Справа № 308/4173/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.10.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Феєра І.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/623/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18. 06. 2020.

Цією постановою закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, щодо:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №151504 від 24. 04. 2020, ОСОБА_3 ставилось у вину те, що він 07. 04. 2020 о 13 год. в АДРЕСА_1 , висловлювався нецензурною лайкою на ОСОБА_1 , чим ображав його честь та гідність та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Закриваючи провадження в справі, суддя місцевого суду послався на те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів об`єктивного підтвердження вчинення ОСОБА_3 хуліганських дій, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. На думку суду першої інстанції, наведені у складеному щодо ОСОБА_3 протоколі про адміністративне правопорушення, дії не охоплюються диспозицією ст. 173 КУпАП та не є об`єктивною стороною вказаного правопорушення, оскільки ст. 173 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, натомість таких даних у складеному щодо ОСОБА_3 протоколі про адміністративне правопорушення, не наведено. Також не встановлено, що ОСОБА_3 вчиняв вказані в протоколі дії з хуліганських мотивів, що є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

На вказану постанову, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді від 18. 06. 2020 про закриття провадження в справі щодо ОСОБА_3 скасувати, постановити нову постанову про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП з накладенням стягнення, передбаченого санкцією цієї статті. В обгрунтування своїх вимог зазначає про незаконність постанови та недотримання судом першої інстанції під час розгляду справи щодо ОСОБА_3 вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП. Вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні

-2-

адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП доведена, докази його винуватості наявні у матеріалах справи, натомість протилежні висновки судді, викладені в постанові необґрунтовані та помилкові. Зазначає, що саме його колишня дружина ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_3 ображали його нецензурною лайкою, що підтвердили свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а тому дії ОСОБА_3 містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Будучи неодноразово належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_1 та його представник адвокат Дрюченко О.С. на розгляд справи щодо ОСОБА_3 не з`явилися. Останні рухом справи не цікавилися, судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07. 07. 1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_7 та його представника адвоката Дрюченко О.С., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. ст. 268, 269, 270 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з таких підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вказані вимоги закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 , судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Згідно диспозиції ст. 173 КУпАП, об`єктивну сторону складу дрібного хуліганства становлять такі діяння: 1) нецензурна лайка в громадських місцях; 2) образливе чіпляння до громадян; 3) інші подібні дії, за умови, що кожне із цих діянь порушує громадський порядок і спокій громадян, а обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії.

-3-

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку, де громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Крім того обов`язковою ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення за ст. 173 КУпАП, дрібне хуліганство - є місце його скоєння, а саме громадське місце, яке дістало законодавче визначення як частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, зокрема під`їзди, а також підземні переходи, стадіони тощо.

Отже для кваліфікації дій особи, необхідно співставити фактичні обставини події, тобто відповідність конкретного діяння, а також наявні докази із ознаками того чи іншого складу правопорушення, передбаченого у диспозиції статті КУпАП.

Згідно вимог ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення, окрім іншого, повинно бути зазначено, зокрема: суть адміністративного правопорушення, тобто яка протиправна, винна дія (бездіяльність), що посягає на громадський порядок і за що законом передбачена адміністративна відповідальність, ставиться у вину особі; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Всупереч таким вимогам закону складений щодо ОСОБА_3 протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №151504 від 24. 04. 2020 вказаним вимогам не відповідає, а тому можливість притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, виходячи з вимог ч. 1 ст. 247 цього Кодексу, виключається.

Як вбачається, очевидних фактичних даних на доведення події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП в діях ОСОБА_3 не містять також і додані до протоколу про адміністративне правопорушення письмові докази, а також пояснення самого ОСОБА_1 .

Зі змісту показань ОСОБА_1 вбачається, що 07. 04. 2020 він проїздив по вул. Виноргадній в с. Оноківці і біля будинку ОСОБА_3 побачив свою доньку ОСОБА_8 та хотів з нею поспілкуватись. Однак, ОСОБА_3 та ОСОБА_9 не дали йому можливості побачити дитину і почали його ображати. Аналогічні пояснення надала свідок ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що 07. 04. 2020 приблизно о 13 год. в. с. Оноківці по вул. Виноградній, біля дворогосподарства №6, бачив як між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виник конфлікт, вони голосно говорили, однак, не чув, щоб вони висловлювалися нецензурною лайкою. Зазначив, що в момент виникнення конфлікту біля дворогосподарства були ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_10 із малолітньою донькою.

Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що зміст письмових пояснень ОСОБА_1 від 21. 04. 2020 та його пояснення в суді першої інстанції є загалом аналогічними доводам його апеляційної скарги про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Разом з тим, свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_11 в своїх письмових поясненнях та поясненнях в суді першої інстанції не підтвердили обставини, які б свідчили про вчинення ОСОБА_3 дрібного хуліганства, зазначивши, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 наявні неприязні стосунки з приводу його відвідувань їх спільної доньки ОСОБА_8

-4-

Крім того, апеляційний суд враховує і те, що в складеному щодо ОСОБА_3 протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані про будь-кого із свідків інциденту, який нібито мав місце 07. 04. 2020 о 13 год. за вищевказаних обставин, хоча на місці події такі особи були.

На переконання апеляційного суду дослідження пояснень вищевказаних осіб дозволяє дійти висновку про те, що зміст висловлювань ОСОБА_3 не призвів до порушення громадського порядку та спокою громадян.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянню до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Під нецензурною лайкою, як формою дрібного хуліганства, необхідно розуміти найбільш цинічні лайки, що належать, як правило, до сфери статевих відносин, непристойні висловлювання, один із найогидніших різновидів словесної брутальності.

Під образливим ставленням до громадян необхідно розуміти докучливу поведінку, пов`язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв`язній манері. Проте, такого ставлення ОСОБА_3 до будь-якої особи в межах цієї справи не встановлено.

Більш того, суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом суб`єктивної сторонни дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Таким чином, суд першої інстанції дав правильну оцінку всім наявним доказам та належним чином мотивував у постанові свої висновки. Вказані висновки суду відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують, а додані до апеляційної скарги документи не вказують на наявність в діях ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

При таких обставинах (оскільки інших доказів немає), апеляційний суд не може вважати доводи, наведені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі належними, допустимими і достовірними доказами у справі і ставити їх в основу доведеності винуватості ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

При цьому апеляційний суд враховує і те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише у межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції не наділений повноваження самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення місцевим судом законодавства при винесенні постанови, яке полягало у неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

-5-

Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

При розгляді справи апеляційний суд також враховує і те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09. 06. 1998, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19. 02. 2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з положень ст. ст. 8, 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не можеґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 ст. 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Аналізуючи вищевикладені обставини та керуючись конституційним принципом презумпції невинуватості, вказаним в ст. 62 Конституції України, суд вважає що у матеріалах справи відсутні достовірні докази на підтвердження вини ОСОБА_3 та його винуватість не доведена.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції було вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання про наявність чи відсутність вини ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, відтак рішення суду про відсутність в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення, є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування немає, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що потерпілим не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі про витребування доказів, не заявлялось.

-6-

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18. 06. 2020 про закриття провадження в адміністративній справі щодо ОСОБА_3 , на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП,- без змін.

Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: