиправної поведінки ОСОБА_2 . Більш того, вона відпускає на цілий день з ним своїх дітей. Крім того, до органів поліції вона звернулася не в день вчинення домашнього насильства, а через 2 дні, в суді пояснювала, що чоловік її побив, проте під час опитування в поліції про це нічого не казала.
Вважає, що доведеним є виключно факт сварки між подружжям, а не вчинення домашнього насильства.
В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 та його захисник Литвиненко Н.В. не з`явилися, надіслали до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутністю, просили вимоги апеляційної скарги задовольнити в повному обсязі, тому у відповідності до ст.294 ч.6 КУпАП, вважаю за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_2 та його захисника.
Мотиви суду
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, врахувавши доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до положень ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, цих норм закону дотримався у повному обсязі, постановив законне та обґрунтоване рішення.
Так, ст. 173-2 ч.1 КУпАП передбачене вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Факт адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_2 у його вчиненні підтверджується доказами: протоколом про адміністративне правопорушення, довідкою, складеною лейтенантом поліції Світюхою О. про результати перевірки за фактом повідомлення ОСОБА_3 , рапортом помічника чергового відділу поліції №2 Покровського РУП ГУНА в Донецькій області Коваля О.В., письмовими поясненнями ОСОБА_3 , та свідка ОСОБА_4 ,
Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що в протоколі не розкрито об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАп, оскільки не зазначено у чому саме виразилось домашнє насильство психологічного характеру, та яка шкода завдана фізичному чи психічному здоров`ю потерпілої є безпідставними.
Зі змісту заяви ОСОБА_3 від 26.01.2021 року до т.в.о.начальника відділу поліції №2 Покровського РУ поліції ГУНП в Донецькій області вбачається, що вона просить прийняти заходи до її чоловіка ОСОБА_2 , який 24.01.2021 року приблизно о 10:00 годині влаштував сварку, в ході якої у присутності малолітньої дитини висловлювався на її адресу грубою нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, кидався в бійку. Сукупність всіх наведених чинників, ознак та дій обумовлюють психологічне насильство та утворюють об`єктивну частину складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 -2 ч.1 КУпАП.
Апеляційні твердження ОСОБА_2 у цій частині спростовуються і поясненнями потерпілої ОСОБА_3 , що містяться в матеріалах провадження ( а/с 7), за якими вона разом з дітьми проживає в квартирі АДРЕСА_2 , її чоловік ОСОБА_2 систематично ображає нецензурною лайкою при дітях, намагається принизити її честь та гідність.
Апеляційний суд вважає належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення письмові пояснення свідка ОСОБА_4 від 26.01.2021 року, з яких виходить, що вона проживає разом з ОСОБА_3 в одному будинку по АДРЕСА_3 . 24.01.2021 року після обіду їй подзвонила ОСОБА_3 , повідомила, що її чоловік вчинив конфлікт, кидався в бійку та зачинив її в квартирі. Зазначила, що ОСОБА_2 поводить себе агресивно та неадекватно, раніше між подружжям були конфлікти. До поліції ОСОБА_3 не зверталась оскільки побоюється свого чоловіка. Дані пояснення є чіткими та послідовними, відповідають змісту протоколу про адміністративне правопорушення та узгоджується між собою. У суду нема підстав вважати ОСОБА_4 зацікавленою особою, оскільки апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить переконливих доводів на обґрунтування причин, з яких цей свідок зацікавлений обмовити його у вчиненні протиправних дій. Свідок ОСОБА_5 є сусідкою ОСОБА_3 , проживає разом з останньою в одному будинку, про її стосунки з чоловіком та періодичні сварки обізнана, тому вважаю, що апеляційні твердження ОСОБА_2 , що свідок давав пояснення про обставини події, яка сталася 24.01.2021 року лише зі слів потерпілої є безпідставними.
Пояснення потерпілої ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_4 в суді про обставини вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 збігаються з їх поясненнями, які вони давали працівникам поліції при складенні протоколу, є послідовими та не викликають у суду сумніву.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАп полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.
Вважаю, що в сукупності наведені судом докази підтверджують факт здійснення ОСОБА_2 домашнього насильства психологічного характеру щодо потерпілої. Давши належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУАП, оскільки дії ОСОБА_2 є формою домашнього насильства , що полягає у словесних образах, приниженні, спрямованому на обмеження волевиявлення особи, які викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, та завдали шкоди психічному здоров`ю особи, що узгоджується з приписами ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Не заслуговують на увагу і твердження ОСОБА_2 про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення від 26.01.2021 року не вірно вказано місце події, що є порушенням Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції» №1376 від 06.11.2015 року. Суд першої інстанції усунув цей недолік, правильна адреса вчиненні адміністративного правопорушення була встановлена судом у постанові, апеляційний суд вважає, що таке порушення не є суттєвим, оскільки ніяким чином не впливає на достовірність встановлених обставин події правопорушення і не тягне за собою не допустимість протоколу про адміністративне правопорушення як доказу. Зазначення працівником поліції невірної адреси, за якою було вчинено адміністративне правопорушення, є опискою, про це було зазначено працівником поліції ОСОБА_6 під час судового розгляду в суді першої інстанції, та дана обставина усунута під час судового розгляду, оскільки всі учасники судового провадження вірно зазначали місце події, що також підтверджується іншими матеріалами провадження, тому посилання ОСОБА_2 на неточності у протоколі не спростовують правового змісту цього протоколу.
Доводи ОСОБА_2 про те, що другий примірник протоколу про адміністративне правопорушення у день складання йому вручений не був, та те, що при складанні протоколу були відсутні як свідки, так і він суд вважає неспроможними з наступних підстав.
З пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в суді вбачається, що складання протоколу відбувалося у присутності ОСОБА_2 , що підтверджується поясненнями працівника поліції ОСОБА_6 , наданими під час судового розгляду, оскільки він відмовився від підписання протколу та отримання його копії, то його відмова була зафіксована в присутності понятих. Допитаний в якості свідка понятий ОСОБА_7 в судовому засіданні в суді першої інстанції підтвердив, що він разом із іншим понятим підписали протокол про адміністративне правопорушення в присутності ОСОБА_2 , при цьому зауважень щодо протоколу та скарг на дії працівника поліції від нього не надходило. У суду нема підстав ставити під сумнів об`єктивність свідчень допитаних судом осіб, які дали пояснення з приводу обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 .
Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, що він не вчиняв жодних дій, які можна б було кваліфікувати як домашнє насильство, а це була лише сварка між подружжям, апеляційний суд розцінює як спосіб захисту та намагання уникнути адміністративної відповідальності, оскільки вина останнього підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами у їх сукупності.
Відповідно до частини першої ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав і обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ стандарти і вимоги, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширюються і на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки термін «кримінальне обвинувачення», «кримінальне провадження» тлумачаться цим судом в розумінні цілей застосування Конвенції. Кримінальний характер ст. 173-2 ч.1 КУпАП в розумінні Конвенції та практики ЕСПЛ не викликає сумніву, а отже на дане провадження поширюються повною мірою ті стандарти і вимоги, які встановлює Конвенція для кримінального провадження (обвинувачення). Це стосується і презумпції невинуватості та стандарту доказування вини «поза розумним сумнівом», а також прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності бути негайно, детально проінформованою про характер і причини обвинувачення, мати час на підготовку для захисту, які загалом становлять гарантії справедливого судового розгляду в судах. Поширення цих стандартів кримінального провадження на відповідну категорію справ про адміністративні правопорушення, безсумнівно зумовлює необхідність дотримання особливих вимог щодо процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у випадку визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали суду можливість спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому діянню покарання. Вважаю, що у даному провадженні по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 органом, уповноваженим на складання протоколу надано суду достатньо належних, допустимих та переконливих доказів доведення його вини «поза розумним сумнівом» у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП, отже підстав для зміни або скасування судового рішення, апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Мар`їнського районного суду Донецької області від 01 березня 2021 року притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 173-2 ч.1 КУпАП залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.В. Топчій