ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9098/20 Номер провадження 33/814/577/21Головуючий у 1-й інстанції Троцька А. І. Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Гальонкін С.А., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її представника, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Октябрського районного суду Полтавської області від 04 грудня 2020 року

щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , працюючої продавцем продовольчих товарів, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КупАП,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Октябрського районного суду Полтавської області від 04 грудня 2020 року визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 163-1 ч.1 КУпАП.

Піддано ОСОБА_1 адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок на користь держави.

Як вбачається з постанови, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді керівника ТОВ ПП «АЛТАЙ-АГРО» вчинила порушення п. 203.1 ст. 203 розділу V Податкового кодексу України, а саме несвоєчасне подання податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2020 року з граничним терміном подання 20 серпня 2020 року, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Не погодившись з даним судовим рішенням його оскаржила в апеляційному порядку ОСОБА_1 . Просить скасувати постанову суду першої інстанції і постановити нову, якою провадження по справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Зазначає, що не була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи та взагалі не знала про встановлення факту скоєння нею даного адміністративного правопорушення, оскільки не є засновником і директором ТОВ ПП «Алтай-Агро», у зв`язку з чим нею до правоохоронних органів було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 205-1 КК України.

Крім того, звертає увагу, що правопорушення було скоєне 20 серпня 2020 року, тобто на момент винесення постанови 04 грудня 2020 року закінчився строк притягнення до адміністративної відповідальності передбачений ст. 38 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи судом першої інстанції.

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення №1517/16-31-04-11 від 25 вересня 2020 рокускладено за відсутності свідків, понятих та самої ОСОБА_1 .

У свою чергу суду не надано жодних доказів про те, що ОСОБА_1 взагалі повідомлялася про проведення перевірки та виявлення факту скоєння адміністративного правопорушення.

За вказаних обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена, як про факт скоєння нею правопорушення так і про розгляд справи судом першої інстанції, що призвело до порушення її права на захист, та як наслідок порушено гарантоване їй право на справедливий суд, у зв`язку з чим постанова місцевого суду підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №1517/16-31-04-11 від 25 вересня 2020 року, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді керівника ТОВ ПП «АЛТАЙ-АГРО» вчинила порушення п. 203.1 ст. 203 розділу V Податкового кодексу України, а саме несвоєчасне подання податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2020 року з граничним терміном подання 20 серпня 2020 року, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Відповідно до п. п. 3, 4 «Інструкції з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення», затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 02 липня 2016 року № 566 (далі- Інструкція), посадові особи органів доходів і зборів при виявленні адміністративного правопорушення складають протокол про адміністративне правопорушення на бланку за формою згідно з додатком 1 до цієї Інструкції. Зміст Протоколу повинен відповідати вимогам, викладеним у статті 256 КУпАП.

За вимогами ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Однак, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення №1517/16-31-04-11 від 25 вересня 2020 року, акту № 1426/16-31-04-11 від 21 вересня 2020 року щодо неявки посадових осіб підприємства до органу податкової служби, акту № 49606/16-31-04-11/22550801 про результати камеральної перевірки з питання податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2020 року по ПП «АЛТАЙ-АГРО» від 25 вересня 2020 року ОСОБА_1 не була ознайомлена з проведенням перевірки та фактом вчинення адміністративного правопорушення.

Також відсутні будь-які відомсти щодо відмови ОСОБА_1 ознайомлюватися чи підписувати протокол про адміністративне правопорушення.

У своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зокрема, в рішенні у справі «Ващенко проти України» Європейський суд вказав, що «обвинувачення» для цілей п. 1 ст. 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру».

При цьому при розгляді справи встановлено, що ОСОБА_1 було подано до Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області заяву про вчинення кримінального правопорушення у зв`язку з тим, що всупереч її волі, невідомою особою зареєстровано її засновником та керівником ПП «АЛТАЙ-АГРО» та ТОВ «ТД СТАНДАРТ ПЛЮС», тоді як вона ніколи не ані керівником ані власником даних юридичних осіб.

У свою чергу, згідно з вимогами ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положеннями ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що матеріали справи не містять належних і достатніх доказів того, що ОСОБА_1 скоїла правопорушення передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, а саме не подала декларацію з податку на додану вартість за липень 2020 року з граничним терміном подання до 20 серпня 2020 року, чим порушила п. 203.1 ст. 203 розділу V ПК України.

Водночас суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

З положень статті 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в порушенні провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в порушенні закону.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню. Постанову Октябрського районного суду Полтавської області від 04 грудня 2020 року слід скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1цього Кодексу.

Керуючись статтями 293, 294 КУпАП суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Октябрського районного суду Полтавської області від 04 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Гальонкін