Справа № 163/3082/20 Провадження №33/802/263/21 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія:ст.471 МК України Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2021 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Борсук П.П., з участю секретаря судового засідання - Ковалько О.М., представника митниці - Пікалюка М.С., захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Філюка В.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Філюка В.І. на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 11 лютого 2021 року,

В С Т А Н О В И В

Даною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого на АДРЕСА_1 , підприємця, РНОКПП НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень з конфіскацією в дохід держави 2500 (дві тисячі пятсот) злотих загальною вартістю 18 536 гривень.

Постановлено стягнути із ОСОБА_2 в користь держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень судового збору.

ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він прямуючи 13 листопада 2020 року з України в Республіку Польща через митний пост "Ягодин" Волинської митниці Держмитслужби водієм автомобіля "Мерседес - Бенц", номерний знак НОМЕР_2 , порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, переміщуючи обмежені постановою Правління НБУ від 02.01.2019 року №5 до вивезення за межі України в такій кількості без належного підтвердження походження 2500 злотих загальною вартістю 18 536 гривень за офіційним курсом НБУ, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.471 МК України.

В поданій апеляційній скарзі захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Філюк В.І. просить скасувати постанову судді та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без конфіскації грошових коштів, що були вилучені Волинською митницею Держмитслужби 13.11.2020р. Вважає постанову судді необґрунтованою, невмотивованою такою, що порушує право ОСОБА_2 на володіння його майном, винесеною з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши доводи скарги, заслухавши захисника ОСОБА_2 - Філюка В.І., який апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, представника митниці, який її заперечив, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Стаття 471 МК України передбачає адміністративну відповідальність за порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через "зелений коридор", товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Санкція згаданої статті передбачає відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, також конфіскацію цих товарів.

Згідно із положеннями ст. 197 МК України у випадках, передбачених законом, на окремі товари встановлюються обмеження щодо їх переміщення через митний кордон України. Обмеження щодо ввезення на митну територію України та вивезення за межі митної території України валютних цінностей, а також порядок переміщення їх через митний кордон України, у тому числі особливості декларування валютних цінностей (зокрема, визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню), можуть встановлюватися Національним банком України.

З 07 лютого 2019 року набрав чинності Закон України від 21 червня 2018 року № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції». Пунктом 4 частини 1 статті1 цього Закону тлумачиться значення терміну «валютні цінності», якими є: національна валюта (гривня), іноземна валюта та банківські метали.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.1 згаданого Закону транскордонне переміщення валютних цінностей - ввезення, пересилання на митну територію України, вивезення, пересилання з митної території України або транзит через митну територію України банківських металів, готівкової валюти.

Постановою Правління Національного банку України від 02 січня 2019 року № 3 затверджено «Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей», яким зокрема встановлено: фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10 000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі (абзац 6 згаданого нормативно-правового акту).

Відповідно до ст.366 МК України обрання «зеленого коридору» вважається заява громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Таким чином, обравши для проходження «зелений коридор», ОСОБА_2 своїми діями заявив, що він не переміщує через митний кордон товари, які підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження, і в тому числі це обмеження стосується обсягів, що не відповідає дійсності.

Так, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ст.471 МК України. Це підтверджується протоколом про порушення митних правил, контрольним талоном, актом про проведення митного огляду транспортного засобу, письмовими поясненнями порушника, службовою запискою.

Оскільки, санкція ст.471 МК України за своєю конструкцією не передбачає альтернативи, так як є абсолютно визначеною і щодо основного виду стягнення і щодо додаткового, тому апеляційний суд приходить до висновку, що при накладенні на ОСОБА_2 стягнення за вчинене правопорушення, неможливо обмежитися лише одним штрафом у розмірі 1700 гривень без конфіскації безпосередніх предметів правопорушення, як про це зазначає апелянт в мотивувальній частині апеляційної скарги, посилаючись на очевидну не співмірність вчиненого правопорушення характеру його вчинення та особі винного.

З огляду на вказане, доводи захисника щодо неумисного характеру дій ОСОБА_2 , відсутності такої ознаки як приховування товарів, а також відсутності заподіяної шкоди, легального походження переміщуваних коштів, не можуть вважатись такими, які спростовують імперативну вимогу закону щодо необхідності застосування до правопорушника заходів адміністративного впливу у точній відповідності з законом, як це визначено ч.3 ст.7 КУпАП.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що всі обставини справи судом першої інстанції були досліджені всебічно, повно та неупереджено, висновки судді ґрунтуються як на матеріалах справи, так і на вимогах закону.

Постанова місцевого суду є законна і обґрунтована, підстави для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі адвоката відсутні.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 294, 295 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу захисника Філюка Віталія Івановича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 11 лютого 2021 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копію рішення невідкладно протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої її винесено.

Суддя Волинського

апеляційного суду П.П. Борсук