Номер провадження: 33/813/728/21
Номер справи місцевого суду: 947/5393/21
Головуючий у першій інстанції Іванчук В.М.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дришлюка А.І.

при секретарі судового засідання Рибачук О.І.

розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Грицюка Олександра Олексійовича на постанову Київського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією за ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

26 квітня 2021 року постановою Київського районного суду м.Одеси (головуючий суддя Іванчук В.М.) провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП закрито, з підстав викладених у мотивувальній частині постанови суду на підставі ст.38 КУпАП (а.с.81).

Не погоджуючись з вказаною постановою, представник ОСОБА_1 адвокат Грицюк Олександр Олексійович подав апеляційну скаргу на постанову Київського районного суду м.Одеси від 26 квітня 2021 року. На думку апелянта, оскаржувана постанова є повністю незаконною та підлягає скасуванню. Апелянт вважає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідно до протоколу дата виявлення правопорушення 08.08.2020 року, а в матеріалах справи містяться відомості, що днем виявлення правопорушення є інша дата. Апелянт вказує, що доводи відсутності у ОСОБА_1 умислу на несвоєчасне подання без поважних причин декларації заслуговують на увагу, так як підтверджуються фактом самостійного подання декларації 08.08.2020 року. Крім того, на думку апелянта, під час розгляду справи судом першої інстанції не було встановлено в бездіяльності ОСОБА_1 мотивів для несвоєчасного подання декларації. Апелянт наголошує, що поза волею ОСОБА_1 перебувало настання негативних наслідків від діяння, що, як стверджує апелянт, свідчить про відсутність вини та робить неможливим притягнення його до адміністративної відповідальності. Тому, апелянт просить суд постанову Київського районного суду м.Одеси від 26 квітня 2021 року скасувати, а справу закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП (а.с.82-84).

В судових засіданнях по справі оголошувалась перерва для витребування інформації з НАЗК для підтвердження доводів апеляційної скарги.

В судових засіданнях ОСОБА_1 та його представник Грицюк О.О. надавали пояснення по справі та підтримували апеляційну скаргу, просили постанову Київського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2021 року скасувати, а справу закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Представник Одеської обласної прокуратури заперечував проти задоволення апеляційної скарги, та просив залишити рішення суду першої інстанції в силі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши особу, яка притягується до відповідальності, його адвоката, прокурора, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Приймаючи постанову рішення по суд першої інстанції виходив з того, зібраними по справі доказами доведено факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, проте строк притягнення його до адміністративної відповідальності передбачений законом завершився, а тому провадження по справі було закрито судом.

Надаючи оцінку законності прийнятого процесуального рішення в межах доводів апеляційної скарги апеляційний суд виходить з наступного.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 , перебуваючи з липня 2017 року на службі у Національній поліції України з 18.09.2019 року на посаді поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 4 управління патрульної поліції в Одеській області, маючи спеціальне звання сержант поліції, та спеціальний жетон з індивідуальним номером 01311818, перед звільненням зі служби в поліції та припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно подав електрону декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, чим порушив вимоги передбачені абзацом 1 ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції».

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП передбачено відповідальність за порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги та посилання ОСОБА_1 та його представника Грицюк О.О. щодо несправності та перебої в роботі ІТС Реєстрі, які завадили подачі декларації вчасно, апеляційний суд виходить з того, що на запит суду апеляційної інстанції до Національного агентства з питань запобігання корупції з проханням надати інформацію щодо несправностей та перебоїв у роботі ІТС Реєстрі, які б завадили поданню документів у період з 07.08.2020 року по 09.08.2020 року, було отримано відповідь про відсутність перебоїв у роботі ІТС Реєстрі у зазначений період.

Апелянт наголошував на тому, що неодноразово намагався вчасно подати декларацію та робив спроби по входу на сайт НАЗК, однак сайт не допускав його через некоректну його роботу. Але, до протоколу про адміністративне правопорушення додається роздруківка послідовності дій користувача, де вказано, що 07.08.2020 року ОСОБА_1 не проводив жодних дій на сайті НАЗК, які могли б свідчити про те, що він здійснює спроби подати декларацію вчасно, а дії на сайті починаються лише з 08.08.2020 року, чим спростовується версія апелянта (а.с. 12-13).

При цьому також відхиляються посилання адвоката на перевантаженість серверу, що визвало технічну неможливість увійти до сайту, оскільки надана роздруківка є загальною статистикою за конкретний день, не свідчить про її репрезентативність (вибраний один день з серпня, проте інші дні місяця липня та серпня чомусь не відображені). Так само суду не було надано скриншотів, або відеозапису який би підтвердив посилання апелянта на неможливість входу до серверу.

Враховуючи наведене Одеський апеляційний суд відхиляє посилання апелянта про наявність поважних причин пропуску строку на подання декларації, оскільки ОСОБА_1 не надав жодних належних та допустимих доказів цього, як в суді першої інстанції, так і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Так само відхиляється посилання апелянта на відсутність умислу, як підстави для звільнення від адміністративної відповідальності, оскільки за конструкцією ст.172-6 КУпАП адміністративна відповідальність наступає за несвоєчасне подання декларації без поважних причин, проте умисел є ознакою інших правопорушень, зокрема відповідальність за яке встановлена ст. 366-2 КК України.

З огляду на вищевказане, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 , як особа, зазначена у пункті 1, підпункті «в» частини 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», яка припиняє діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, будучи обізнаною щодо обов`язку подачі декларації та про термін її подачі та була зобов`язана подати декларацію перед звільненням, несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що являється порушенням вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції, п.5-1 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції».

Оскільки апелянт не оскаржував постанову в частині застосування строків при закритті провадження у справі, а строк притягнення до адміністративної відповідальності передбачений ч. 4 ст. 38 КУпАП завершився, то апеляційний суд в цій частині не здійснює перевірку законності та обґрунтованості постанови.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Грицюка Олександра Олексійовича на постанову Київського районного суду м.Одеси від 26 квітня 2021 року відхилити.

Постанову Київського районного суду м.Одеси від 26 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду А.І. Дришлюк

28.09.2021 року м. Одеса