ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/5333/21 Головуючий в 1 інст. Соболєва І.П.
Провадження № 33/807/667/21 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу, за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_1 - адвоката Іванісова В.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 , його захисника - адвоката Пивоварова В.І. на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 серпня 2021 року, якою провадження по справі, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює оператором АТ «Мотор Січ» та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що згідно з протоколом про притягнення особи до адміністративної відповідальності, 06.05.2021 о 07:55 год. в м. Запоріжжі вул. Сталеварів, 17 водій автомобіля ДЕО Ланос, д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, та під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем GEELY, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , яка здійснювала поворот праворуч, чим порушив вимоги п. 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

В основу постанови суд першої інстанції поклав те, що докази в матеріалах справи не дають підстави вважати, що водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.10.1, 10.2 ПДР України.

В апеляційній представник потерпілої ОСОБА_1 - адвокат Іванісов В.С. вважає, що постанова винесена із грубим порушенням норм процесуального права, без належного дослідження всіх обставин справи, у зв`язку із чим є незаконною та підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів зазначає, що районний суд не встановив, за яких обставин трапилась дорожня пригода, не проаналізував докази у їх сукупності та не надав їм належної оцінки.

Апелянт вважає, що в даній ситуації водій ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 ПДР України, згідно якого повинен був негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки автомобіля.

Вказує, що з технічної сторони водій ОСОБА_2 мав технічну змогу запобігти зіткненню, виконуючи вимоги п.10.1 ПДР України.

Зазначає, що докази в справі свідчать про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 , його захисника Пивоварова В.І., представника потерпілої - адвоката Іванісова В.С., перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

У відповідності до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та ін.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що зазначених вимог закону суддя місцевого суду дотримався в повному обсязі, оскільки проаналізував усі докази у їх сукупності, та дав їм належну оцінку і правильно встановив, що у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що доводи апелянта щодо хибних висновків районного суду про невинуватість ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, є безпідставними і такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.

На противагу вказаним доводам, суд апеляційної інстанції зазначає, що стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Основною умовою настання адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП є наявний причинний зв`язок між порушеннями правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

З огляду на вказане, апеляційний суд зазначає, що положення ст. 124 КУпАП є бланкетними, а отже для кваліфікації адміністративного правопорушення, уповноважена особа повинна визначити пункт порушення ПДР та надати кваліфікацію діянням відповідно до КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення на ОСОБА_2 складено за порушення ним вимог п. 10.1, 12.1 ПДР України.

Відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно п. 12.1 ПДР України вказано, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

З матеріалів справи вбачається, що докази, які б поза розумним сумнівом підтверджували, що ОСОБА_2 порушив вимоги п. 10.1, 12.1 ПДР України, які мають причинний зв`язок між порушеннями правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди, відсутні.

Навпаки, схемою ДТП (а.с.3) показано розташування транспортних засобів. Автомобіль ОСОБА_2 здійснював рух прямо, а інший водій ОСОБА_1 намагалася здійснити маневр праворуч, після чого відбулося зіткнення.

Письмовими поясненнями учасників ДТП (а.с.4, а.с.5) вказано, що водій ОСОБА_1 здійснила маневр ліворуч автомобільної дороги, після чого почала маневр - поворот праворуч, після чого відбулося зіткнення.

Суд апеляційної інстанції при розгляді вказаної справи бере до уваги фотосвітлини з місця ДТП (а.с.6), якими показано механізм пошкодження транспортних засобів. Так, переглядаючи вказані фотосвітлини можливо встановити, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 здійснив зіткнення з автомобілем ОСОБА_2 .

Вказаний висновок додатково підтверджується відеозаписом, наданим ОСОБА_2 (а.с.20), на якому показано, що водій автомобіля НОМЕР_3 , здійснюючи рух на вулиці Сталеварів, 17, що у м. Запоріжжі, прийняв положення ліво на зустрічну смугу руху, а вже потім здійснив маневр праворуч, після чого відбулося зіткнення.

Отже, враховуючи викладене, встановлено, що в діях водія ОСОБА_2 відсутні будь-які порушення ПДР України, які лежать в причинному зв`язку з настанням наслідків у вигляді майнової шкоди, що в свою чергу свідчить про відсутність об`єктивної сторони за ст. 124 КУпАП.

Апеляційна скарга представника потерпілої містить лише суб`єктивні судження, які не підтверджуються матеріалами справи та не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд вважає, що на підтвердження факту порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху України, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду вказує лише складений протокол про адміністративне правопорушення, пояснення потерпілої, натомість всі інші докази беззаперечно на це не вказують.

Таким чином, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують об`єктивну сторону за ст. 124 КУпАП в діях ОСОБА_2 , суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про закриття провадження у справі за п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі зазначеного, ст. ст. 245, 278, 280, 283, 294, 295 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_1 - адвоката Іванісова В.С., залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 серпня 2021 року, якою провадження по справі, відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 335/5333/21