Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2021 року

м. Київ

єдиний унікальний номер справи 760/680/21

номер провадження 33/824/1414/2021

Київський апеляційний суд у складі головуючого судді судової палати з розгляду цивільних справ Лапчевської О.Ф.,

за участю:

адвоката ОСОБА_1 - Кононенко О.С.,

представника Київської митниці Держмитслужби Юрківа В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 - Кононенко Олени Сергіївни

на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 05 лютого 2021 року /суддя Зуєвич Л.Л./

у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 472 Митного кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 05 лютого 2021 року визнано винною ОСОБА_1 , керівника ТОВ «Юкрейн Кастом Сервіс» у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 Митного кодексу України. Накладено на ОСОБА_1 , керівника ТОВ «Юкрейн Кастом Сервіс» адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил - 12 537 (дванадцять тисяч п`ятсот тридцять сім) гривень 60 коп із конфіскацією безпосередніх предметів порушення митних правил, а саме:

- наконечник кермової тяги, арт. 22202, торговельна марка STARMANN у кількості 17 шт.;

- наконечник кермової тяги, арт. 22287, торговельна марка STARMANN у кількості 5 шт.;

- наконечник кермової тяги, арт. 2316, торговельна марка STARMANN у кількості 12 шт.;

- наконечник кермової тяги, арт. 2796, торговельна марка STARMANN у кількості 9 шт.;

- наконечник кермової тяги, арт. 2390, торговельна марка STARMANN у кількості 4 шт.

Не погоджуючись з вказаною постановою, апелянт звернулась з апеляційною скаргою в якій просила постанову скасувати, закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги, вказувала на те, що відомості про найменування, кількість та вагу товару вносяться декларантом до митної декларації на підставі відомостей, наявних у товаросупровідних документах. Митним законодавством не встановлено обов`язку декларанта здійснювати перевірку достовірності відомостей, зазначених у товаросупровідних документах шляхом проведення фізичного огляду. Відповідно до ст. 266 МК України, проведення фізичного огляду є правом декларанта, яке здійснюється з метою перевірки відповідності товару їх опису, зазначеному у товаросупровідних документах. Вказувала, що відомості, внесені у ЕМД № UA100300/2020/415318 від 04.08.2020 повністю відповідають відомостям, вказаним у інвойсі 03.07.2020 р. № 00320, проформі інвойсі № 00320 від 03.07.2020 р., пакувальному листі від 03.07.2020 виставлених продавцем товару - іноземною компанією SUNACCORN F.Z.E. (Emirate of Ajman, Ajman, Al Zorah Pavilion, vecutive office B4 15, UAE) та автотранспортній накладній (CMR) № 029409 від 09.07.2020, CARNET TIR № MX82953417. При цьому, відомостей про наявність у вантажному відсіку автомобіля, яким здійснювалось перевезення, товарів, виявлених під час митного огляду, вказані вище документи не містили. Товаросупровідні документи не містили розбіжностей між собою, виправлень тощо, які б давали ОСОБА_1 підстави для сумніву щодо достовірності та відповідності даних, вказаних у цих документах, фактичній наявності, найменуванню, кількості, вазі нетто товарів. Тобто, в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона правопорушення, а суб`єктом відповідальності в даному випадку є відправник вантажу. Наголошувала також і на тому, що матеріали справи не містять доказів про наявність в діях громадянки України ОСОБА_1 противоправних, винних дій, оскільки даних про те, що вона знала, що наявні в неї товаросупровідні документи містять недостовірні відомості про товар, та за їх допомогою навмисно чи з необережності хотіла перемістити товари через митний кордон України, таких доказів митницею не здобуто. Щодо процесуальних порушень, вказувала, що висновок №-0463, є недопустимим доказом по справі, оскільки при тимчасовому вилученні товарів, у справах про порушення митних правил за статтями Кодексу, шо передбачають стягнення в розмірах, визначених у відсотках від вартості цих товарів, залучення експертів є обов`язковими. Київською митницею Держмитслужби не надано жодних документів про визначення вартості предметів правопорушення, вилучених під час здійснення провадження по справі про порушення митних правил № 1345/10000/20, які б відповідали чинному законодавству. При цьому загальна вартість товару, визначена посадовою особою Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби (Управління товарознавчої, інженерно-технічної та криміналістичної експертизи) експертом ОСОБА_2 , який не є експертом з товарознавчої оцінки товарів, так як дана особа не зазначена в Реєстрі атестованих судових експертів на сайті Міністерства юстиції України. Враховуючи, що вартість товару впливає на розмір покарання, є незаконним визначення такої вартості без проведення оцінки товару відповідно до ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні. Судом першої інстанції не надано правової оцінки факту закінчення на момент розгляду справи строків притягнення особи до відповідальності, а саме, за ч. 1 ст. 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами, або судами, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строки притягнення закінчились 05.02.2021 р., до цього часу розгляд справи не відбувався, а тому зупинення строків також не відбувалося.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою представника апелянта, заслухавши її пояснення, в яких вона просила задовольнити подану апеляційну скаргу, пояснення представника Київської митниці Держмитслужби, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, залишивши постанову суду першої інстанції без змін, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Диспозицією ст. 472 МК України передбачено порушення митних правил, яке полягає у недекларуванні товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України характеризується як умислом, так і необережністю.

Підпунктом 3 та ч. 1 ст. 196 МК України встановлено, товари що переміщуються через митний кордон України з порушенням вимог цього Кодексу та інших законів України, крім випадків, передбачених цим Кодексом не можуть бути пропущені через митний кордон України.

Статтею 365 МК України передбачено, що громадяни за умови дотримання вимог та інших актів законодавства України можуть переміщувати через митний кордон України будь-які товари, крім тих, що заборонені до ввезення в Україну (у тому числі з метою транзиту) та вивезення з України.

Статтею 257 МК України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Декларант зобов`язаний вносити до митної декларації відомості про товари, його найменування, кількість, торговельний опис, виробника, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар, а також код товару згідно з УКТ ЗЕД, вартість товару, тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 МК України перед подачею митної декларації декларант має право з дозволу митного органу здійснювати фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах, брати проби та зразки товарів.

Згідно з ст. 266 МК України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого Митним кодексом України; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату.

За змістом ст. 264 МК України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Отже, відповідно до п.п. 8.5.а, 8.5.б, 8.5.г, 8.6.а, 8.6.в ст. 257 МК України декларант зобов`язаний вносити до митної декларації відомості про товари, його найменування, торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар, а також код товару згідно з УКТЗЕД, ставки податків, суми митних платежів.

Доводи апеляційної скарги щодо оформлення товарів відповідно до їх супровідних документів та права а не обов`язку декларанта щодо перевірки відповідності таких даних перед декларування, суд відхиляє з огляду на те, що саме декларант несе повну відповідальність за відомості, внесені у декларації. Більше того, декларант, після встановлення митним органом неточностей та надмірного вантажу, не зверталась до відправника товарів задля уточнення відомостей або виявлення причин збільшення обсягу товару.

Окрім того, з диспозиції ст. 472 МК України вбачається, що відповідальність настає у разі недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Санкція даної статті передбачає застосування стягнень як основного, так і додаткового, які прив`язані до вартості товарів, безпосередніх предметів порушення митних правил. Наведене дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справі про порушення митних правил у обов`язковому порядку підлягає доказуванню вартість зазначених товарів.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються із наступних джерел: протоколу про порушення митних правил, протоколів процесуальних дій, додатків до зазначених протоколів; пояснень свідків; пояснень особи, яка притягується до відповідальності; висновку експерта; інших документів (належним чином завірених копій або витягів з них) та інформації у тому числі тієї, що перебуває в електронному вигляді, а також товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил.

Щодо вартості товару - безпосереднього предмету порушення митних правил, то відповідно до ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Вартість предметів правопорушення визначена у відповідності до висновку Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби від 25.11.2020 № -0463 та становить 12 537,60 грн /а.с. 86-89/.

Разом з тим, матеріали не містять будь-яких документів, які б оспорювали чи заперечували вартість товару, визначену уповноваженою особою митниці.

Так, ст. 515 МК України, експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо. Зазначена експертиза не є судовою експертизою.

Експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.

Апелянтом в судовому засіданні вказано на те, що контраргументів з приводу вартості товару задля проведення незалежної експертизи не заявлялось, зокрема і у суді першої інстанції, тому доводи щодо недопустимості в якості доказу висновку експерта, судом не приймаються до уваги, оскільки відповідно до приписів ч.1 ст. 515 МК України, експертиза у справі про порушення митних правил не є судовою експертизою.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вина ОСОБА_1 підтверджується складеним відносно неї протоколом про порушення митних правил № 1345/10000/20 від 05.08.2020, а також доказами, які долучені до матеріалів справи представником Київської митниці.

При цьому судом першої інстанції взято до уваги, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, фактично у судовому засіданні факт правопорушення не оспорювала, а лише наголошувала на тому, що декларант має саме право, а не обов`язок здійснювати фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису, а також тому, що кількість товарів була дуже значною, що ускладнювало здійснення такої перевірки.

Аналогічні пояснення надані при розгляді справи в суді апеляційної інстанції представником.

У разі самостійного декларування товарів декларантом передбачену Митним кодексом України відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант (п. 4 ст. 266 МК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 459 МК України суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Посадові особи підприємств - керівники та інші працівники підприємств (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за додержання вимог, встановлених Митним кодексом України, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку (п. 43 ч. 1 ст. 4 МК України).

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що в діях декларанта (громадянки України ОСОБА_1 , керівника ТОВ «Юкрейн Кастом Сервіс») наявні ознаки порушення митних правил, передбачених статтею 472 МК України, а саме: недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 - Кононенко Олени Сергіївни залишити без задоволення, а постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 05 лютого 2021 року відносно ОСОБА_1 за ст. 472 Митного кодексу України - без змін.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Лапчевська О.Ф.