ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/5678/21 Головуючий в 1 інст. Морока С.М.
Провадження № 33/807/635/21 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу, за участі ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 серпня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, 29 червня 2021 року о 13 годині 19 хвилин на 128 км. Автомобільні дороги М-30 Василівка - Бердянськ, ОСОБА_1 керував автомобілем АЗЛК 2140, державний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (колір обличчя сіро-зелений, пастозність кінцівок ніг, тремтіння пальців ніг, плутається в свідченнях). Від проведення огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння, в лікарні в присутності двох свідків відмовився в установленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає, що постанова суду першої інстанції є протиправною, такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з відсутністю забезпечення справедливого судового розгляду та дотримання належної процедури, явної упередженості суду та поліцейського, що складав протокол, спотворення обставин справи та їх невідповідність дійсним обставинам, позбавлення апелянта права на захист, відсутність складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів скарги, вказує, що суд першої інстанції в постанові лише формально відобразив відомості, які були викладені працівником поліції в протоколі.

Зазначає, що він здійснював рух по іншій дорозі, а саме Більмак- Бердянськ.

Також наголошує, що працівник поліції зупинив апелянта з підстав того, що відсутні дані автомобіля в базі даних та автомобіль буде конфісковано. Після цього, як вказує апелянт, він злякався та погодився повторити слова працівника поліції про те, що нібито десять днів назад вживав наркотичні засоби та від огляду на стан сп`яніння він відмовляється.

Перед тим, як працівник поліції віддав автомобіль апелянта, він його обшукав та його речі та речі близьких.

Суд першої інстанції не надав вказаним порушенням належної оцінки.

Також зазначає, що через неможливість допиту його свідка, неучасті в судді його захисника, він був позбавлений всіх передбачених законом прав.

Просить апеляційний суд, допитати свідка у справі - ОСОБА_2 і дослідити матеріали справи.

Постанову суду першої інстанції від 5 серпня 2021 року, відносно ОСОБА_1 скасувати.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції апелянта, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив постанову судді скасувати та закрити провадження у справі, допитавши свідка ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

Зі змісту ст. 283 КУпАП випливає, що постанова суду має бути вмотивованою.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що зазначених вимог закону суддя місцевого суду дотримався в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Висновки суду, викладені в постанові щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими і відповідають дослідженим доказам у справі.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103.

Аналіз вказаних нормативних актів свідчить, що у разі виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння співробітниками поліції огляд на місці зупинки транспортного засобу не проводиться, для проведення огляду водій відразу направляється до найближчого закладу охорони здоров`я.

Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №104507 від 29 червня 2021 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем марки АЗЛК 2140, д.н. НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проведення огляду для визначення стану сп`яніння, в лікарні в присутності двох свідків відмовився. В поясненнях ОСОБА_1 пояснив, що курив сигарету - канабісу. Від огляду на визначення стану сп`яніння відмовляється. З інкримінованим порушенням згодний (а.с.1);

- направлення водія на огляд (а.с.2), в якому вказано, що ОСОБА_1 має ознаки наркотичного сп`яніння (колір обличчя сіро-зелений, пастозність кінцівок ніг, тремтіння пальців, плутається в свідченнях). Від проходження огляду відмовився.

- письмовими поясненнями свідків (а.с.3-4), якими пояснено, що ОСОБА_1 від проходження на визначення стану сп`яніння відмовився.

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАБ №986259 від 29 червня 2021 року (а.с.6), з якої вбачається, що ОСОБА_1 здійснював керуванням транспортним засобом АЗЛК 2140, д.н. НОМЕР_2 без застебнутого ремені безпеки.

- відеозаписом правопорушення, яким встановлено, що на пропозицію працівника поліції пройти огляд у встановленому порядку на визначення стану сп`яніння ОСОБА_1 відмовився. Пояснив, що 10 днів назад курив канабіс.

Надаючи аналіз вказаним доказам, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 .

Апеляційний суд в обґрунтування вказаного висновку виходить з того, що відеозаписами порушення встановлено, що працівниками поліції було дотримано вимоги КУпАП та відомчих інструкцій, а саме запропоновано ОСОБА_1 пройти медичний огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння, оскільки були виявлені ознаки такого сп`яніння.

Після чого, водій ОСОБА_1 в присутності свідків та відеофіксації від проведення огляду відмовився, тобто порушив вимоги п. 2.5 ПДР України за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи ОСОБА_1 про здійснення керування на іншій дорозі за своїм характером та з огляду на обставини конкретної справи не свідчить, що перешкодило або могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Скасування судового рішення виключно на підставі формальної констатації та за відсутності інших підстав для скасування постанови суду жодним чином не сприятиме досягненню мети адміністративного провадження і адміністративної відповідальності за вчинення протиправного діяння. Такий підхід був би проявом надмірного формалізму.

Посилання апелянта про нібито протиправність дій працівників поліції є припущеннями, які не можуть бути підставою яка виключає винуватість ОСОБА_1 .

Так, під час апеляційного перегляду справи за ініціативи апелянта було допитано свідка ОСОБА_2 , яка є донькою ОСОБА_1 , пояснила, що разом з ОСОБА_1 здійснювала рух в м. Бердянськ. Працівники поліції зупинили їх транспортний засіб, оглянули. Після чого сказали їхати за ними. ОСОБА_1 після прибуття на місце, батько спілкувався з працівниками поліції хвилин 20-30, після чого вони поїхали.

Апеляційний суд, критично відносить до показів свідка, оскільки вказані свідчення не спростовують винуватості ОСОБА_1 в інкримінованому правопорушенні та не дають підстав для сумніву в діях працівників поліції. Будь-яких відомостей про порушення працівниками поліції вимог закону, свідок не надав.

ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду будь-яких судових рішень або адміністративних рішень щодо оскарження дій працівників поліції не надав, що свідчить про виконання поліцейськими вимог законодавства України.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ст. 130 КУпАП є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням.

Таким чином, вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ст. ст. 33 - 35, 38, ч.1 ст.130 КУпАП, урахувавши характер вчиненого правопорушення, особи правопорушника, пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставини, вважає, що адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керуванням всіма видами транспортних засобів, є тим стягненням, що відповідно до ст. 23 КУпАП, буде сприяти запобіганню вчинення ним нових правопорушень і розумінням на психологічному рівні, рівня тяжкості скоєного протиправного діяння.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 5 серпня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 310/5678/21