ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/412/21 Справа № 183/7337/20 Суддя у 1-й інстанції - Лила В. М. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко В. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в особі судді Коваленко В.Д., за участю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2021 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньо-спеціальної освітою, працює будівельником в Яхт-Клуб Січ, одружений, має неповнолітню дитину, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 454 гривень.

ОСОБА_1 визнано винуватим в тому, що він о 18-10 год. 29 грудня 2020 року в с. Орлівщина, по вул. Берегового, Новомосковського району, Дніпропетровської області, керував автомобілем ВАЗ 2107 номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя). Від проходження медогляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Вимоги апеляційної скарги з уточненнями та узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є не обґрунтованим та недоведеним, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

На його думку, протокол не є належним доказом, остільки він був складений за відсутністю свідків, йому не пропонувалось пройти огляд в медичному закладі, в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд.

Також вважає, що на момент складення протоколу відповідальність за ст.130 КУпАП він не є суб`єктом правопорушення, остільки передбачена відповідальність судноводіїв.

Зазначає, що він 29.12.2020 р. в с. Орлівщина керував автомобілем ВАЗ 2107 номерний знак НОМЕР_1 , разом з ним був товариш в автомобілі. Після зіткнення автомобіля до місця аварії приїхали працівники поліції. Там вони вели себе грубо, сказали, що від нього чутно запах пива, на що він відповів, що це товариш розлив пиво в салоні автомобіля коли відбулася аварія Вони не пропонували йому пройти медичний огляд на стан сп`яніння. Автомобіль не вилучали. Взагалі не бачив, щоб вони складали якийсь протокол, а тому нічого і не підписував.

Позиція учасників апеляційного перегляду.

ОСОБА_1 в апеляційному суді просив апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду скасувати, та закрити провадження за відсутності складу вказаного правопорушення. Зазначив, що пиво він не вживав, а вживав його товариш, який був в автомобілі в якості пасажира, та після ДТП той розлив пиво в салоні, а працівники поліції невірно, на його думку, зробили висновок про те, що він вживав спиртні напої.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відповідні докази, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи про невинність ОСОБА_1 , спростовані:

- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №481249 від 29 грудня 2020 року, про те, що водій ОСОБА_1 о 18-10 год. 29 грудня 2020 року в с. Орлівщина, по вул. Берегового, Новомосковського району, Дніпропетровської області, керував автомобілем ВАЗ 2107 номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя). Від проходження медогляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку водій відмовився в присутності двох свідків;

- поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , згідно яких кожен із них пояснив, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відкрито відмовився від проходження медичного огляду у встановленому порядку для визначення стану сп`яніння. Також в поясненнях зазначено, що водій ОСОБА_1 відмовився від дачі пояснень та від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення;

- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів відповідно до якого були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода. Огляд був складений в присутності свідків в установленому порядку за їх підписом;

- відомостями з рапорту поліцейського про те, що під час несення служби приблизно о 18:10 годин 29.12.2020 року в с. Орлівщина, по вул. Берегового, Новомосковського району, Дніпропетровської області, було виявлено автомобіль ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водієм ОСОБА_1 , який не впорався з управлінням та здійснив зіткнення з парканом. В ході розмови з водієм у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода. Водієві ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд у встановленому законом порядку або на місці зі спеціальним алкотестером Драгер, але той відмовився від проходження огляду в присутності свідків, та відмовився від підпису в протоколі та від дачі будь-який пояснень в присутності свідків.

Будь-яких підстав не довіряти поясненням зазначених свідків, апеляційний суд не вбачає.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до роз`яснень п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Місцевий суд під час розгляду справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 дотримався цих вимог закону в повному обсязі.

Апеляційному суду не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи в апеляційній скарзі щодо недоведеності вини ОСОБА_1 , є безпідставними, остільки в повній мірі спростовані зібраними судом доказами.

Посилання апелянта з приводу того, що роз`яснення Комітету Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності не є законом та не мають юридичну силу закону, а також те, що на офіційному сайті Верховної Ради України у КУпАП ст. 130 станом на день складання протоколу про адміністративне правопорушення та станом на час розгляду справи у суді першої інстанції викладено у редакції від 01.07.2020 року, що передбачає адміністративну відповідальність за керування суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є хибними, оскільки саме на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 720-IX від 17 червня 2020 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП. Відповідні положення із Закону України № 2617-VII від 22 листопада 2018 року були виключені. Вказаний закон набрав законної сили 03 липня 2020 року.

Позицію ОСОБА_1 про невинуватість слід вважати такою, що направлена на уникнення адміністративної відповідальності за скоєне.

В ході апеляційного перегляду встановлено, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами, які доповнюють один одного та були дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів. Такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Місцевий суд наклав стягнення у межах санкції ст. 130 КупАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Постанова суду за змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції, як законну,- без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2021 року в справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду В.Д. Коваленко