Номер провадження: 33/813/593/21
Номер справи місцевого суду: 947/7751/21
Головуючий у першій інстанції Прохоров П.А.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря - Дубрянської Н.О., адвоката Каразейської Є.Д., потерпілої ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 26 березня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,

встановив:

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 26 березня 2021 року ОСОБА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, у розмірі 340 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 454 грн. в дохід держави.

З вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_2 вчинив відносно дружини психологічне домашнє насильство, а саме: в телефонній розмові погрожував, ображав, принижував, в наслідок чого була завдана шкода здоров`ю. У зв`язку з викладеним було складено протокол про адміністративне правопорушення про притягнення вказаної особи до адміністративної відповідальності.

Не погоджуючись з постановою Київського районного суду м. Одеси від 26 березня 2021 року представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

1)факт здійснення домашнього насильства підтверджується лише протоколом серії ВАБ №573655 від 26.02.2021 року та поясненнями ОСОБА_1 . Пояснення ОСОБА_2 та інших можливих свідків вчинення правопорушення не відбирались;

2)відповідно до поданої заяви ОСОБА_1 вказала, що ОСОБА_2 ображав її словесно, однак не вказує як саме, і що послугувало до можливого погіршення психічного стану здоров`я. На підтвердження даного факту не надала до органу Національної поліції жодних документів, роздруківок з деталізацією дзвінків, в тому числі принтскринів;

3)в протоколі про адміністративне правопорушення не розкрита об`єктивна сторона адміністративного правопорушення та відсутні дані про спеціальний суб`єкт;

4)ОСОБА_2 звертає увагу на те, що в процесі розлучення між подружжям виникли досить напружені відносини, в тому числі і відсутність побачень батька з дитиною. В даному випадку напружені відносини і словесні перепалки між подружжям можна розцінювати як сімейний конфлікт на ґрунті розлучення.

Посилаючись на такі доводи, представник ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду першої інстанції, провадження у справі закрити.

Заслухавши пояснення адвоката Каразейської Є.Д., ОСОБА_2 які наполягали на задоволенні апеляційної скарги, пояснення потерпілої ОСОБА_1 , яка просила суд залишити постанову Київського районного суду м. Одеси від 26 березня 2021 року в силі, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

На переконання апеляційного суду, вирішуючи справу, суд першої інстанції, всупереч ст. 251, 252 КУпАП з достатньою повнотою не дослідив та не перевірив докази у справі, що призвело до помилкових висновків в їх оцінці на предмет допустимості та достовірності, як доказів у справі та необґрунтованого притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Так, диспозиція ч.2 ст.173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті насильства, в сім`ї, зокрема за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктивна сторона цього правопорушення проявляється в умисному вчиненні будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №573655 від 26.02.2021 року вбачається, що 12.02.2021 року близько 09:00 год. ОСОБА_2 вчинив відносно дружини ОСОБА_1 психологічне домашнє насильство, а саме: в телефонній розмові погрожував, ображав, принижував, в наслідок чого була завдана шкода здоров`ю, за що передбачена адміністративна відповідальність передбачена ч. 2 ст.173-2 КУпАП.

При цьому в протоколі зазначено, що ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, тобто вчинення домашнього насильства, особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Однак, до протоколу про адміністративне правопорушення додано лише заяву потерпілої ОСОБА_1 до Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області від 15.02.2021 року про вчинення відносно неї з боку її чоловіка ОСОБА_2 домашнього насильства; пояснення потерпілої ОСОБА_1 від 15.02.2021 року щодо обставин події; копія довідки сімейного лікаря.

Так, із заяви ОСОБА_1 від 15.02.2021 року до Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області, вбачається, що ОСОБА_1 просить прийняти міри до її чоловіка - ОСОБА_2 , з яким разом вони не проживають, у зв`язку із тим, що 12.02.2021 року чоловік зателефонував їй о 09:00 год. почав погрожувати фізичною розправою, словесно ображав, принижував, психічно тиснув, говорив образливі речі про дитину, дані факти виникають систематично, внаслідок чого її психічному здоров`ю була завдана шкода. ОСОБА_1 змушена була звернутися до сімейного лікаря у зв`язку із поганим самопочуттям.

Із пояснень ОСОБА_1 від 15.02.2021 року вбачається, що вона мешкає разом із дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 12.02.2021 року її чоловік, з яким вони разом не мешкають, о 09:00 год. зателефонував і почав словесно ображати, погрожувати фізичною розправою, говорив образливі слова про її батьків. 13.02.2021 року ОСОБА_1 почала себе погано почувати у зв`язку із чим звернулася до сімейного лікаря.

Крім того в матеріалах справи міститься форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, а також копія довідки від сімейного лікаря, від 13 лютого 2021 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 дійсно зверталася до лікарні.

Поясненням щодо вищевказаного адміністративного правопорушення потерпілої ОСОБА_1 . Одеський апеляційний суд надає критичну оцінку у зв`язку з тим, що вона є зацікавленою особою по справі.

Інших доказів на підтвердження події, яка сталася 12.02.2021 року матеріали справи не містять.

ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції заперечував щодо обставин здійснення ним домашнього насильства.

Пунктом 3 частиною 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року визначено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п. 14 ст. 1 цього Закону, психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 573655 від 26.02.2021 року вбачається, що в ході складання цього протоколу можливість настання чи фактично настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілій ОСОБА_1 встановлена не була.

З метою повного та обґрунтованого розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції були зроблені запити до операторів зв`язку ПрАТ «ВМ Україна» та ПрАТ «Київстар» для з`ясування про те, чи було з`єднання зв`язку між абонентським номером НОМЕР_1 та абонентським номером НОМЕР_2 у період з 01.02.2021 року по 13.02.2021 року та повідомити суд, на чиє ім`я зареєстровані дані номери. Згідно із наданих відповідей вбачається, що дні абонентські номери обслуговуються знеособлено (анонімно) на умовах передплаченого зв`язку, тому визначити абонента в користуванні якого знаходився вказаний телефонний номер, не має можливості. Крім того було повідомлено, що у період з 01.02.2021 року по 13.02.2021 року з`єднання між абонентськими номерами були.

Оскільки не можливо ідентифікувати, кому саме належать дані номери телефонів, не можливо зробити висновок, про те що саме ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зателефонував ОСОБА_1 .

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 було надано фотографії на підтвердження того, що ОСОБА_2 вчиняв насилля по відношенню до неї, однак суд апеляційної інстанції критично відноситься до таких доказів з підстав того, що з даних світлин не вбачається коли саме вони були зроблені.

Згідно з приписами ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Виходячи з вищезазначеного, висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, згідно яких судом першої інстанції його притягнуто до адміністративної відповідальності, не відповідають дійсності.

За таких обставин, адміністративне провадження слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суддя, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 26 березня 2021 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП , закрити з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова